ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2024 року Справа № 902/1579/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Василишин А.Р. , суддя Маціщук А.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Господарського суду Вінницької області від 15.02.2024 р. у справі №902/1579/23, ухвалене суддею Нешик О.С., повний текст рішення складено 20.02.2024 р.

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Київ

до ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1

про стягнення 7 664,88 грн витрат на виплату середньої заробітної плати

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_1 7 664,88 грн витрат на виплату середньої заробітної плати працівникам, які призивались на навчальні збори відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 15.02.2024 р. у справі №902/1579/23 позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_2 звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Вінницької області від 15.02.2024 року у справі №902/1579/23. Прийняти апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_3 . Скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 15.02.2024 року у справі №902/1579/23 повністю і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Оскільки апеляційна скарга надійшла без матеріалів справи, суд апеляційної інстанції витребував їх у Господарського суду Вінницької області.

16.04.2024 матеріали справи №902/1579/23 надійшли на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.04.2024 р. апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Господарського суду Вінницької області від 15.02.2024 р. у справі №902/1579/23 - залишено без руху. Запропоновано ІНФОРМАЦІЯ_1 протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху подати платіжний документ (квитанції, платіжного доручення, тощо) про сплату судового збору в розмірі 3220,80 грн., докази направлення копії апеляційної скарги із доданими до неї документами Акціонерному товариству "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" та відомості про наявність чи відсутність зареєстрованого електронного кабінету в підсистемі "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи у ІНФОРМАЦІЯ_1 , у випадку відсутності здійснити його реєстрацію, на виконання вимог ст.6 ГПК України.

23 квітня 2024 року через систему "Електронний суд" від представника Державної служби України з безпеки на транспорті до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги та просить відстрочити сплату судових витрат в сумі 3220,80 грн до дати надходження бюджетних асигнувань за кодом економічної класифікації видатків 2800 "Інші поточні видатки". Відповідач обґрунтовує дане клопотання тим, що станом на 23.04.2024р. у нього за кодом економічної класифікації видатків 2800 "Інші поточні видатки" розмір бюджетних асигнувань складає 0,00 грн. Окремо зазначаючи, що на даний час ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою сплати судових витрат, подав необхідні документи для виділення бюджетних асигнувань за кодом економічної класифікації видатків 2800 "Інші поточні видатки".

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.04.2024 р. клопотання ІНФОРМАЦІЯ_1 про відстрочення сплати судового збору задоволено. Відстрочено ІНФОРМАЦІЯ_1 оплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3220,80 грн. до ухвалення судового рішення у даній справі. Поновлено ІНФОРМАЦІЯ_1 строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Вінницької області від 15.02.2024 р. у справі №902/1579/23. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Господарського суду Вінницької області від 15.02.2024 р. у справі №902/1579/23 в порядку письмового провадження. Зупинено дію рішення Господарського суду Вінницької області від 15.02.2024 р. у справі №902/1579/23. Запропоновано Акціонерному товариству "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" у строк до 27.05.2024 р. надіслати до Північно-західного апеляційного господарського суду письмовий відзив на апеляційну скаргу.

30.05.2024 р. на адресу апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити рішення Господарського суду Вінницької області від 15.02.2024 р. у справі №902/1579/23 без змін.

Відповідно до ч.10 ст.270 ГПК України апеляційна скарга на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За приписами ч.13 ст.8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи ( абзац 2 частина 10 статті 270 ГПК України).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Господарського суду Вінницької області від 15.02.2024 р. у справі №902/1579/23 без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Розглянувши апеляційну скаргу в межах вимог та доводів наведених в них, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши надану юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесені оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, Північно західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1.Зміст рішення суду першої інстанції.

