ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2024 р. Справа№ 910/15504/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Євсікова О.О.

Алданової С.О.

за участю секретаря судового засідання: Заборовської А.О.,

за участю представників учасників справи:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Ювелірний завод "Діамант-13" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції

за результатами розгляду апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Завод Супутник" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2024 (суддя Картавцева Ю.В.)

у справі № 910/15504/23

за позовом Приватного акціонерного товариства "Завод Супутник"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ювелірний завод "Діамант-13"

про стягнення 888 586,58 грн

В С Т А Н О В И В:

Рух справи

В жовтні 2023 року Приватне акціонерне товариство "Завод супутник" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ювелірний завод "Діамант-13" про стягнення 888 586,58 грн.

Позовні вимоги, з посиланням на ч. 1 ст.216, ч. 1 ст. 230 ч.1 ГК України та п.3 ч. 1 ст. 611, ст. 785 ЦК України обґрунтовані порушенням відповідачем умов Договору оренди №701 від 16.01.2017, з огляду на що позивач просить суд стягнути неустойку за неповернення орендованого майна у розмірі подвійної орендної плати , яка за період з 23.10.2022 по 22.09.2023 складає 888 586,58 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.03.2024 у справі №910/15504/23 у позові відмовлено повністю.

Рішення мотивоване тим, що фактично користування приміщенням після закінчення строку дії договору оренди полягає в тому, що у ТОВ "Ювелірний завод "Діамант-13" в спірному приміщенні знаходиться майно, яке він не має об`єктивної можливості забрати (зважаючи на не допуск до приміщення; опис та арешт майна в межах виконавчого провадження), що в свою чергу, свідчить про відсутність вини відповідача та відповідно відсутність правових підстав для стягнення неустойки, передбаченої частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.05.2024 апеляційну скаргу залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу від 22.05.2024, відповідач заявив орієнтовний (попередній) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді апеляційної інстанції у розмірі 16 000,00 грн.

Зміст заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції

30.05.2024 відповідач подав заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, в якій просить стягнути з позивача на свою користь судові витрати на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 10 000,00 грн.

Заяву, з посиланням на положення ч. 2 та 4 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України, обґрунтовано тим, що за час розгляду справи в суді апеляційної інстанції заявник поніс витрати на правову допомогу в сумі 10 000,00 грн за послуги підготовки та подачі відзиву на апеляційну скаргу та участі свого адвоката у судовому засіданні.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду заяви про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції

Згідно протоколу передачі заяви раніше визначеному складу суду від 30.05.2024 заяву передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді -Алданова С.О., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.05.2024 повідомлено учасників справи про призначення до розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Ювелірний завод "Діамант-13" про ухвалення додаткового рішення у справі №910/15504/23 на 26.06.2024. Встановлено учасникам апеляційного провадження строк до 19.06.2024 для надання своїх заперечень чи пояснень щодо поданої позивачем заяви про ухвалення додаткового рішення у справі №910/15504/23. Явка учасників справи не визнана обов`язковою.

Узагальнені доводи та заперечення позивача

Позивач письмових заперечень щодо заяви відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у до суду апеляційної інстанції не подав.

Явка представників учасників справи

Представник відповідача не з`явився в судове засідання 26.06.2024 та до початку розгляду справи подав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник позивача не з`явився в судове засідання 26.06.2024 та до початку розгляду справи подав заяву про відкладення розгляду справи. В обґрунтування цієї заяви позивач зазначив, що його представник на час судового засідання перебуватиме в іншому судовому засіданні, а тому не має можливості взяти участь у розгляді цієї справи.

Колегія суддів дійшла висновку про відхилення зазначеного клопотання за відсутності обґрунтованих поважних причин.

Відповідно до ч. 11 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Частиною 12 ст. 270 ГПК України визначено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд звертає увагу, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.

У розгляді клопотання судом враховано, що явка представників учасників справи у судове засідання обов`язковою не визнавалась; його позиція викладена у апеляційній скарзі; представник відповідача у клопотанні про відкладення не не зазначає конкретних причин, які безпосередньо перешкоджають йому з`явитися до судового засідання, тоді як саме по собі оголошення карантину не зупиняє роботи судів, як і діяльності адвокатів через введення карантинних заходів.

