ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2024 р.м. ХарківСправа № 922/1375/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Усатої В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Ільїна Анатолія Миколайовича ( АДРЕСА_1 )
до Товариства з обмеженою відповідальністю АГРОІНВЕСТ ОХОЧЕ (63251, Харківська область, Красноградський район, с. Старовірівка, вул. Вишнева, 95)
про стягнення коштів
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Ільїн Анатолій Миколайович звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю АГРОІНВЕСТ ОХОЧЕ, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 43 451,00 грн, інфляційні втрати в сумі 2 766,15 грн., 3% річних за прострочення виконання зобов`язання в сумі 1678,52 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача витрати на оплату правової допомоги в сумі 15 000,00 грн та витрати з оплати судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов`язань з оплати послуг перевезення.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 22.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/1375/24. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Відповідачеві, згідно ст. 251 ГПК України, встановлено строк 15 днів з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов. Роз`яснено, що у разі ненадання відзиву на позов у встановлений судом строк, справа згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України буде розглянута за наявними в ній матеріалами. Також, роз`яснено сторонам, що відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 22.04.2024 в електронному вигляді була доставлена до Електронного кабінету відповідача 22.04.2024, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Однак, відповідач своїм правом, наданим відповідно до ст.251 Господарського процесуального кодексу України не скористався, відзив на позов не надав.

В той же час, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо доказів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до статті 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вказано позивачем у позовній заяві, у 2022 році між ФОП Ільїним Анатолієм Миколайовичем (позивачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю АГРОІНВЕСТ ОХОЧЕ (відповідачем) був укладений договір про перевезення вантажів. Зазначений договір був підписаний сторонами договору, в тому числі представником замовника - директором ТОВ «АГРОІНВЕСТ ОХОЧЕ» Жидковим С.В.. Проте, примірник договору перевізнику - ФОП Ільїну А.М. наданий не був.

Позивач також вказує, що на протязі листопада-грудня 2022 року ФОП Ільїн А.М. виконав вантажні перевезення соняшника в кількості 209,86 тонн . За умовами договору оплата за 1 тонну перевезення складає 350,00 гривень. Загальна вартість виконаних робіт складає 73 451,00 гривень. Зазначене підтверджується додатком до акту виконання робіт № 1 від 30 грудня 2022 року та актом № 2 здачі приймання виконаних робіт (надання послуг) від 30 грудня 2022 року.

За виконані вантажні перевезення Відповідачем проведений розрахунок 28 квітня 2023 року в сумі 20 000,00 гривень та 20 вересня 2023 року в сумі 10 000,00 гривень. Вказане підтверджується платіжними інструкціями № 01f299еbd5 від 28.04.2023 року та № 446 від 20.09.2023 року.

Проте, у порушення умов Договору відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання та не оплатив позивачу вартість наданих послуг в повному обсязі.

Як стверджує позивач, станом на 15.04.2024 року заборгованість за виконані перевезення згідно акта №2 від 30.12.2022 року складає 43 451,00 (сорок три тисячі чотириста п`ятдесят одна) гривень.

У зв`язку з наявною заборгованістю та з метою досудового врегулювання спору, 05 березня 2024 року на адресу відповідача була направлена претензія про сплату заборгованості протягом п`яти банківських днів з моменту отримання претензії. Направлена на адресу відповідача претензія залишена відповідачем без відповіді та без виконання.

На адвокатський запит № 24/24 від 05.03.2024 року щодо надання примірника договору на перевезення вантажів, на підставі якого складений акт № 2 здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) в період з 21.11.2022 року по 13.12.2022 року, відповідь не надійшла та витребуваний договір на адресу адвоката направлений не був.

Отже, позивач вважає, що зазначені обставини свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Зважаючи на вказане, позивач звернувся до суду з відповідним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 43 451,00 грн., інфляційні втрати в сумі 2 766,15 грн. та 3% річних за прострочення виконання зобов`язання в сумі 1678,52 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд зазначає наступне.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно із ч. 1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно до ч. 1 ст. 908 Цивільного кодексу України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Відповідно до ч.1. ст. 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Як було вище зазначено, за твердженнями позивача, між сторонами у 2022 році був підписаний договір перевезення вантажів. Однак, примірник договору перевізнику - ФОП Ільїну А.М. наданий не був. На адвокатський запит № 24/24 від 05.03.2024 року про надання примірника договору на перевезення вантажів відповідь не надійшла та витребуваний договір на адресу адвоката не направлений.

А отже, суд констатує, що в матеріалах справи відсутній письмовий договір з перевезення вантажу, укладений між сторонами.

Разом з цим, згідно з частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Оскільки в матеріалах справи відсутній договір з перевезення вантажу у формі єдиного документу, суд вважає, що цивільні права та обов`язки сторін виникли в порядку ч. 1 ст. 11 ЦК України, ч.1 ст. 181 ГК України з дій осіб, які в силу загальних правил і змісту цивільного законодавства породжують взаємні права та обов`язки.