Суд першої інстанції позов задовольнив. Зокрема, Господарський суд Вінницької області дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджується, що працівники позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували на військових навчальних зборах, та надалі позивачем на виконання вимог Інструкції про умови виплати грошового забезпечення та заохочення військовозобов`язаних та резервістів, грошової виплати резервістам, затвердженої наказом Міністра оборони України №80 від 12.03.2007, надано відповідачу документи задля компенсації середнього заробітку військовозобов`язаним працівникам. Проте, в матеріалах справи відсутні докази відшкодування відповідачем позивачеві здійснених витрат. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що вимоги про стягнення 7 664,88 грн витрат на виплату середньої заробітної плати працівникам позивача є правомірними та обґрунтованими.

2.Узагальнені доводи апеляційної скарги та заперечення інших учасників справи.

В апеляційній скарзі представник ІНФОРМАЦІЯ_1 вказує на те, що рішення суду першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з наступних підстав.

У ІНФОРМАЦІЯ_4 відсутні бюджетні асигнування для відшкодування середнього заробітку працівникам Регіональної філії Козятинської дистанції електропостачання та Жмеринської дистанції електропостачання за час проходження навчальних військових зборів, про що неодноразово подавалися заявки до вищого командування.

Зокрема, згідно з державною програмою Проведення мобілізаційної роботи, підготовки резервістів ІНФОРМАЦІЯ_5 було виділені бюджетні кошти асигнувань на компенсацію середнього заробітку військовозобов`язаним.

Однак, станом на кінець 2018 та 2021 роки виділені кошти та кошторисні призначення на 2018 та 2021 рік по виплаті витрат на виплату середнього заробітку військовозобов`язаним за період перебування на навчальних зборах ІНФОРМАЦІЯ_5 були направлені до вищого командування за належністю.

Також, скаржник акцентує увагу на те, що додаткові заявки для вищевказаних виплат у 2018 та 2021 році не фінансувались, кошторисні призначення не надавались. У ІНФОРМАЦІЯ_3 немає зареєстрованих у Держказначействі зобов`язань. Відшкодування витрат за 2018 та 2021 рік виплаченої середньої заробітної плати є виплатою минулих років.

Заперечуючи доводи апеляційної скарги позивач у відзиві вказує на те, що відповідно до п.10 Положення про військові комісаріати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №389 від 03.06.2013, обласні військові комісаріати, крім виконання функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, зокрема, здійснюють відшкодування роботодавцям середнього заробітку військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті на утримання Міноборони.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку" №1357-ІХ від 30.03.2021, який набув чинності 23.04.2021, до ряду законодавчих актів, внесені зміни, якими, зокрема, слова "військовий комісаріат" у всіх відмінках та числах замінено словами "територіальний центр комплектування та соціальної підтримки" у відповідному відмінку та числі.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону №1357- IX від 30.03.2021 визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються на базі діючих військових комісаріатів шляхом їх перетворення протягом двох місяців з дня набрання чинності цим Законом. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є правонаступниками військових комісаріатів, на базі яких вони утворюються.

У свою чергу, Положенням про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №154 від 23.02.2022, передбачено, що до функцій територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя віднесено здійснення відшкодування роботодавцям середнього заробітку військовозобов`язаних та резервістів, призваних на збори за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті на утримання Міноборони.

Позивач вказує на те, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на відповідний рік, не виправдовує бездіяльність органу державної влади і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Отже враховуючи вищевикладене Господарський суд Вінницької області виніс законне рішення у даній справі та в повному обсязі дослідив всі докази у справі.

3.Обставини справи, встановлені апеляційним судом.

Наказом №94/ос від 04.12.2018 Виробничого підрозділу "Козятинська дистанція електропостачання" регіональної філії "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" (а.с.32) на підставі повідомлення ТВО Військового комісара Погребищенського районного військового комісаріату ОСОБА_3 (а.с.37), ОСОБА_1 - електромонтеру з ремонту та обслуговування електроустаткування, увільнено від виконання посадових обов`язків з 05.12.2018 по 12.12.2018, у зв`язку з призовом на військові навчальні збори, зі збереженням середнього заробітку.

