РІШЕННЯ

17 червня 2024 року м. ТернопільСправа № 921/187/24

Господарський суд Тернопільської області у складі судді Руденка О.В.

за участі секретаря судового засідання Касюдик О.О.

розглянув справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід-Інвест-сервіс Трейд Компані", до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "БМБУД"

про стягнення заборгованості в сумі 140 905,96 грн, з яких 15 000 грн борг, пеня у розмірі 120 750 грн та інфляційні втрати у розмірі 5 155,96 грн.

представники сторін не прибули.

Суть справи:

До Господарського суду Тернопільської області поступила позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід-Інвест-сервіс Трейд Компані" до ТОВ "БМБУД" про стягнення заборгованості в сумі 140 905,96 грн.

Судом відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання його контрагентом зобов`язань за договором поставки товарів №170820-39 від 17.08.2020, через що в останнього виникла заборгованість, сума якої, з врахуванням штрафних санкцій та інфляційних втрат, заявлена до стягнення у судовому порядку.

Представник позивача у судове засідання не прибув, однак 06.06.2024 від нього надійшла заява №б/н (вх. №4534) від 03.06.2024 про розгляд справи без його участі.

Відповідач також не забезпечив явку свого повноважного представника у судові засідання. Разом з тим, в матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву №б/н (вх. №3284) від 23.04.2024, у якому ТОВ "БМБУД" підтверджує факт поставку йому товару на суму 15 000 грн, однак заперечує проти нарахування пені у розмірі 120 750 грн та інфляційних втрат у розмірі 5 155,96 грн. Зазначає, що позивачем нарахована пеня, котра значно перевищує суму боргу, без урахування положень ч.6 ст.232 ГК України та приписів Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

У запереченні на відзив (вх.№4347 від 30.05.2024) позивач доводи ТОВ "БМБУД" спростовує, вважає їх необґрунтованими та безпідставними.

З огляду на викладене в сукупності, з метою дотримання розумних строків вирішення цього спору, приймаючи до уваги висновки Європейського суду з прав людини у справі "В`ячеслав Корчагін проти росії" суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ч. 1 ст. 202 ГПК України, а неявка представників у судове засідання не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Судом також враховано, що за ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Розгляд даного спору здійснювався без технічної фіксації судового процесу в порядку ст.222 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, судом встановлено наступне.

Між ТОВ "Захід-Інвест-сервіс Трейд Компані" (Постачальник) та ТОВ "БМБУД" (Покупець) 17 серпня 2020 року було укладено договір поставки товарів №170820-39 (надалі - Договір), за умовами п. 1.1 якого Постачальник зобов`язався передати у власність Покупцеві товар, а Покупець прийняти його та оплатити. Асортимент, кількість і ціна товару вказується у Специфікаціях, що є невід`ємною частиною цього Договору.

У пунктах 3.1 та 3.2 спірної угоди, її контрагенти обумовили, що ціна товару визначається у відповідності з ціною вказаною у прайс-листах, які діють на момент виконання Постачальником заявки Покупця і вказується у специфікаціях та (або) видаткових накладних з урахуванням ПДВ. Загальна суму договору не обмежується і визначається на підставі фактично поставленого товару згідно видаткових накладних. Постачальник в момент виконання замовлення зобов`язаний повідомити Покупця про зміну ціни на замовлений ним товар. Ціна товару складає грошову суму в гривнях, що еквівалентна євро за офіційним безготівковим курсом ПАТ КБ "Приватбанк", встановленим на дату здійснення оплати Покупцем.

За умовами, викладеними у п.4.1 укладеного правочину розрахунок здійснюється в безготівковій формі в національній грошовій одиниці України на поточний рахунок Постачальника, вказаний у реквізитах у цьому договорі. Товар Покупцеві відпускається на умовах повної передоплати за отриманий товар.

В силу пунктів 12.1 та п.12.2 Договору, останній вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2021.

За доводами позивача, на виконання своїх договірних зобов`язань ним поставлено своєму контрагенту Товар на загальну суму 15 000 грн, що підтверджуються видатковою накладною №435 від 09.12.2021.

Зазначений вище первинний документ бухгалтерського обігу підписаний представниками сторін без будь-яких зауважень і заперечень, та скріплені відтисками печаток обох суб`єктів господарювання.

За твердженням Продавця, відповідач прийняв товар у власність, але не оплатив його вартість. Як наслідок, розмір неоплачених грошових зобов`язань складає 15 000 грн.

З метою досудового врегулювання спору Товариству була направлена претензія №б/н від 15.03.2024 з вимогою погасити існуючу заборгованість, яка залишена відповідачем без реагування, а зобов`язання по оплаті без виконання.

Наведені обставини слугували підставою для звернення ТОВ "Захід-Інвест-сервіс Трейд Компані" до суду із відповідним позовом.

Дослідивши норми чинного законодавства, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до частини 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Із даною правовою нормою кореспондуються і положення статті 174 ГК України, за якою господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

За приписами ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Аналогічні за змістом норми містяться і в ст.ст. 509, 526 ЦК України.

До вимог господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з врахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За своїм змістом та правовою природою укладений між сторонами правочин є договором поставки. У статті 712 ЦК України, ч. 1 ст.265 ГК України законодавець встановив, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі - продажу (ч. 1 ст. 693 ЦК України).

