ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2024 року м.Дніпро Справа № 904/2906/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)

суддів: Кощеєва І.М., Чус О.В.

при секретарі судового засідання: Ковзиков В.Ю.

Учасники процесу не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Виробничо-комерційного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю "Стальпром" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.09.2023 (повний текст складено та підписано 18.09.2023 суддя Мельниченко І.Ф.) у справі №904/2906/23

за первісним позовом Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Одеса

до Виробничо-комерційного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю "Стальпром", м. Дніпро

про стягнення штрафу та пені у сумі 1 088 000,00 грн.

та за зустрічним позовом Виробничо-комерційного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю "Стальпром", м. Дніпро

до Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Одеса

про встановлення факту

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Південне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення 544 000,00 грн. - штрафу та 544 000,00 грн. - пені.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 06.09.2023 у справі №904/2906/23 позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з Виробничо-комерційного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю "Стальпром" до Державного бюджету України штраф у розмірі 544 000,00 грн. та пеню у розмірі 544 000,00 грн.

Стягнуто з Виробничо-комерційного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю "Стальпром" на користь Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України 16 320,00 грн. - витрат зі сплати судового збору.

Приймаючи рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що відповідачем не виконано рішення адміністративної колегії Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.08.2020 № 65/14-р/к у справі № 12-02/2019 в частині сплати штрафу за вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини 2 статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів (оголошення № 139849, № 224625, № 224634, № 139811, № 221821, № 259390, № 069256, № 152933 про проведення відкритих торгів опубліковано в інформаційному бюлетені "Вісник державних закупівель" від 29.05.2015 № 262, від 06.11.2015 № 373, від 25.12.2014 № 158, від 29.12.2015 № 410, від 02.03.2015 № 203, від 24.06.2015 № 279), проведених ВП "Атоменергомаш" ДП "НАЕК "Енергоатом". При цьому, рішенням Господарського суду Одеської області від 12.04.2021, яке залишено без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.02.2022 у справі № 916/3356/20, в задоволенні позовних вимог Виробничо-комерційного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю "Стальпром" відмовлено. Таким чином, рішення № 65/14-р/к є законним та відповідно до частини 2 статті 56 Закону України "Про Антимонопольний комітет" підлягає до обов`язкового виконання

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з вказаним рішенням, Виробничо-комерційне підприємство товариства з обмеженою відповідальністю "Стальпром" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

Скаржник посилається на те, що судом першої інстанції не було розглянуто клопотання про відкладення підготовчого засідання у справі № 904/2906/23 призначеного на 09.08.2023 та зупинення провадження у справі № 904/2906/23 до розгляду апеляційною інстанцією скарги на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 02.08.2023 про повернення зустрічної позовної заяви ВКП ТОВ "СТАЛЬПРОМ".

Відмовляючи в зупиненні провадження у справі №904/2906/23 до вирішення питання про перегляд ухвали про повернення зустрічної позовної заяви Відповідача Центральним апеляційним судом, Господарським судом Дніпропетровської області було фактично позбавлено Відповідача до доступу до правосуддя та нівельовано право Відповідача на апеляційне оскарження судового рішення, передбачене ст. 254 ГПК України, що є підставою для скасування оскаржуваного Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.09.2023 року у справі №904/2906/23.

Як вбачається з матеріалів справи Позивач - Південне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України в судове засідання 06.09.2023 р. не з`явився про причини неявки суду не повідомив.

Таким чином, враховуючи відсутність будь-яких заяв від Позивача щодо розгляду справи за його відсутності у суду були відсутні підстави для розгляду справи та задоволення позову без з`ясування думки Позивача, а позовну заяву слід було повернути.

Враховуючи безпідставний розгляд справи №904/2906/23 Відповідач не мав змоги довести обставини які були викладені в зустрічній позовній заяві та які давали змогу подати докази, що свідчили про необхідність розстрочення виконання оскаржуваного рішення.

Також Скаржник вказує на те, що перед ухваленням рішення мав намір просити суд про розстрочення виконання рішення, з наданням Відповідачу розстрочення виконання рішення в частині стягнення боргу за договором на 12 місяців рівними щомісячними платежами кожного місяця. Однак, Відповідач був позбавлений можливості подати відповідну заяву, адже судом було незаконно розглянуто справу №904/2906/23 до розгляду апеляційної скарги Відповідача на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 02.08.2023 р. по справі №904/2906/23.

Судом було помилково прийнято до уваги доводи Позивача щодо нарахування пені під час розгляду справи в суді, що суперечить пункту 5 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», відповідно до якого за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу; нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу.