Так, підтвердженням такого волевиявлення та існування господарських відносин між сторонами є підписання між сторонами додатку до акту виконання робіт № 1 від 30 грудня 2022 року та акту № 2 здачі-приймання виконаних робіт (надання послуг) від 30 грудня 2022 року.

Із вказаних доказів вбачається, що сторонами погоджено перевезення соняшника в кількості 209,86 тонн по 350,00 грн. за 1 тонну. Позивачем надані, а відповідачем прийняті послуги з перевезення на загальну суму 73 451,00 грн. Акт № 2 здачі-приймання виконаних робіт на загальну суму 73 451,00 грн. підписаний відповідачем без жодних претензій та будь-яких зауважень.

Крім того, як свідчать матеріали справи, відповідачем частково проведено розрахунок за отримані послуги, а саме 28 квітня 2023 року в сумі 20000,00 гривень та 20 вересня 2023 року в сумі 10000,00 гривень. Зазначене підтверджується платіжними інструкціями № 01f299еbd5 від 28.04.2023 року та № 446 від 20.09.2023 року.

А отже, приймаючи до уваги вищенаведене, слід дійти висновку, що позивачем надано послуги відповідачу з перевезення вантажу на загальну суму 73 451,00 грн. Відповідач розрахувався за надані позивачем послуги у загальній сумі 30 000,00 грн. Доказів оплати вартості послуг у розмірі 43 451,00 грн. матеріали справи не містять.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У розумінні статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В силу статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи той факт, що в матеріалах справи відсутні докази погодження між сторонами строків оплати послуг з перевезення, суд вважає, що в даному випадку необхідно застосовувати положення ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України.

Так, судом встановлено, що 05 березня 2024 року на адресу відповідача була направлена претензія про сплату наявної заборгованості, яка залишена відповідачем без відповіді та виконання.

А отже, відповідач мав виконати зобов`язання з оплати послуг до 12.03.2024 включно. Починаючи з 13.03.2024 (тобто через сім днів) у відповідача виникло прострочення виконання зобов`язання, оскільки отримані послуги оплачені не були. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Таким чином, факт невиконання відповідачем зобов`язання з оплати послуг з перевезення є підставою для стягнення заборгованості в судовому порядку.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, доказів оплати послуг з перевезення вантажу не надав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 43 451,00 грн. підлягають задоволенню.

Що стосується вимоги позивача про стягнення 3% річних у розмірі 1678,52 грн. та інфляційних втрат у розмірі 2 766,15 грн., суд зазначає наступне.

Згідно ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом зазначеної норми закону нарахування трьох процентів річних та збитків від інфляції входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Відповідно до розрахунків позивача, на суму заборгованості 43 451,00 грн. за період з 01.01.2023 по 15.04.2024 нараховано 3% річних у розмірі 1678,52 грн. та інфляційних втрат у розмірі 2 766,15 грн.

Разом з цим, судом встановлено, що у відповідача виникло прострочення виконання зобов`язання починаючи з 13.03.2024 (тобто через сім днів після пред`явлення вимоги).

Здійснивши перерахунок сум 3% річних та інфляційних втрат за період з 13.03.2024 по 15.04.2024, суд дійшов висновку, що задоволенню підлягають вимоги в частині стягнення 3% річних у розмірі 121,09 грн. та інфляційні втрати у розмірі 217,25 грн. В частині стягнення 3% річних у розмірі 1557,43 грн. та інфляційних втрат у розмірі 2548,90 грн. позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Крім того, в позовній заяві позивачем було зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, в тому числі витрат на правову допомогу може становити 18000,00 (вісімнадцять тисяч) гривень, в тому числі витрати на правову допомогу отриману до початку розгляду справи в суді становлять 12000,00 (дванадцять тисяч) гривень.

В прохальній частині позовної заяви до стягнення заявлено витрати на оплату правової допомоги в сумі 15000,00 гривень.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу до суду надано: копію свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю серія ПТ № 1646 від 21.03.2017; копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги серія BI № 1202515 від 05.03.2024; копію Договору № 21/24 про надання правничих послуг від 27.02.2024; розрахунок вартості юридичних послуг до Договору № 21/24 про надання правничих послуг від 27.02.2024; акт приймання-передачі наданих послуг від 17.04.2024 на суму 12 000,00 грн.; копію квитанції до прибуткового касового ордера № 9/2024 від 17.04.2024 на суму 12 000,00 грн.

З поданих до суду доказів вбачається, що 27.02.2024 між адвокатом Мякота Тетяною Миколаївною та позивачем укладено Договір № 21/24 про надання правничих послуг.

Відповідно до п. 1.1. Договору, на умовах цього договору Замовник дає завдання Виконавцю та зобов`язується оплатити її послуги, а Виконавець зобов`язується відповідно до завдання Замовника надавати йому зазначені юридичні послуги.

