ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2024 р. Справа№ 910/13574/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Євсікова О.О.

Алданової С.О.

за участю секретаря судового засідання: Заборовської А.О.,

за участю представників учасників справи:

від позивача: Трофімов Б.В.

від відповідача-1: не з`явився

від відповідача-2: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції

за результатами розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Ленд Солюшен» на рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2024 (суддя Спичак О.М.)

у справі № 910/13574/23

за позовом ОСОБА_1

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Ленд Солюшен»

2. Подільської районної в місті Києві державної адміністрації

про визнання припиненими трудових відносин та зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

Рух справи

28.08.2023 ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ленд Солюшен» та Подільської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання припиненими трудових відносин та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не було виконано вимоги трудового законодавства та не здійснено дій, спрямованих на вирішення питання про звільнення позивача з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Ленд Солюшен», чим було порушено охоронювані законом права позивача.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.01.2024 у справі №910/13574/23 у задоволено частково. Визнано припиненими трудові відносини між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ленд Солюшен» з 10.08.2023 у зв`язку із звільненням ОСОБА_1 із займаної посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Ленд Солюшен» на підставі ч. 1 ст. 38 Кодексу законів про працю України. В іншій частині позову відмовлено. У позові ОСОБА_1 до Подільської районної в місті Києві державної адміністрації відмовлено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ленд Солюшен» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2684 грн 00 коп.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.06.2024 апеляційну скаргу залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу від 01.04.2024, позивач заявив орієнтовний (попередній) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді апеляційної інстанції у розмірі 7 000,00 грн.

Зміст заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції

08.06.2024 позивач подав заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції (через «Електронний суд»), в якій просить стягнути з відповідача-1 на свою користь судові витрати на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 7 000,00 грн.

Заяву, з посиланням на положення ч. 2 та 4 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України, обґрунтовано тим, що за час розгляду справи в суді апеляційної інстанції заявник поніс витрати на правову допомогу в сумі 7 000,00 грн за послуги підготовки та подачі відзиву на апеляційну скаргу та участі свого адвоката у судовому засіданні.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду заяви про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції

Згідно протоколу передачі заяви раніше визначеному складу суду від 10.06.2024 заяву передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді - Алданова С.О., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2024 призначено судове засідання з розгляду заяви ОСОБА_1 про розподіл судових витрат в суді апеляційної інстанції у справі №910/13574/23 на 24.06.2024. Учасникам справи встановлено строк до 17.06.2024 надати до суду свої заперечення або міркування щодо поданої заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №910/13574/23. Явка учасників справи не визнана обов`язковою.

Узагальнені доводи та заперечення відповідача

Відповідач-1 подав клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в якій просить суд заяву позивача залишити без задоволення.

Зокрема, відповідач зазначив про те, що:

- позиція Позивача змінилась у суді апеляційної інстанції він повністю підтримав позицію суду першої інстанції

- сума фіксованого гонорару (7000 грн) є неспівмірною зі складністю справи, ціною позову (немайновий характер), обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів (заперечення на апеляційну скаргу), кількістю засідань (одне), слід дійти до висновку про надмірність заявленої суми компенсації витрат.

Явка представників учасників справи

У судовому засіданні 24.06.2024 представник позивача підтримав свою заяву про стягнення понесених витрат та просить її задовольнити.

В судове засідання 24.06.2024 представники відповідачів не з`явились, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. Зокрема залучено довідки про доставку електронного документу суду до електронного кабінету представника відповідача-1 (Кузьмічова О.Д.) та відповідача-2.

За змістом ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання прав сторін на судовий розгляд справи упродовж розумного строку, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи те, що явка представників сторін та третьої особи обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасника справи, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників відповідачів, які належним чином повідомлені про судовий розгляд справи в апеляційному порядку.

Джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті додаткової постанови

За приписами п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України до основних засад (принципів) господарського судочинства віднесено, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України, якщо судом не вирішено питання про судові витрати, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (ст. 123 ГПК України).

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч.ч. 1-2 ст. 126 ГПК України).

Загальний порядок розподілу судових витрат врегульований ст. 129 ГПК України, яка в частині 4, зокрема, передбачає покладення в разі відмови в позові судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, на позивача.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 126 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

При цьому разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

У розумінні положень ч.ч. 5 та 6 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Відповідно до положень ст.ст. 1, 26, 27, 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, за яким, зокрема, клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), що застосовується як джерело права згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах відомості щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі. Чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань. Чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами. Та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц звернула увагу не те, що: 1) при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін; 2) розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу; 3) саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат і вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.

Фактичні обставини, що встановлені судом за результатами розгляду заяви про стягнення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції

Як вже було зазначено, позивач просить стягнути з відповідача-1 на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн.