Як слідує з матеріалів справи з огляду на перебування ОСОБА_1 на військових навчальних зборах позивачем сформовані:

- довідка без номеру та дати (а.с.36), за змістом якої ОСОБА_1 перебуває на посаді електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування та його середня заробітна плата в годину становить 34,22 грн;

- відомість розрахунку середньої заробітної плати без номеру та дати (а.с.35), нарахованої військовозобов`язаному ОСОБА_1 за період перебування на військових зборах з 05.12.2018 по 12.12.2018 в сумі 1642,56 грн;

- рахунок без номеру та дати на компенсацію заробітної плати ОСОБА_1 на суму 2003,92 грн, з яких 1642,56 грн - заробітна плата, а 361,36 - ЄСВ (а.с.34).

Матеріалами справи підтверджено, що довідку без номеру та дати (а.с.36), відомість розрахунку середньої заробітної плати без номеру та дати (а.с.35) та рахунок без номеру та дати на компенсацію заробітної плати (а.с.34) вручено 21.12.2021 представнику ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить відмітка на супровідному листі (а.с.33) за вхідним номером 1430 від 21.12.2021.

Крім того, Наказом №494 від 20.09.2021 Виробничого підрозділу "Жмеринська дистанція електропостачання" регіональної філії "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" (а.с.38) на підставі повідомлення начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.44), ОСОБА_2 увільнено від виконання посадових обов`язків з 22.09.2021 по 01.10.2021 у зв`язку з призовом на військові навчальні збори, зі збереженням середнього заробітку.

Як слідує з матеріалів справи: з огляду на перебування ОСОБА_2 на військових навчальних зборах позивачем сформовані:

- розрахунок оплати середньої заробітної плати без номеру та дати (а.с.41), нарахованої військовозобов`язаному ОСОБА_2 , за змістом якого його середня заробітна плата в годину становить 76,05 грн;

- відомість на виплату середньої заробітної плати військовозобов`язаним, призваним на навчальні збори №768 від 23.05.2023 (а.с.42), відповідно до якої за період перебування на військових зборах з 22.09.2021 по 01.10.2021 ОСОБА_2 нараховано 5660,96 грн, з яких 4640,13 грн - середня заробітна плата, а 1020,83 грн - ЄСВ;

- довідку про реквізити рахунків №767 від 23.05.2023 (а.с.43);

Листом №768 від 23.05.2023 позивач просив відповідача повернути кошти в сумі 5660,96 грн за проходження військових зборів працівником ОСОБА_2 в період з 22.09.2021 по 01.10.2021 згідно доданих до листа документів. Матеріалами справи підтверджено, що лист №768 від 23.05.2023 отримано 26.05.2023 ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить підпис його представника на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.40).

В матеріалах справи також містяться заявки відповідача №10/59/94 від 25.01.2022 та №10/55/942 від 05.11.2021 (а.с.67-68), відповідно до яких відповідач повідомляв Начальника управління персоналу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України про необхідність фінансування видатків для виплати компенсації середньої заробітної плати за час навчальних зборів на суму 750 000,00 грн в листі №10/55/942 від 05.11.2021 та 2000000,00 грн в листі №10/59/94 від 25.01.2022.

Враховуючи вище викладене, Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_1 7664,88 грн витрат на виплату середньої заробітної плати працівникам, які призивались на навчальні збори відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 15.02.2024 р. у справі №902/1579/23 позов задоволено.

4.Правові норми, які застосовуються апеляційним судом до спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Частина 1 ст. 16 Цивільного кодексу України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди

Згідно положень ч.1, 2 ст.119 Кодексу законів про працю України №322-VIII від 10.12.1971 (в редакції, чинній станом на день виникнення спірних правовідносин) на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку. Працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України "Про військовий обов`язок і військову службу" і "Про альтернативну (невійськову) службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів.