Згідно п. 2.4. Договору строк надання послуг з 27 лютого 2024 року по 31 грудня 2026 року.

Відповідно до п. 4.1. Договору за надані послуги Замовник виплачує Виконавцеві плату в розмірі вартості фактично наданих послуг відповідно до розрахунку вартості послуг, який є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п. 5.1. Договору Замовник здійснює попередню оплату згідно з цим договором в готівковому порядку вартості послуг. Кінцевий розрахунок здійснюється в момент підписання актів-приймання передачі наданих послуг.

Згідно розрахунку вартості юридичних послуг до Договору № 21/24 про надання правничих послуг від 27.02.2024 розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між сторонами за договором відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального Кодексу України, та становить:

Консультація з правових питань щодо способів захисту порушеного права, вартість послуги тривалістю одна година - 1000,00 (одна тисяча) гривень.

Підготовка правового висновку щодо спірних правовідносин з урахуванням судової практики Верховного Суду, вартість послуги тривалістю одна година - 1000,00 (одна тисяча) гривень.

Підготовка матеріалів до позовної заяви, позовної заяви , апеляційної скарги , касаційної скарги - вартість послуги тривалістю одна година становить 2000,00 ( дві тисячі) гривень .

Підготовка інших процесуальних документів по справі (клопотання, адвокатські запити, додаткові пояснення, заперечення, відповіді), ознайомлення з матеріалами справи, вартість послуги тривалістю 1 година становить 1500,00 (одна тисяча п`ятсот) гривень.

Участь у судовому засіданні при розгляді справи судами першої, апеляційної інстанції - 1500,00 ( одна тисяча п`ятсот) гривень за 1 годину участі.

Відповідно до Акту приймання-передачі наданих послуг від 17.04.2024, підписаного між адвокатом та позивачем, було виконано наступне:

- Надані консультації щодо правових підстав та порядку захисту порушеного права щодо неналежного виконання ТОВ "АГРОІНВЕСТ ОХОЧЕ" зобов`язань в частині не проведення оплати за виконані роботи. Вартість послуги 1500,00 (одна тисяча п`ятсот) гривень.

- Підготовлена та направлена претензія 05.03.2024 року до ТОВ «АГРОІНВЕСТ ОХОЧЕ» про сплату заборгованості. Вартість послуги 2000,00 (дві тисячі) гривень.

- Підготовлений та направлений 05.03.2024 року адвокатський запит про витребування оригіналу договору на перевезення вантажів. Вартість послуги 1500,00 (одна тисяча п`ятсот) гривень.

- Підготовлена позовна заява до Харківського господарського суду про стягнення заборгованості в сумі 47895,67 гривень. Вартість послуги 8000,00 (вісім тисяч) гривень.

В Акті також вказано, що всього вартість наданих послуг відповідно до п.4.1 Договору за період з 27 лютого 2024 року по 17 квітня 2024 року включно становить 12000,00 (дванадцять тисяч) гривень. Юридичні послуги надані в повному обсязі, сторони претензій по наданим послугам один до одного не мають. Замовник передав Виконавцеві кошти в сумі 12000,00 (дванадцять тисяч) гривень за виконану роботу.

Так, згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 9/2024 від 17.04.2024 позивачем було оплачено послуги адвоката у розмірі 12 000,00 грн.

А отже, з вищевказаного вбачається, що вартість фактично наданих виконавцем послуг з правничої допомоги становить 12 000,00 грн.

Згідно з ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката до суду не надав. Доказів неспівмірності заявлених витрат до суду також надано не було.

Втім, відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, дослідивши надані докази на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а також враховуючи часткове задоволення позову, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача по стягненню з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 971,18 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд також керується ч. 1 ст. 129 ГПК України, відповідно до якої судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позов задоволено частково, у відповідності до вимог ст.129 ГПК України, витрати щодо сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача у розмірі 2768,40грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю АГРОІНВЕСТ ОХОЧЕ (63251, Харківська область, Красноградський район, с. Старовірівка, вул. Вишнева, 95, ) на користь Фізичної особи-підприємця Ільїна Анатолія Миколайовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість у розмірі 43 451,00 грн., 3% річних у розмірі 121,09 грн., інфляційні втрати у розмірі 217,25 грн., витрати на оплату правової допомоги у розмірі 10 971,18 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 2768,40 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині позовних вимог щодо стягнення 3% річних у розмірі 1557,43 грн. та інфляційних втрат у розмірі 2548,90 грн. відмовити.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст.ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, з урахуванням приписів п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

Позивач: Фізична особа-підприємець Ільїн Анатолій Миколайович ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю АГРОІНВЕСТ ОХОЧЕ (63251, Харківська область, Красноградський район, с. Старовірівка, вул. Вишнева, 95, ).

Повне рішення складено "21" червня 2024 р.

Суддя В.В. Усата

справа № 922/1375/24