ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
"26" червня 2024 р. Справа №914/3659/21
Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:
головуючого судді О.С. Скрипчук
суддів Н.М. Кравчук
О.І. Матущака,
секретар судового засідання Лагутін В.Б.,
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресторан Беркут» б/н від 07.12.2023 (вх. № 01-05/3727/23 від 07.12.2023)
на рішення Господарського суду Львівської області від 01.11.2023 (повний текст складено 13.11.2023, м. Львів, суддя Ю.О. Сухович)
у справі № 914/3659/21
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресторан Беркут», м. Львів
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Львів Естейт», м. Київ
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:
1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс», м. Київ
2. ОСОБА_1 , м. Львів
про витребування майна з чужого незаконного володіння
за участю представників:
від позивача: не з`явився;
від відповідача: не з`явився;
від третьої особи -1: Тута І.В.;
від третьої особи -2: Матушек В.В.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 01.11.2023 (суддя Сухович Ю. О.) у задоволенні позову відмовлено; стягнуто з позивача в дохід Державного бюджету України судовий збір в сумі 681 090,58 грн.

ТОВ «Ресторан «Беркут» не погодилося із вказаним рішенням суду та звернулося до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.

В подальшому, від ТОВ «Ресторан «Беркут» та від його представника до Західного апеляційного господарського суду надійшли заяви про відмову від позову.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 29.02.2024 заяви ТОВ «Ресторан «Беркут» про відмову від позову задоволено; рішення Господарського суду Львівської області від 01.11.2023 визнано нечинним; провадження у справі закрито.

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що заяви про відмову від позову не суперечать чинному процесуальному законодавству України та не порушують права і охоронювані законом інтереси інших осіб. При цьому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяв відповідача і третьої особи-1 про стягнення з позивача в дохід Державного бюджету України недоплаченого судового збору за подачу позовної заяви у розмірі 681 090,58 грн.

ТОВ «Львів Естейт» подало касаційну скаргу в якій просило скасувати ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 29.02.2024 в частині висновків про відсутність підстав для задоволення заяв відповідача і третьої особи-1 про стягнення з позивача в дохід Державного бюджету України недоплаченого судового збору і ухвалити в цій частині нове рішення, яким заяви відповідача і третьої особи-1 про розподіл судових витрат задовольнити; стягнути з ТОВ «Ресторан «Беркут» в дохід Державного бюджету України недоплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 681 090,58 грн та за подання апеляційної скарги у розмірі 367 884,34 грн, що становить 50 % розміру судового збору, який підлягав до сплати при подачі позивачем апеляційної скарги з урахуванням сплаченого ним судового збору у розмірі 81 5470 грн.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду постановою від 14.05.2024 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Львів Естейт» задоволив частково. Ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 29.02.2024 у справі № 914/3659/21 в частині визнання нечинним рішення Господарського суду Львівської області від 01.11.2023, яка стосується стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресторан «Беркут» в дохід Державного бюджету України судового збору в сумі 681 090,58 грн, та закриття провадження у справі в цій частині скасовано, а справу в указаній частині передано на розгляд суду апеляційної інстанції. В решті ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 29.02.2024 залишено без змін.

Відповідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 30.025.2024 справу № 914/3659/21 розподілено колегії суддів у складі: головуючий суддя О.С. Скрипчук, судді Н.М. Кравчук, О.І. Матущак.

Ухвалою від 30.05.2024 призначено справу № 914/3659/21 до розгляду у судовому засіданні на 26.06.2024.

У судове засідання 26.06.2024 позивач та відповідач явки уповноважених представників не забезпечили, хоча належним чином були повідомлені про час та дату розгляду справи.

У судове засідання 26.06.2024 з`явились представники третьої особи -1, -2, надали пояснення.

Заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, розглянувши матеріали справи, судова колегія вважає за доцільне зазначити наступне.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду задовольняючи частково касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Львів Естейт» та направляючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції вказав наступне:

« 4.17 Отже, на підставі положень частини 2 статті 281, частини 4 статті 231 ГПК України постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі суд апеляційної інстанції мав вирішити питання про розподіл судових витрат, про що цьому суду зазначали відповідач і третя особа-1 у своїх заявах.

4.20 Крім того у порушення наведених вище норм процесуального права судом апеляційної інстанції при постановленні оскарженої у касаційному порядку ухвали не вирішено питання про розподіл судових витрат за подання апеляційної скарги з урахуванням сплаченого ТОВ «Ресторан «Беркут» судового збору у розмірі 81 540 грн 00 коп».

Згідно із вимогами частини 1 статті 281 ГПК України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги ухвалює судові рішення у формі постанов згідно з вимогами, встановленими статтею 34 та главою 9 розділу III цього Кодексу, з урахуванням особливостей, зазначених у цій главі.

Отже, постанова судом апеляційної інстанції ухвалюється за наслідками розгляду апеляційної скарги, однак у даній справі апеляційного перегляду судового рішення не відбулося.

Відповідно до положень частини 2 статті 281 ГПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом апеляційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

За змістом частини 4 статті 231 ГПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Згідно зі статтею 129 цього Кодексу яка визначає розподіл судових витрат, судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1). Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору (частина 2). Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина 3). Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 14).