Згідно з приписами ч.1 ст.29 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-XII від 25.03.1992 (тут і надалі - в редакції, чинній станом на день виникнення спірних правовідносин) військовозобов`язані призиваються на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори. Резервісти проходять підготовку та збори відповідно до програм у порядку, встановленому положеннями про проходження громадянами України служби у військовому резерві. Про початок та закінчення зборів військовозобов`язаних та резервістів видається відповідний наказ командира військової частини.

Військовозобов`язаними у розумінні наведеного Закону є особи, які знаходяться в запасі для комплектування Збройних Сил України і інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави (абз. 5 ч.9 ст.1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-XII від 25.03.1992).

Відповідно до ч.4, 9, 11, 13 ст.29 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-XII від 25.03.1992 час і строки проведення навчальних зборів військовозобов`язаних та резервістів визначаються Генеральним штабом Збройних Сил України та органами управління іншими військовими формуваннями відповідно до цього Закону.

Військовозобов`язані, яким надійшла повістка районного (міського) військового комісаріату (органу Служби безпеки України) на прибуття для призову на збори, зобов`язані прибути в пункт і в строк, зазначені у повістці. Керівники підприємств, установ, організацій та навчальних закладів незалежно від підпорядкування та форми власності на вимогу військових комісаріатів забезпечують своєчасне прибуття військовозобов`язаних до визначених пунктів збору.

За призваними на збори військовозобов`язаними на весь період зборів та резервістами на весь час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві, включаючи час проїзду до місця їх проведення і назад, зберігаються місце роботи, а також займана посада та середня заробітна плата на підприємстві, в установі, організації незалежно від підпорядкування і форм власності.

Виплата середньої заробітної плати військовозобов`язаним за весь період зборів та резервістам за час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

5. Правова позиція апеляційного суду стосовно обставин справи і доводів апеляційної скарги.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Предметом позову у цій справі є матеріально-правова вимога про стягнення 7664,88 грн витрат на виплату середньої заробітної плати працівникам позивача, які призивались на навчальні збори.

Відповідно до положень п.2 Постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок і розміри грошового забезпечення та заохочення військовозобов`язаних та резервістів, грошової виплати резервістам" №1644 від 23.11.2006 (тут і надалі - в редакції, чинній станом на день виникнення спірних правовідносин) виплата середнього заробітку військовозобов`язаним, у тому числі резервістам, призваним на збори, проводиться підприємствами, установами та організаціями, в яких працюють призвані на збори громадяни, з наступним відшкодуванням цих витрат за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті на утримання Міністерства оборони та інших центральних органів виконавчої влади, які здійснюють керівництво військовими формуваннями.

Розрахунок середньої заробітної плати проводиться відповідно до п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995, виходячи із заробітку за два останні місяці.

Згідно з п.7, 8 Інструкції про умови виплати грошового забезпечення та заохочення військовозобов`язаних та резервістів, грошової виплати резервістам, затвердженої наказом Міністра оборони України №80 від 12.03.2007 (надалі за текстом також - Інструкція), на виконання постанови Кабінету Міністрів України №1644 від 23.11.2006, за військовозобов`язаними, призваними на збори, зберігається на весь період зборів, уключаючи час проїзду до місця їх проведення і назад, місце роботи, займана посада та середній заробіток як на основній, так і на сумісних роботах. Особам, призваним на збори, виплачується заробітна плата за відпрацьований час до дня припинення роботи у зв`язку з від`їздом на збори, а також середня заробітна плата за перші півмісяця зборів. За решту часу перебування на зборах виплата заробітної плати провадиться у звичайні строки, установлені на підприємстві, в установі чи організації, де працює військовозобов`язаний.