До того ж, враховуючи приписи ст. 197 ГПК України, учасники справи можуть брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів відеоконференцзв`язку.

Такого клопотання представником позивача заявлено не було.

Водночас, колегія враховує, що ухвалою суду від 31.05.2024 позивачу було встановлено строк до 19.06.2024 для надання своїх заперечень чи пояснень щодо поданої відповідачем заяви про стягнення витрат на правничу допомогу у справі №910/15504/23. Однак у строк, встановлений судом, від позивача заперечень щодо заяви відповідача не надійшло.

Таким чином, беручи до уваги те, що суд апеляційної інстанції не визнавав участь банку обов`язковою, позивач належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, причини неявки судом поважними не визнані, враховуючи наявність достатніх у матеріалах справи доказів для вирішення даної справи, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про відкладення розгляду справи та можливість здійснення перегляду заяви відповідача за наявними матеріалами.

При цьому, судом врахований принцип ефективності судового процесу, який діє у господарському судочинстві і направлений на недопущення затягування процесу, а також враховано положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яким передбачено, що справа має бути розглянута судом у розумний строк.

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання прав сторін на судовий розгляд справи упродовж розумного строку, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи те, що явка представників сторін та третьої особи обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасника справи, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду заяви за відсутності представників сторін, які належним чином повідомлені про судовий розгляд справи в апеляційному порядку.

Джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті додаткової постанови

За змістом пункту 3 частини першої ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи (до такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в пункті 49 постанови від 27.11.2019 у справі №242/4741/16-ц).

Стаття 123 ГПК України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (стаття 126 ГПК України).

Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначає правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пункт 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлює, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 закону).

Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).

Водночас за змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено, що за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви").

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Тобто процесуальним законодавством передбачені такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (пункти 33- 34; 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 126 ГПК України).

Згідно з положеннями частини шостої статті 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 Верховний Суд вказав про те, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Фактичні обставини, що встановлені судом за результатами розгляду заяви про стягнення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції

Як вже було зазначено, відповідач просить стягнути з позивача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

До заяви від 30.05.2024 заявником додано наступні документи:

- копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АА №1447207 від 22.05.2024;

- копію додаткової угоди від 28.05.2024;

- копію рахунку на оплату №37 від 28.05.2024;

- копію акта приймання-передачі наданої правничої (правової) допомоги від 28.05.2024.

За результатами дослідження цих доказів колегією суддів встановлено наступне.

19.10.2023 між Адвокатським об`єднанням «АЛТУС ЛЕГАЛ» (далі - Адвокатське об`єднання) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ювелірний завод "Діамант-13" (далі - Клієнт) укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги №34/22-Р, за змістом якого Клієнт в порядку та на умовах, визначених цим Договором, доручає, а Адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надати Клієнту захист, представництво та іншу правову допомогу, передбачену цим Договором та чинним законодавством України, а саме: представляти інтереси Клієнта в правоохоронних органах, судах усіх рівнів, органах державної виконавчої служби, та інших державних і недержавних органах, установах та організаціях, незалежно від форм власності, з питань захисту законних прав та інтересів Клієнта по справі 910/15504/23 за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Завод Супутник» до ТОВ «Ювелірний завод «Діамант-13» про стягнення 888 586,58 грн., а також, представляти інтереси Клієнта в правоохоронних органах, судах усіх рівнів, органах державної виконавчої служби, та інших державних і недержавних органах, установах та організаціях, незалежно від форм власності, з питань захисту законних прав та інтересів Клієнта, як позивача у справах про перешкоджання користування належним йому майном, (надалі - Правова допомога), з усіма процесуальними правами наданими ГПК України, КПК України заявнику, позивачу, відповідачу, позивачу за зустрічним позовом, власнику майна, боржнику, стягувачу. (а.с. 152, т. 2).