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 09.11.2022, прийнятій у цій справі: «розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи» (п.38); «При цьому правовий аналіз положень частини другої статті 163 ГПК України, абзацу 1 частини другої статті 6 Закону України "Про судовий збір" дає підстави для висновку, що якщо між сторонами після відкриття провадження у справі виникає спір з приводу дійсної вартості спірного майна, з якого справляється судовий збір при зверненні до суду з позовними вимогами майнового характеру, у суду відсутні правові підстави для залишення позовної заяви без руху з підстав, передбачених частиною одинадцятою статті 176 ГПК України, з огляду на те, що такі обставини входять до предмета доказування у даному спорі і встановлюються судом під час розгляду справи по суті на підставі поданих учасниками судового процесу доказів, тобто, такі обставини є предметом доказування у справі та оцінки судом відповідно до положень статей 73 - 79, 86 ГПК України.» (п.41).

Отже, виходячи із наведених висновків Верховного Суду у цій справі обставини справи щодо дійсної вартості спірного майна та розміру судового збору, який підлягає сплаті, визначає суд під час розгляду спору.

Зважаючи на те, що позивач на стадії апеляційної інстанції відмовився від позову (що має наслідком визнання рішення суду першої інстанції нечинним, а не визнання його незаконним, в тому числі і в частині стягнення з нього судового збору), суд апеляційної інстанції повинен встановити на підставі наявних у матеріалах доказах розмір недоплачених судових зборів, які мають бути стягненні з позивача за подачу позову та апеляційної скарги.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вказує наступне, в матеріалах справи міститься звіт про оцінку спірного майна, згідно якого ринкова вартість спірного об`єкта такого становить 49 936 039,00 грн та довідка про оціночну вартість об`єкта нерухомості, згідно якої оціночна вартість такого становить 48 388 156,22 грн.

В матеріалах справи є докази вартості спірного майна станом на 03.07.2007 в сумі 230 000,00 грн; станом на 13.12.2018 в сумі 4 530 000,00 грн; станом на 21.09.2021 року в сумі 49 936 039,00 грн; станом на 10.02.2022 року в сумі 48 388 156,22 грн та станом на літо 2022 року в сумі 5 827 700,00 грн.

Враховуючи те, що позов датований 01.12.2021, відтак найбільш наближеною є дата оцінки майна 21.09.2021 року, згідно звіту про оцінку майна ринкова вартість якого становить 49 936 039,00 грн. Відтак, позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 749 040,58 грн за подання позовної заяви.

При поданні позову позивачем сплачено 3 450,00 грн судового збору, згідно квитанції №5 від 02.11.2021, в подальшому доплачено 64 500,00 грн судового збору, згідно квитанції №11 від 27.01.2022.

Отже з позивача слід стягнути в дохід Державного бюджету України 681 090,58 грн судового збору (49 936 039 грн (ринкова вартість майна) х 1,5 % = 749 040,58 - 67 950,00 грн (оплачений судовий збір)).

Разом з тим, колегією суддів встановлено, що подаючи апеляційну скаргу (07.12.2023 року) позивач оплатив судовий збір у розмірі 81 540, 00 гривень.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подачу до суду апеляційної скарги на рішення суду сплачується ставка судового збору у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 130 ГПК України у разі відмови від позову на стадії перегляду рішення в апеляційному порядку, суд у відповідній ухвалі вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору.

Таким чином, встановивши, що при поданні позивачем позовної заяви він мав сплатити судовий збір у розмірі 749 040,58 гривень (з яких він оплатив лише 67 950,00 гривень), що свідчить про необхідність сплати позивачем судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 898 848,69 гривень з урахуванням ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» щодо застосування коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Тобто, при подачі апеляційної скарги позивач недоплатив судовий збір у розмірі 817 308,69 гривень (898 848,69 грн - 81 540 грн.) з урахуванням застосування коефіцієнту пониження судового збору за подачу апеляційної скарги у електронній формі.

За таких обставин, з позивача слід стягнути в дохід Державного бюджету України недоплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 367 884 гривні 34 коп., що становить 50 % розміру судового збору, який підлягав до сплати при подачі позивачем апеляційної скарги з урахуванням сплаченого ним судового збору (898 848,69 / 2 81 540,00).

Апеляційне провадження у справі №914/3659/21 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресторан Беркут» на рішення Господарського суду Львівської області від 01.11.2023, слід закрити на підставі ч.4 ст. 266 ГПК України.

Керуючись статтями 123, 130, 231, 274, 275 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресторан «Беркут» (79053, місто Львів, вулиця Володимира Великого, 59б, ідентифікаційний код юридичної особи 19171247) в дохід Державного бюджету України судовий збір в сумі 681 090,58 грн за розгляд справи в суді першої інстанції.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресторан «Беркут» (79053, місто Львів, вулиця Володимира Великого, 59б, ідентифікаційний код юридичної особи 19171247) в дохід Державного бюджету України судовий збір в сумі 367 884, 34 грн за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

3. В іншій частині провадження у справі закрити.

Строки та порядок оскарження ухвал апеляційного господарського суду визначені § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Головуючий суддя О.С. Скрипчук

Суддя Н.М. Кравчук

Суддя О.І. Матущак