Відповідно до п.11, 12, 13 Інструкції виплата середнього заробітку військовозобов`язаним, призваним на збори, провадиться підприємствами, установами та організаціями, де працюють (працювали) призвані на збори, з подальшим відшкодуванням цих витрат військовими комісаріатами. Підприємства, установи та організації для покриття витрат на виплату середньої заробітної плати військовозобов`язаним, призваним на збори, подають до районного військового комісаріату, у якому перебувають на обліку військовозобов`язані, рахунки, котрі акцептуються і передаються до обласного військового комісаріату для оплати. Відшкодуванню підлягають всі витрати, пов`язані з виплатою середнього заробітку (у тому числі і єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування). Середній заробіток військовозобов`язаних, призваних на збори, розраховується підприємствами, установами та організаціями, де працюють (працювали) призвані на збори, відповідно до чинних нормативно-правових актів.

За умовами пункту 4.6 Інструкції з організації і проведення навчальних зборів з військовозобов`язаними у військових частинах і установах Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України №560 від 11.11.2009, командири військових частин (установ) зобов`язані під час проведення навчальних зборів організувати: видання наказу про зарахування військовозобов`язаних до списків особового складу військової частини (установи), організувати їх облік; внесення відповідних записів про проходження навчальних зборів у військово-облікові документи військовозобов`язаних із зазначенням тривалості і виду навчальних зборів, завіривши їх підписом, скріпленим гербовою печаткою військової частини (установи), тощо.

Умовами пункту 4.7 Інструкції з організації і проведення навчальних зборів з військовозобов`язаними у військових частинах і установах Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України №560 від 11.11.2009, передбачено, що обласні військові комісаріати (військовий комісаріат Автономної Республіки Крим, ІНФОРМАЦІЯ_7 ) зобов`язані після закінчення навчальних зборів відшкодувати витрати підприємствам (установам та організаціям), на яких працюють військовозобов`язані, призвані на навчальні збори, з виплатою середнього заробітку за весь період проведення навчальних зборів та урахуванням часу перебування у дорозі до місця проведення навчальних зборів і у зворотному напрямку, тощо.

Відповідно до п.10 Положення про військові комісаріати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №389 від 03.06.2013, обласні військові комісаріати, крім виконання функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, зокрема, здійснюють відшкодування роботодавцям середнього заробітку військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті на утримання Міноборони.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку" №1357-IX від 30.03.2021, який набув чинності 23.04.2021, до ряду законодавчих актів, внесені зміни, якими, зокрема, слова "військовий комісаріат" у всіх відмінках та числах замінено словами "територіальний центр комплектування та соціальної підтримки" у відповідному відмінку та числі.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону №1357-IX від 30.03.2021 визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються на базі діючих військових комісаріатів шляхом їх перетворення протягом двох місяців з дня набрання чинності цим Законом. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є правонаступниками військових комісаріатів, на базі яких вони утворюються.

У свою чергу, Положенням про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №154 від 23.02.2022, передбачено, що до функцій територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя віднесено здійснення відшкодування роботодавцям середнього заробітку військовозобов`язаних та резервістів, призваних на збори за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті на утримання Міноборони.

За таких обставин, колегія судів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відповідач є особою, відповідальною за відшкодування витрат позивача на оплату середньої заробітної плати військовозобов`язаним працівникам, які проходили військові збори.

Матеріалами справи підтверджується, що працівники позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували на військових навчальних зборах, та надалі позивачем на виконання вимог Інструкції про умови виплати грошового забезпечення та заохочення військовозобов`язаних та резервістів, грошової виплати резервістам, затвердженої наказом Міністра оборони України №80 від 12.03.2007, надано відповідачу документи задля компенсації середнього заробітку військовозобов`язаним працівникам. Проте, в матеріалах справи відсутні докази відшкодування відповідачем позивачеві здійснених витрат.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що у відповідача відсутні бюджетні кошти на компенсацію середнього заробітку військовозобов`язаним, передбачених у видатках Державного бюджету України на відповідний рік, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Чинним законодавством, яке регулює спірні правовідносини, не передбачена залежність відшкодування витрат з виплаченої середньої заробітної плати військовозобов`язаним від фактичного фінансування відповідача чи випадки повного або часткового його звільнення від такого обов`язку.

