ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2024 р. Справа№ 925/237/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шевчук С.Р.

суддів: Ходаківської І.П.

Демидової А.М.

за участю секретаря судового засідання: Бондар Л.В.

за участю представників учасників справи:

від позивача: Бернацька О.В.;

від відповідача: не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно»

на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 17.04.2024 (повний текст складено та підписано 17.04.2024) (суддя Васянович А.В.)

у справі №925/237/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія Нафтогаз Трейдинг»

до Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно»

про стягнення 12973241,88 грн

ВСТАНОВИВ:

Обставини справи

У лютому 2024 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (далі - ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг», позивач) звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» (далі - ПАТ «Черкаське хімволокно», відповідач, скаржник) про стягнення 12973241,88 грн заборгованості за договором постачання природного газу №7011-ГВП-36 від 20.06.2022.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 26.02.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 26.03.2024.

Цією ж ухвалою запропоновано відповідачу у строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов відповідно до вимог статті 165 Господарського процесуального кодексу України, попереджено відповідача, що в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи відповідно до ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

15.04.2024 року до Господарського суду Черкаської області надійшла зустрічна позовна заява Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» від 15.04.2024 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія Нафтогаз Трейдинг» про зобов`язання укласти договір про відступлення прав вимоги заборгованості з різниці в тарифах в сумі 12973241,88 грн.

Разом із зустрічним позовом Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно» подало клопотання про поновлення строку на подання зустрічного позову.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її постановлення

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 17.04.2024 у справі №925/237/24 відмовлено у задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» про поновлення процесуального строку для подачі зустрічного позову; зустрічну позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія Нафтогаз Трейдинг» про зобов`язання укласти договір та додані до неї матеріали повернуто заявнику на підставі ч. 6 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України.

Місцевий господарський суд виходив з того, що зустрічний позов подано до суду поза строками, встановленими ч. 1 ст. 180, ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, тоді як наведені у клопотанні про поновлення строку для пред`явлення такого позову підстави пропуску процесуального строку не є поважними.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Черкаської області від 17.04.2024 у справі № 925/237/24 і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт вказав, що обставина подання зустрічного позову 15.04.2024 зумовлена фактом відмови позивача в укладанні договору відступлення права вимоги, про таку відмову відповідач дізнався лише 11.04.2024. Таким чином, до отримання відповіді позивача на пропозицію або до закінчення встановленого законом строку на надання такої відповіді відповідач не мав підстав для подання зустрічного позову, а тому, відповідач об`єктивно не міг подати зустрічний позов у строк для надання відзиву.

Разом з тим, скаржник вказав, що цей спір не можна розглядати виключно в контексті відносин за договором поставки, де одна сторона поставила товар, а інша має розрахуватись за нього, оскільки джерелом розрахунків для відповідача є компенсації Державою різниці в тарифах, а тому формальний розгляд справи, без надання оцінки та розгляду питання можливості, зокрема відступити права вимоги alter ego Держави до самої Держави може створити умови неможливості утримання підприємства в належному технічному стані, належної підготовки до опалювального сезону та виконання першочергової функції у наданні теплової енергії (опалення та гаряча вода) територіальній громаді міста Черкаси, оскільки, як зазначалось у всіх заявах відповідача, останній не заперечує наявність заборгованості у цьому спорі. Окремий розгляд позовної та зустрічної позовних заяв призведе до недотриманням принципу процесуальної економії господарського судочинства, оскільки матиме наслідком паралельні судові процеси, збільшить кількість судових рішень, які ймовірно будуть предметом апеляційного та касаційного оскаржень, та потенційно може призвести до наявності двох відкритих виконавчих проваджень, в яких спочатку грошові кошти можуть бути стягнуті з однієї сторони, а потім з іншої (Постанова Верховного Суду від 03.03.2023 по справі № 911/1020/22).