При цьому, судом було стягнуто пеню в тому числі за період оскарження Рішення Позивача в судовому порядку, що суперечить п.6 ч.5 ст.56 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Крім того, як вбачається з матеріалів справи представник Відповідача належним чином не повідомлявся про розгляд справи в порядку визначеному ст.ст. 120, 202 ГПК України, у зв`язку з чим Відповідач був позбавлений можливості скористатися своїми правами передбачиними ГПК України, подати докази на підтвердження своїх заперечень щодо позову.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

Позивачем по справі подано відзив на апеляційну скаргу, яку вважає такою, що не відповідає фактичним обставинам справи та не підлягає задоволенню. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.09.2023 по справі №904/2906/23 без змін.

У апеляційній скарзі ВКП ТОВ «Стальпром» викладена суб`єктивна думка на певні обставини та наведено необґрунтований аналіз правових норм, що не має правового значення, і відповідно, не може бути підставою для скасування рішення та задоволення апеляційної скарги.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Згідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 09.10.2023 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Дармін М.О., судді Кощеєв І.М., Чус О.В.

Ухвалою суду від 16.10.2023 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи №904/2906/23. Доручено Господарському суду Дніпропетровської області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи №904/2906/23.

27.10.2023 до Центрального апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 904/2906/23.

Ухвалою суду від 02.11.2023 апеляційну скаргу Виробничо-комерційного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю "Стальпром" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.09.2023 у справі №904/2906/23 - залишено без руху.

Надано Виробничо-комерційному підприємству товариства з обмеженою відповідальністю "Стальпром" строк для усунення зазначених у цій ухвалі недоліків, а саме:

- оригіналу платіжного документа про сплату судового збору у сумі 24 480,00 грн. за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.09.2023 у справі №904/2906/23.

До канцелярії суду апеляційної інстанції від скаржника надійшла заява про усунення недоліків, до якої на виконання ухвали суду додано відповідні докази.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 28.11.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Виробничо-комерційного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю "Стальпром" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.09.2023 у справі №904/2906/23. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 06.02.2024 о 12:00 годин.

06.02.2024 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

Рішенням адміністративної колегії Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.08.2020 № 65/14-р/к у справі № 12-02/2019 визнано, що Виробничо-комерційне підприємство Товариство з обмеженою відповідальністю "Стальпром" вчинило порушення, передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини 2 статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів (оголошення № 139849, № 224625, № 224634, № 139811, № 221821, № 259390, № 069256, № 152933 про проведення відкритих торгів опубліковано в інформаційному бюлетені "Вісник державних закупівель" від 29.05.2015 № 262, від 06.11.2015 № 373, від 25.12.2014 № 158, від 29.12.2015 № 410, від 02.03.2015 № 203, від 24.06.2015 № 279), проведених ВП "Атоменергомаш" ДП "НАЕК "Енергоатом".

За вчинені порушення законодавства про захист економічної конкуренції даним рішенням на відповідача накладено штраф у розмірі 544 000,00 грн.

Копія рішення від 27.08.2020 № 65/14-р/к у справі № 12-02/2019 надіслана із супровідним листом від 04.09.2020 № 65-02/2129 та отримана відповідачем 11.09.2020, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 973 (а.с. 38).

Отже, строк сплати штрафу, накладеним рішенням № 65/14-р/к, закінчився 11.11.2020.

Відповідач оскаржив рішення № 65/14-р/к шляхом подання позову до Господарського суду Одеської області.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 12.04.2021, яке залишено без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.02.2022 у справі № 916/3356/20, в задоволенні позовних вимог Виробничо-комерційного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю "Стальпром" відмовлено.

Таким чином, рішення № 65/14-р/к є законним та відповідно до частини 2 статті 56 Закону України "Про Антимонопольний комітет" підлягає до обов`язкового виконання.

Відповідачем не здійснено оплату штрафу, у зв`язку з чим позивач звернувся з позовом до суду про стягнення штрафу у загальному розмірі 544 000,00 грн.

Крім того, на підставі частини 5 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 544 000,00 грн. за загальний період прострочення з 12.11.2020 по 01.05.2023.

Із матеріалів справи вбачається, що рішення, яким накладено штраф на відповідача, останнім оскаржувалось.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 12.04.2021, яке залишено без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.02.2022 у справі № 916/3356/20, в задоволенні позовних вимог Виробничо-комерційного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю "Стальпром" відмовлено.