Крім того, у рішення Конституційного Суду України неодноразово висловлювалась правова позиція щодо неможливості поставлення гарантованих законом виплат, пільг тощо в залежність від видатків бюджету (рішення від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, від 17 березня 2004 року №7-рп/2004, від 1 грудня 2004 року №20-рп/2004, від 9 липня 2007 року №6-рп/2007).

Аналогічної правової позиції дотримався Верховний Суд у постанові від 22.05.2018 року у справі №908/3349/16.

Також, у постанові Об`єднаної Палати від 03.12.2021 у справі № 915/634/20 Верховний Суд вказав, що відсутність у позивача необхідних коштів або взяття ним зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень не звільняє його від обов`язку виконати господарські зобов`язання, оскільки за змістом ч.2 ст.617 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст.218 Господарського кодексу України та рішення Європейського суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18.10.2005 року, відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на відповідний рік, не виправдовує бездіяльність органу державної влади і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

З огляду на вказане, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в повному обсязі, при цьому, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає непереконливими та такими, що спростовуються наявними матеріалами справи.

Разом з тим, відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 1 ч. 4 статті 129 ГПК України визначено, що інші судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.01.2024 р. клопотання ІНФОРМАЦІЯ_1 про відстрочення сплати судового збору задоволено.

Законом України "Про судовий збір" визначено правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Згідно частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

При цьому, відповідно до п.п.4 п.2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" розмір судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду складає 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Позовна заява Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" подана до господарського суду у грудня 2023 року.

Згідно статті 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2023 рік" розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить - 2684,00 грн.

Відповідно до статті 4 частини 2 пункту 2 підпункту 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду, зокрема, апеляційної скарги на рішення суду сплачується судовий збір у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Вбачається, що апеляційна скарга представником ІНФОРМАЦІЯ_1 , подана через систему "Електронний суд".

Таким чином, оскаржуючи рішення Господарського суду Вінницької області від 15.02.2024 у справі №902/1579/23, апелянт зобов`язаний був сплатити мінімальний розмір судового збору у розмірі 3220,80 грн (2684,00 грн - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб*150%*08).

Беручи до уваги викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, то необхідно стягнути з відповідача в дохід Державного бюджету 3220,80 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги, відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

6. Висновки за результатами апеляційного розгляду.

У апеляційній скарзі не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б прийти до висновку про помилковість рішення суду першої інстанції.

Виходячи з положень статті 11 ГПК України, апеляційний суд виходить з того, що як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відтак, застосовуючи наведену практику європейського суду, апеляційний суд вважає що, враховуючи зміст статті 269 ГПК України, надавши оцінку основним доводам апеляційної скарги, а також не встановивши у рішенні суду першої інстанції неправильного застосування норм матеріального права в сукупності з відсутніми порушеннями норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, прийшла до висновку про відсутність таких доводів, які б були оцінені як переконливі і достатні для скасування рішення суду.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів за наслідком апеляційного перегляду приходить до висновку, що доводами апеляційної скарги висновків господарського суду не спростовано, підстав скасування чи зміни рішення, передбачених ст.277-279 Господарського процесуального кодексу України не встановлено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення господарського суду - без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта згідно ст.129 ГПК.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Господарського суду Вінницької області від 15.02.2024 р. у справі №902/1579/23 - залишити без задоволення, рішення Господарського суду Вінницької області - залишити без змін.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) в дохід Державного бюджету 3220,80 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Господарському суду Вінницької області видати наказ.

Постанова суду апеляційної інстанції в порядку ст.284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків, визначених у підпунктах а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України.

Справу №902/1579/23 повернути Господарському суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений "21" червня 2024 р.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Маціщук А.В.