Щодо клопотання про поновлення, викладеного у зустрічній позовній заяві, скаржник зауважив, що місцевий господарський суд обґрунтовуючи неможливість поновлення строку на подання зустрічного позову, послався на те, що ним було враховано ухвалу Верховного Суду від 27.03.2023 по справі № 910/3600/22, в якій було зазначено про те, що положення статті 180 Господарського процесуального кодекс України, яка є спеціальною нормою, що регулює правовідносини пов`язані з поданням зустрічного позову, не передбачає право суду на поновлення строку звернення до суду з зустрічним позовом, а суд, відповідно до статті 19 Конституції України, зобов`язаний діяти лише в межах, які надані Конституцією України та чинним законодавством, в тому числі Господарським процесуальним кодексом України, при цьому, суд першої інстанції не врахував, що частиною 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а тому, застосування трактувань норм права викладених в ухвалах Верховного Суду є не релевантним до даного спору, в той же час, враховуючи постанову Верховного Суду від 06.12.2023 у справі №918/604/23, суд за наявності підстав наділений повноваженнями щодо поновлення строку на подання зустрічного позову.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

26.04.2024 матеріали апеляційної скарги надійшли до Північного апеляційного господарського суду та згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.04.2024 передані колегії суддів у складі: Шевчук С.Р. - головуючий, Ходаківська І.П., Демидова А.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.04.2024 витребувано з Господарського суду Черкаської області матеріали справи №925/237/24; відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою до надходження матеріалів справи з Господарського суду Черкаської області.

13.05.2024 на виконання вищезазначеної ухвали з Господарського суду Черкаської області до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 925/237/24.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.05.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 17.04.2024 у справі №925/237/24; розгляд апеляційної скарги призначено на 19.06.2024; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 10.06.2024.

Позиції учасників справи

04.06.2024 року до відділу діловодства суду засобами електронного зв`язку, за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія Нафтогаз Трейдинг» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги.

У вказаному відзиві, відповідач вказав, що зі змісту зустрічної позовної заяви вбачається, що відповідачем не було доведено поважності причин, які б об`єктивно перешкоджали йому звернутися до суду із зустрічним позовом у встановлений строк, отже правові підстави для поновлення пропущеного строку відсутні. При цьому, право відповідача подати до позивача зустрічну позовну заяву для її спільного розгляду з первісним позовом не є абсолютним. Таке право може бути реалізовано за умови дотримання загальних правил подання позовів, а також правил пред`явлення зустрічних позовів, установлених процесуальним законодавством. Відповідачем не дотримано правил пред`явлення зустрічного позову, а саме: - подано з пропуском встановленого судом строку, що обґрунтовано є підставою для постановлення ухвали про повернення зустрічного позову відповідачу, аналогічний висновок в повній мірі відповідає позиції Верховного Суду щодо застосування норми частини 6 статті 180 Господарського процесуального кодексу України, яка була викладена у постанові від 27.01.2020 по справі № 922/2382/19.

При цьому, відповідач у відзиві звертає увагу на те, що застосування принципу процесуальної економії господарського судочинства - загального керівного положення, відповідно до якого господарський суд, учасники судового процесу економно і ефективно використовують всі встановлені законом процесуальні засоби для правильного та оперативного розгляду справ з дотриманням строків. Сутність принципу процесуальної економії полягає в тому, що б під час розгляду справи в господарському суді для найбільш повного та всебічного розгляду справи використовувати всі встановленні законом засоби з урахуванням строків, визначених нормами процесуального права. Елементами змісту принципу процесуальної економії господарського судочинства слід вважати: вимога оперативного розгляду справи; вимога економного використання процесуальних засобів судом учасниками справи для повного та всебічного розгляду справи у господарському суді (Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 912/2185/16). В свою чергу, дії відповідача, вчинені 15.04.2024 (через місяць від дати відкриття провадження у справі), спрямовані виключно на створення штучних передумов для можливості безпідставного зустрічного позову та його подання поза межами строку, встановленого господарським процесуальним законодавством, принципу процесуальної економії господарського судочинства не відповідають.

Явка представників учасників справи

У судове засідання 19.06.2024 з`явились представники позивача.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із неможливістю взяти участь у судовому засіданні з розгляду цієї справи з поважних причин, а саме у зв`язку з перебуванням у відпустці.

Розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, заслухавши думку представника позивача, присутнього у судовому засіданні, колегія суддів апеляційної інстанції порадившись на місці дійшла висновку, що зазначене клопотання не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч.ч. 11, 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для відкладення розгляду справи.

Суд враховує, що розгляд даної справи, був призначений ще 24.05.2024 на 19.06.2024, майже за місяць до дати судового засідання.