З врахуванням складності справи, кількості витраченого Адвокатом часу, розмір гонорару за надання правової допомоги буде визначений в актах наданої правничої (правової) допомоги, виходячи з погодинної вартості 1 година - 4000 грн., які оплачуються клієнтом в безготівковій формі на поточний рахунок Адвокатського об`єднання. (п. 4.1. Договору).

У додатковій угоді від 28.05.2024 сторони домовились внести зміни до Договору, виклавши п. 4.1. у наступній редакції:

« 4.1. З врахуванням складності справи, кількості витраченого Адвокатом часу, розмір гонорару за надання правничої (правової) допомоги, становить фіксовану суму, а саме:

28 000 грн. без ПДВ при розгляді справи у суді першої інстанції;

10 000 грн. без ПДВ при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, за апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2024;

5 000 грн. без ПДВ при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, за апеляційною скаргою на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 09.04.2024, які оплачуються Клієнтом в безготівковій формі на поточний рахунок Адвокатського об`єднання.».

28.05.2024 сторони уклали Акт про надання правової (правничої) допомоги №37, з якого вбачається, що Адвокатським об`єднанням надано правову допомогу Клієнту згідно договору про надання правової (правничої) допомоги №34/22-Р від 19.10.2023 за наступні послуги:

- підготовка відзиву на апеляційну скаргу (22.05.2024);

- підготовка заяви про розгляд справи в режимі відеоконференції (25.05.2024);

- представництво інтересів клієнта в судовому засіданні (29.05.2024).

Акт підписано сторонами без претензій і зауважень.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду заяви

З огляду на викладені обставини, колегія суддів зазначає, що відповідно до договору про надання правничої допомоги, сума зазначених витрат визначена сторонами у фіксованій формі, як гонорар.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 Верховний Суд вказав про те, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З матеріалів справи вбачається, що позивач оскаржив рішення суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, яку суд апеляційної інстанції залишив без задоволення.

Адвокатом відповідача подано до суду відзив на апеляційну скаргу позивача, який складено відповідно до вимог ст. 263 ГПК України з урахуванням обґрунтування заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги.

Крім того, за розглядом цієї скарги у справі відбулось одне судове засідання, у якому був присутній представник відповідача, що підтверджується протоколом судового засідання від 29.05.2024.

Водночас, колегія суддів враховує, що участь у судовому засіданні являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, витрачений час на його очікування та безпосередня участь у судовому засіданні. Такі стадії представництва інтересів у суді, як прибуття на судове засідання та очікування цього засідання є невідворотними та не залежать від волі чи бажання адвоката.

При цьому одночасно вчиняти якісь інші дії під час очікування початку судового засідання адвокат не може та витрачає на це свій робочий час, а тому також є складовою правничої допомоги, яка в комплексі з іншими видами правничої допомоги сприяє забезпеченню захисту прав та інтересів клієнта. З урахуванням наведеного час, який адвокат витрачає на очікування початку судового засідання та безпосередню участь у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації разом з іншими витратами.

Такі висновки Верховного Суду викладені у постанові від 01 грудня 2021 року у справі № 641/7612/16-ц, на яку обґрунтовано посилається позивачка у касаційній скарзі як на підставу касаційного оскарження, а також у постановах від 25 травня 2021 року у справі №910/7586/19, від 20 липня 2021 року у справі № 922/2604/20, від 29 вересня 2022 року у справі № 910/10334/21, від 18 травня 2022 року у справі № 910/4268/21.

Отже, дослідивши заяву відповідача, а також надані заявником документи в їх сукупності, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи розумності судових витрат, керуючись зокрема такими критеріями, як складність, обґрунтованість, пропорційнійсть, співмірність та розумність їхнього розміру, суд апеляційної інстанції визнає обґрунтованими понесені адвокатом відповідача витрати на правничу професійну допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 10 000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Ювелірний завод "Діамант-13" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Завод Супутник" (04080, м. Київ, вул. Межигірська, 82-А; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ювелірний завод "Діамант-13" (04084, м. Київ, вул. Межигірська, буд. 79; ) 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.

Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді О.О. Євсіков

С.О. Алданова