ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"24" червня 2024 р. м. Київ Справа № 911/3678/23

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліта»

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліта»

до ОСОБА_1 ,

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: 1) ОСОБА_2 ;

2) Товариства з додатковою відповідальністю «Терезине»;

3) ОСОБА_3 ;

4) ОСОБА_4 ;

5) ОСОБА_5 ;

6) ОСОБА_6 ;

7) ОСОБА_7 ;

8) ОСОБА_8

про розірвання договору купівлі-продажу частки та витребування частки

без повідомлення учасників справи,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суд Київської області перебуває справа за позовом за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліта» (далі позивач) до ОСОБА_1 (далі відповідач), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: 1) ОСОБА_2 ; 2) Товариства з додатковою відповідальністю «Терезине»; 3) ОСОБА_3 ; 4) ОСОБА_4 ; 5) ОСОБА_5 ; 6) ОСОБА_6 ; 7) ОСОБА_7 ; 8) ОСОБА_8 про розірвання договору купівлі-продажу частки та витребування частки.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 06.11.2023 між позивачем в якості продавця та відповідачем в якості покупця було укладено договір купівлі-продажу частини частки статутного капіталу Товариства з додатковою відповідальністю «Терезине» із додатковою угодою від 24.11.2023 (далі договір купівлі-продажу частки), відповідно до якого позивач продав у власність відповідачу частину частки статутного капіталу Товариства з додатковою відповідальністю «Терезине», що становить 0,5%, номінальною вартістю 160 000, 00 грн, а відповідач прийняв вказану частку та зобов`язався сплатити позивачу її вартість в сумі 160 000, 00 грн в строк до 30.11.2023.

20.06.2024 від позивача надійшла заява про забезпечення позову в якій останні просить суд:

заборонити державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України), а також нотаріусам, та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, іншим суб`єктам державної реєстрації в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», які мають відповідні повноваження щодо внесення будь-яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань приймати рішення про державну реєстрацію змін, здійснювати державну реєстрацію змін, здійснювати та (або) проводити реєстраційні дії, скасовувати реєстраційні дії та/або записи, вносити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відповідні записи, що стосуються зміни складу засновників (учасників) або зміни відомостей про засновників (учасників) Товариства з додатковою відповідальністю «ТЕРЕЗИНЕ» .

В обґрунтування заяви зазначено, що позивачу стало відомо про намір відповідача продати належну йому частки статутного капіталу Товариства з додатковою відповідальністю «ТЕРЕЗИНЕ» та позивач побоюється, що в результаті реалізації належної відповідачу частки статутного капіталу Товариства з додатковою відповідальністю «ТЕРЕЗИНЕ», витребування якої є предметом позову по даній справі, буде змінено її власника та у випадку задоволення позову створить ситуацією невизначеності щодо нового покупця набутої частки, потенційно породить нові спірні відносини та зробить неможливим виконання судового рішення у цій справі.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає ст.136 ГПК України, згідно з якої господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд оглянув вказану вище заяву про забезпечення позову та встановив, що остання подана до суду без додержання вимог статті 139 ГПК України, тому не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню заявнику з огляду на наступне

Відповідно до п.6 ч.1 ст.139 ГПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема, але не виключно пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Слід зазначити, що зустрічне забезпечення по суті це гарантія відшкодування можливих для відповідача збитків. Він має на меті забезпечити певний баланс сторін і нейтралізувати можливі негативні наслідки, які можуть виникнути в результаті застосування судом забезпечувальних заходів. Так, згідно з ч.1 ст.141 ГПК України унормовано, що метою цього інституту є забезпечення відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

У принципі 7 доповіді Асоціації міжнародного права "Про забезпечувальні і запобіжні заходи в міжнародному цивільному процесі", ILA,1996) зазначається, що суд повинен мати повноваження вимагати від позивача гарантії відшкодування збитків відповідачу чи третій стороні, які можуть виникнути в результаті застосування забезпечувальних заходів.

Отже, на відміну від забезпечення позову, метою якого є захист інтересів позивача, то зустрічне забезпечення направлено, перш за все, на захист інтересів відповідача. Крім того, фактично це є збереженням існуючого стану status-quo між сторонами до ухвалення кінцевого рішення суду.

Згідно з приписами ч.7 ст.140 ГПК України унормовано, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Водночас суд вказує, що статтею 9 Конституції України регламентовано, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" суд зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення.

Окрім того, у справах "Осман проти Сполученого королівства" та "Креуз проти Польщі" Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі.

Оскільки заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліта» про забезпечення позову подана без додержання вимог ст.139 ГПК України, вона підлягає поверненню заявнику на підставі ч.7 ст.140 цього Кодексу.

При цьому, суд роз`яснює, що повернення заяви не позбавляє заявника права на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку, встановленому ГПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.139, 140, 234, 235 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Еліта» заяву про забезпечення позову без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. 235, 255, 256 ГПК України.

Суддя В.М. Антонова