Окрім того, відповідач 05.06.2024 звернувся до суду із заявою про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, у свою чергу, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.06.2024 вказану заяву скаржника було задоволено.

Колегія суддів зауважує на те, що дії відповідача були спрямовані на участь у судовому засіданні 19.06.2024, однак, 10.06.2024 відповідачем було подано клопотання про відкладення розгляду справи, що свідчить про суперечливу поведінку останнього.

Окрім того, відповідач не був позбавлений можливості надати письмові пояснення по справі через електронний кабінет в підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи "Електронний суд", поштою.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що матеріали справи містять обсяг відомостей, достатній для розгляду апеляційної скарги та ухвалення законного і обґрунтованого рішення відповідно до вимог статті 236 Господарського процесуального кодексу України.

При апеляційному розгляді даної справи колегія суддів також враховує положення статті 129 Конституції України та статті 2 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

За таких обставин, з огляду на необхідність дотримання принципу розумності строків розгляду справи, поважного ставлення до інших учасників справи, які з`являються і приймають участь у судових засіданнях, а також те, що явка представників учасників справи судом не визнавалась обов`язковою, з урахуванням змісту статей. 202, 216, 270 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку про відхилення клопотання ПАТ «Черкаське Хімволокно» про відкладення розгляду справи.

Враховуючи доказове наповнення матеріалів справи, колегія суддів вважає за можливе здійснити перегляд оскаржуваного судового акта в апеляційному порядку без участі в судовому засіданні представника відповідача.

У свою чергу, представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував і просив суд відмовити в її задоволенні.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно зі ст. 113 Господарського процесуального кодексу України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Пунктом 3 частини другої статті 46 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Відзив, відповідно до ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Отже, як правильно вказав місцевий господарський суд, зустрічний позов подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, тобто у строк, передбачений для подання відзиву.

Пунктом 5 резолютивної частини ухвали Господарського суду Черкаської області від 26.02.2024 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі №925/237/24, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.

Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки про доставку електронного листа, вбачається, що відповідача отримав в електронному вигляді ухвалу Господарського суду Черкаської області від 26.02.2024 у справі №925/237/24 про відкриття провадження у справі 26.02.2024 о 22:54.

Положеннями статті 242 Господарського процесуального кодексу України Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

При цьому, відповідно до частини 1 статті 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Таким чином, суд першої інстанції правильно визначив, що зустрічний позов відповідач мав подати не пізніше 13.03.2024, натомість відповідач звернувся із зустрічним позовом лише 15.04.2024, тобто з порушенням визначеного законом процесуального строку (з пропуском строку на 1 місяць).

Згідно зі ст. 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Разом з тим, у зустрічній позовній заяві Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно» виклало клопотання про поновлення строку на подання зустрічного позову.

Клопотання Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» про поновлення строку на подання зустрічного позову, обґрунтовано тим, що відповідач 22.03.2024 звернувся до позивача з пропозицією укласти договір про відступлення права вимоги заборгованості з різниці в тарифах, яка узгоджена Територіальною комісією з питань заборгованості з різниці в тарифах, оскільки відмова на пропозицію укласти договір відступлення була одержана відповідачем лише 11.04.2024, то саме з цього моменту у відповідача виникли правові підстави для звернення до суду із зустрічним позовом.

Частинами першою і другою статті 119 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

При цьому, процесуальний закон виходить з того, що процесуальний строк продовжується для вчинення процесуальної дії, яке ще не вчинена.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 09.11.2020 у справі №906/72/16.

Як вже було зазначено, строк для подання відзиву на позовну заяву та, відповідно, зустрічної позовної заяви сплив 13.03.2024.

Однак до 13.03.2024 включно Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно» не скористалося своїм правом на продовження процесуального строку та не подало до суду заяву про продовження відповідного строку. Доказів зворотного матеріали оскарження не містять, судом не встановлено і в апеляційній скарзі не наведено.

Що стосуються відхиленого судом першої інстанції клопотання відповідача про поновлення строку на подачу зустрічного позову, то колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.

Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили його пропуск. Для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали вчасному зверненню із зустрічним позовом, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що питання про поважність причин пропуску процесуального строку в розумінні статті 86 Господарського процесуального кодексу України вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних доказів.

Вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який за заявою сторони, прокурора чи зі своєї ініціативи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених положеннями Господарського процесуального кодексу України.

Отже, вирішуючи це питання, суд з урахуванням конкретних обставин справи має оцінити на предмет поважності причини пропуску встановленого законом процесуального строку, і залежно від встановленого - вирішити питання про поновлення або відмову у поновленні цього строку (наведену правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 09.10.2019 у справі №910/22695/13).

У даному випадку, наведені відповідачем підстави для поновлення строку на подання зустрічної позовної заяви, базуються на тому, що перепоною для такого звернення було неодержання відповіді від позивача щодо пропозиції укласти договір відступлення прав вимоги.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за належне звернути увагу на те, що пропущений строк на звернення до суду із зустрічним позовом, може бути поновлений виключно у випадку наявності об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали вчасному зверненню і не залежали від волі заявника.

Однак, у даному випадку, на переконливу думку апеляційного господарського суду існували суб`єктивні обставини невчасного звернення відповідача із зустрічним позовом.

Так, як вбачається з матеріалів справи, зустрічний позов був поданий після одержання відмови позивача датованої 11.04.2024, при цьому, відповідач звернувся із пропозицією укласти договір відступлення 22.03.2024, тобто після звернення позивача до суду з первісним позовом та після подачі відповідачем відзиву на первісний позов.

Отже, за наведеного вбачається, що момент звернення до позивача із пропозицією укласти відповідний договір відступлення, прямо залежав від волі відповідача, а тому мав суб`єктивний фактор, що не може слугувати самостійною підставою для поновлення строку на звернення до суду із зустрічним позовом.

Як вірно встановив місцевий господарський суд у клопотанні про поновлення пропущеного процесуального строку не наведено обставин того, що сторона раніше та своєчасно не могла звернутися до свого контрагента з пропозицією укласти договір цесії, за таких обставин колегія суддів погоджується з тим, що підстав визнавати поважними причини пропуску відповідачем процесуального строку немає, оскільки клопотання останього не є достатньо обґрунтованим.

При цьому, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками місцевого господарського суду в тій частині, що за своє суттю подання відповідачем такого зустрічний позову після сплину встановленого законом строку, є нічим іншим як затягуванням розгляду справи про стягнення боргу.

Щодо доводів скаржника про неможливість розгляду даного спору виключно в контексті відносин за договором поставки та необхідності прийняття зустрічного позову, у зв`язку з їх взаємопов`язаністю, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною п. 1 ст. 46 Господарського процесуального кодекс України передбачено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодекс України визначено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Як уже зазначалося, відповідно до ст. 180 Господарського процесуального кодекс України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 173 цього Кодексу.

До зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною четвертою цієї статті, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

У випадку подання зустрічного позову у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, суд постановляє ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Апеляційний господарський суд звертає увагу, що висновки про наявність умов за яких зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом неодноразово викладались Верховним Судом.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 916/3245/17 зазначено, що ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження з первісним позовом ухвалою суду. Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах, вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Водночас подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

У постанові від 20.03.2019 у справі № 910/2987/18 Велика Палата Верховного Суду вказала, що взаємопов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатися у підставах цих позовів або поданих доказах, а також у тому, що вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність матеріально-правової підстави для задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

Верховний Суд у постанові від 27.01.2021 у справі № 908/1688/20 зазначив, що зустрічний позов має на меті захист від первісного позову або залік, або спростування його частково чи повністю, або розгляд в одному провадженні хоча й різних, але взаємопов`язаних вимог.

Зустрічний позов може подаватися не лише для захисту проти первісного позову, а й бути самостійним засобом захисту проти відповідача, іноді зустрічний позов може бути спрямовано тільки до заліку первісної вимоги. Подання зустрічного позову надає можливість через спільний розгляд первісної і зустрічної вимоги повніше врахувати правові відносини сторін.

Зустрічний позов повинен бути взаємно пов`язаний з первісним. Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виявлятись у такому:

а) обидва позови взаємно пов`язані, і їх спільний розгляд сприятиме оперативному і правильному вирішенню спору; взаємна пов`язаність первісного і зустрічного позову може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах;

б) вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись; відповідно до статті 601 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги; зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін;

в) задоволення зустрічного позову може виключати повністю або частково задоволення первісного позову; подання такого зустрічного позову має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом за умови не лише їх взаємопов`язаності, а й доцільності їх спільного розгляду. Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 у справі № 910/2987/18 та постановах Верховного Суду від 18.11.2021 у справі № 910/3310/21, від 12.05.2022 у справі № 910/7951/21, від 17.05.2021 у справі № 910/18778/20.