У спірних правовідносинах, умовами укладеної угоди її учасники домовилися про повну передоплату за отриманий товар.

При цьому суд констатує, що досягнуті у Договорі домовленості щодо попередньої оплати Товариством виконані не були.

З даного приводу, у частині 1 статті 693 Цивільного кодексу України, законодавець обумовив, що у разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення ст. 538 цього Кодексу. Викладені у зазначеній статті правові норми регламентують зустрічне виконання зобов`язання та, зокрема, передбачають, що при зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно.

З наведених підстав суд вважає, що у спірних правовідносинах обов`язок покупця щодо оплати виник з моменту прийняття ним матеріальних цінностей , який зафіксований у видатковій накладній із відмітками Покупця про отримання товару, копія якої знаходиться у матеріалах справи.

В свою чергу, приписи ч. 7 ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За таких обставин, сума основної заборгованості перед позивачем станом на час звернення із позовом та вирішення даного спору становить 15 000 грн, яка відповідачем не спростована, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення як заявлені обґрунтовано та правомірно.

У відповідності до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В силу ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Згідно із поданим позивачем розрахунком, за неналежне виконання умов Договору Покупцю за період з 10.12.2021 до 22.02.2024 нараховані інфляційні збитки на суму 5 155,96 грн.

Проаналізувавши наведений розрахунок, враховуючи період існування заборгованості, розмір боргу, провівши відповідний перерахунок, суд вважає правомірно заявленими інфляційне збільшення у заявленій позивачем сумі.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, які учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі неналежного виконання господарського зобов`язання. Цією ж статтею визначено види штрафних санкцій неустойка, штраф, пеня. При цьому порядок нарахування та розмір санкцій, які можуть бути встановлені договором, встановлені ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України: у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання, в певній визначеній грошовій сумі, у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів.

Зазначене кореспондується з положеннями ст. 549 Цивільного кодексу України, відповідно до яких неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, при цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Домовленостями, що закріплені у п.7.1 Договору, його учасники передбачили , що у випадку порушення строків оплати товару, Покупець має сплатити пеню в розмірі 1% від загальної вартості товару за кожний день затримки оплати. Відтак, дотримуючись цієї умови позивачем за період з 10.12.2021 по 22.02.2024 нарахована пеня в розмірі 120 750 грн.

Досліджуючи відповідність зазначених нарахувань законодавчим приписам та договірним умовам суд відзначає, що за частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Даною правовою нормою передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане. Законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання також не може розцінюватися як установлення цим правочином іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Поряд із цим, пунктом 7 Розділу IX Прикінцевих положень Господарського кодексу України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Вказаний пункт був введений в дію на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30 березня 2020 року № 540-IX , який набрав чинності з 2 квітня 2020 року.

Строк дії карантину, встановленого цією постановою неодноразово продовжувався. І лише постановою Кабінету Міністрів України від 27.06. 2023 року № 651 його було відмінено з 30 червня 2023 року на всій території України.

За таких обставин суд вважає, що позивач мав право нараховувати пеню від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, а саме з 10.12. 2021 до закінчення строку дії карантину, тобто 30.06.2023.

Окрім цього суд переконаний, що ці обрахунки мали б бути здійснені з урахуванням вимог ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", якою визначено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як наслідок, здійснивши перерахунок заявленого до стягнення розміру пені, з урахуванням перелічених вище законодавчих положень, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 9 479,18 грн, за період з 10.12.2021 до 30.06.2023. Натомість, у задоволенні позову щодо решти нарахованих сум пені суд відмовляє за їх необґрунтованістю.

За наведених обставин та правових норм, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково.

При цьому слід зазначити, що інші, долучені до матеріалів справи докази були ретельно досліджені судом, однак наведених вище висновків вони не спростовують.

Зокрема, посилання відповідача на існування у спірних правовідносинах форс-мажорних обставин належними доказами не доведено. Також, ним не обґрунтовано існування саме виняткових обставин, які б слугували підставою для зменшення заявлених до стягнення у позові сум за ініціативою суду. Щодо посилань ТОВ ""БМБУД" на надміру великі нарахування суд вважає за необхідне зазначити, що їхній розмір визначався не довільно позивачем, а є результатом домовленості обох контрагентів договірних відносин.

Судовий збір, в силу ст.129 ГПК України, покладається на відповідача пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись статтями 20, 42, 46, 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 238, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БМБУД" (вул. Текстильна, 30, м. Тернопіль, 46000, ідент. код 41037833) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід-Інвест-сервіс Трейд Компані" (вул. Сколівська, 14, м. Стрий, Львівська область, 82400, ідент. код 43631457) 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн заборгованості, пеню в сумі 9 479 (дев`ять тисяч чотириста сімдесят дев`ять) грн 18 коп., інфляційні втрати в розмірі 5155 (п`ять тисяч сто п`ятдесят п`ять) грн 96 коп. та витрати зі сплати судового збору в сумі 636 (шістсот тридцять шість) грн 84 коп. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3.В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, в порядку та строки встановлені ст.ст. 256-257 ГПК України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Повне рішення складено 27.06.2024.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя О.В. Руденко