До заяви від 08.06.2024 заявником додано копії наступних документів:

- копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги №1439357 від 03.05.2024;

- копію договору на надання професійної правничої (правової) допомоги від 08.02.2024;

- копію опису наданих послуг;

- копію платіжної інструкції №@PL904324 від 18.03.2024;

- копію Акта надання послуг з професійної правничої (правової) допомоги.

За результатами дослідження цих доказів колегією суддів встановлено наступне.

08.02.2024 між Адвокатським об`єднанням «КОТОВА І ПАРТНЕРИ» (Адвокатське об`єднання) та ОСОБА_1 (Клієнт) укладено Договір про надання професійної правничої (правової) допомоги, за змістом якого Адвокатське об`єднання зобов`язується надавати Клієнту правничу (правову) допомогу, а Клієнт зобов`язується оплатити надану правничу (правову) допомогу. Об`єднання доручає адвокатам об`єднання чи залучених на підставі договору надавати правничу (правову) допомогу Клієнту за цим Договором на підставі ордеру.

Правнича допомога надається Об`єднанням за усним або письмовим зверненням Клієнта. (п. 3.1. Договору).

В п. 3.2. Договору сторони передбачили, що об`єднання після надання послуг формує Акт приймання-передачі послуг у 2 (двох) примірниках та надає Клієнту для підпису. У разі надання правничої допомоги шляхом письмової консультації Об`єднання за результатом її надання складає письмовий звіт по кожному питанню (предмету консультації), який містить сформульоване Клієнтом питання, зміст консультації та посилання на нормативно-правове обґрунтування.

Гонорар с фіксованим, розмір якого складає 7 000,00 грн. (п. 3.3. Договору).

У Акті надання послуг з професійної правничої (правової) допомоги сторони визначили вартість наданої правової допомоги, яка становить 7 000,00 грн за такі послуги:

- подача відзиву на апеляційну скаргу у справі № 910/13574/23;

- представництво інтересів в суді 05.06.2024.

Акт підписано сторонами без претензій і зауважень.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду заяви

Враховуючи вищевикладене, судова колегія враховує, що відповідно до договору про надання правничої допомоги, сума зазначених витрат визначена сторонами у фіксованій формі, як гонорар.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 Верховний Суд вказав про те, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач-1 оскаржив судове рішення суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, яку суд апеляційної інстанції залишив без задоволення. За розглядом цієї скарги у справі відбулось одне судове засідання, у якому представник позивача був присутній, що підтверджується протоколом судового засідання від 05.06.2024. Також, позивачем подано до суду відзив на апеляційну скаргу відповідача-1.

Твердження відповідача про те, що сума фіксованого гонорару (7000 грн) є неспівмірною зі складністю справи, ціною позову (немайновий характер), обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів (заперечення на апеляційну скаргу), кількістю засідань (одне), колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, зокрема наданими адвокатським об`єднанням послугами в суді апеляційної інстанції.

Зокрема, як вбачається зі змісту відзиву на апеляційну скаргу відповідача-1, його складено відповідно до вимоги ст. 263 ГПК України з урахуванням обґрунтування заперечень щодо змісту і вимог поданої апеляційної скарги.

Крім того, колегія враховує, що участь у судовому засіданні являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, витрачений час на його очікування та безпосередня участь у судовому засіданні. Такі стадії представництва інтересів у суді, як прибуття на судове засідання та очікування цього засідання є невідворотними та не залежать від волі чи бажання адвоката.

При цьому одночасно вчиняти якісь інші дії під час очікування початку судового засідання адвокат не може та витрачає на це свій робочий час, а тому також є складовою правничої допомоги, яка в комплексі з іншими видами правничої допомоги сприяє забезпеченню захисту прав та інтересів клієнта. З урахуванням наведеного час, який адвокат витрачає на очікування початку судового засідання та безпосередню участь у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації разом з іншими витратами.

Такі висновки Верховного Суду викладені у постанові від 01 грудня 2021 року у справі № 641/7612/16-ц, на яку обґрунтовано посилається позивачка у касаційній скарзі як на підставу касаційного оскарження, а також у постановах від 25 травня 2021 року у справі №910/7586/19, від 20 липня 2021 року у справі № 922/2604/20, від 29 вересня 2022 року у справі № 910/10334/21, від 18 травня 2022 року у справі № 910/4268/21.

Отже, заперечення відповідача не знайшли свого підтвердження, а підстав для зменшення суми гонорару колегією суддів не встановлено.

Дослідивши заяву позивача та заперечення іншої сторони (відповідача-1 у справі), а також надані заявником документи в їх сукупності, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи розумності судових витрат, керуючись зокрема такими критеріями, як складність, обґрунтованість, пропорційнійсть, співмірність та розумність їхнього розміру, суд апеляційної інстанції визнає обґрунтованими понесені позивачем витрати на правничу професійну допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 7 000,00 грн. Тому заява позивача підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ленд Солюшен» (04071, м. Київ, вул. Спаська, буд. 5; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) 7 000 (сім тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.

Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст додаткової постанови складено та підписано, - 25.06.2024.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді О.О. Євсіков

С.О. Алданова