Водночас колегія суддів констатує, що право відповідача подати до позивача зустрічний позов для його спільного розгляду з первісним позовом не є абсолютним. Таке право може бути реалізоване за умови дотримання загальних правил подання позовів, а також правил пред`явлення зустрічних позовів, установлених процесуальним законодавством.

Як встановлено господарськими судами та вбачається з матеріалів справи, предметом первісного позову є матеріально-правові вимоги про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» заборгованості у розмрі 12973241,88 грн за договором постачання природного газу №7011-ГВП-36 від 20.06.2022. Щодо вказаної заборгованості установки між сторонами відсутні договірні правовідносини.

Натомість предметом зустрічного позову є вимога про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія Нафтогаз Трейдинг» укласти договір про відступлення прав вимоги заборгованості з різниці в тарифах в сумі 12973241,88 грн з Приватним акціонерним товариством «Черкаське хімволокно».

Отже, первісні вимоги ґрунтуються на договірному зобов`язані, тоді як зустрічні - на позадоговірному зобов`язальному способу захисту прав.

Таким чином, колегія апеляційного господарського суду констатує, що зі змісту первісного та зустрічного позову не вбачається їх пряма взаємопов`язаність, оскільки вони ґрунтуються на різних фактичних і правових підставах та доказах, а тому, з огляду на пропуск відповідачем строку на звернення до суду із зустрічним позовом та відсутність прямої умови, яка свідчила б про неопосередковану пов`язаність та доцільність спільного розгляду первісного та зустрічного позовів, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку.

Окрім того, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з тим, що спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов`язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору (частина перша статті 187 Господарського кодексу України). У свою чергу, у зустрічній позовній заяві не наведено обставин того, що в даному випадку переддоговірний спір про укладання договору про відступлення права вимоги може бути переданий на розгляд суду.

За таких обставин, висновки місцевого господарського суду про наявність підстав для повернення зустрічної позовної заяви повністю узгоджуються з наведеними положеннями чинного процесуального законодавства та правовими позиціями Верховного Суду, в тому числі на які посилається відповідач у апеляційній скарзі, чим спростовуються відповідні доводи апеляційної скарги.

При цьому, колегія суддів наголошує, що ПАТ «Черкаське хімволокно» не позбавлене права на звернення до суду за захистом порушеного права шляхом подання позовної заяви на загальних підставах.

Щодо доводів скаржника про неправильне застосування висновків Верховного Суду щодо норм права викладених у судових рішенням.

Відповідач у апеляційній скарзі вказав, що суд першої інстанції помилково врахував висновки Верховного Суду викладені в ухвалі від 27.03.2023 у справі №910/3600/22, оскільки в силу положень статті 236 Господарського процесуального кодексу України, правильним є врахування висновків щодо застосування норм права викладених у постановах Верховного Суду, а не ухвалах.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з тим, що при застосуванні норм права слід враховувати висновки Верховного Суду викладені у постановах, в силу положень статті 236 Господарського процесуального кодексу України, у той же час, колегія суддів констатує, що незалежно від того, що суд першої інстанції застосував висновки Верховного Суду викладені у згаданій вище ухвалі, місцевий господарський суд в цілому дійшов правильного висновку щодо вирішення питання про повернення зустрічної позовної заяви.

Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

У рішенні у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України" та від 28.10.2010 у справі "Трофимчук проти України" п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім цього, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Доводи скаржника не спростовують висновків, викладених в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції.

У даній справі скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з повним з`ясуванням обставин справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування чи зміни та задоволення апеляційної скарги.

Судові витрати

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги судові витрати за розгляд апеляційної скарги відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 17.04.2024 справі № 925/237/24 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Матеріали оскарження у даній справі повернути до місцевого господарського суду.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текс постанови складено 25.06.2024.

Головуючий суддя С.Р. Шевчук

Судді І.П. Ходаківська

А.М. Демидова