Таким чином, рішення № 64/14-р/к є законним та відповідно до частини 2 статті 56 Закону України "Про Антимонопольний комітет" підлягає до обов`язкового виконання.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Доказів, які б підтверджували здійснення сплати відповідачем суми штрафу в розмірі 544 000,00 грн., матеріали справи не містять.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:

З урахуванням доводів і вимог апеляційної скарги, в порядку частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України ,колегією суддів не перевіряється правильність висновків суду першої інстанцїі в частині неоспорюваних сторонами обставин справи відносно того, що рішенням Господарського суду Одеської області від 12.04.2021, яке залишено без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.02.2022 у справі № 916/3356/20, в задоволенні позовних вимог Виробничо-комерційного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю "Стальпром" відмовлено; рішення № 64/14-р/к є законним та відповідно до частини 2 статті 56 Закону України "Про Антимонопольний комітет" підлягає до обов`язкового виконання;

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Res judicata (лат.) правова доктрина, що походить із римського права і означає остаточність рішення суду, яке набрало законної сили.

Оскільки відповідно до тексту мотивувальної частини постанови Центрального апеляційного господаського суду від 11.12.2023 року, якою апеляційну скаргу Виробничо-комерційного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю "Стальпром" на ухвалу про повернення зустрічної позовної заяви Господарського суду Дніпропетровської області від 02.08.2023 у справі №904/2906/23 залишено без задоволення встановлено, що : «…Предметом первісного позову у справі №904/2906/23 є матеріально правова вимога про стягнення штрафних санкцій з Виробничо-комерційного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю "Стальпром" на користь Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України 544 000 грн. штрафу та 544 000 грн. пені.

Натомість, предметом зустрічного позову, поданого Виробничо-комерційним підприємством Товариства з обмеженою відповідальністю "Стальпром" в порядку статті 49 Господарського процесуального кодексу України, згідно прохальної частини його позовної заяви є вимога щодо встановлення факту, а саме визнання обставинами непереборної сили обставини, встановлені в офіційному листі Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1, та відкласти стягнення штрафу та пені на підставі Рішення № 65/14-р/к від 27.08.2020 у справі 12-02/2019 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" до закінчення воєнного стану в України.

Колегія суддів констатує очевидну відмінність предметів заявлених позовних вимог.

Висновок суду першої інстанції в частині того, що «…Отже, позивачем не було дотримано вимог статті 20 Господарського процесуального кодексу, та подана зустрічна позовна заява не відповідає предметній юрисдикції господарських судів…» відповідає фактичним обставинам справи…», доводи апеляційної скарги в частині того, що : « …11.07.2023 до Господарського суду Дніпропетровської області Апелянтом подано зустрічну позовну заяву Виробничо-комерційного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю "Стальпром", в якій позивач за зустрічним позовом просив суд визнати обставинами непереборної сили обставини, встановлені в офіційному листі Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1, та відкласти стягнення штрафу та пені на підставі Рішення № 65/14-р/к від 27.08.2020 у справі 12-02/2019 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" до закінчення воєнного стану в України.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.08.2023 р. по справі №904/2906/23 повернуто зустрічну позовну заяву ВКП ТОВ "СТАЛЬПРОМ" до ПІВДЕННОГО МІЖОБЛАСНОГО ТЕРИТОРІАЛЬНОГО ВІДДІЛЕННЯ АНТИМОНОПОЛЬНОГО КОМІТЕТУ УКРАЇНИ.

08.08.2023 представником ВКП ТОВ "СТАЛЬПРОМ" подано апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 02.08.2023р. по справі № 904/2906/23 про повернення без розгляду зустрічної позовної заяви ВКП ТОВ "СТАЛЬПРОМ".

Цього ж дня 08.08.2023 р. через систему "Електронний суд" Відповідачем подано клопотання про відкладення підготовчого засідання у справі № 904/2906/23 призначеного на 09.08.2023 та зупинення провадження у справі № 904/2906/23 до розгляду апеляційною інстанцією скарги на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 02.08.2023 про повернення зустрічної позовної заяви Апелянта.

Клопотання про зупинення розгляду справи було обґрунтовано тим, що Відповідно до п. 5 ч. 1 ст.227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Згідно з п. 17.10. Перехідних положень ГПК України, у разі подання апеляційної скарги на ухвали суду першої інстанції, передбачені, в тому числі п. 6 ч. 1 ст. 255 цього Кодексу, (крім ухвал про відмову у прийнятті або повернення зустрічного позову, про відмову у прийнятті або повернення позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ухвал про зупинення провадження у справі, які подані з пропуском строку на їх оскарження), - до суду апеляційної інстанції передаються всі матеріали.

Отже, у випадку апеляційного оскарження ухвали про повернення зустрічної позовної заяви з дотриманням встановленого ч. 1 ст. 256 ГПК України десятиденного строку на апеляційне оскарження, до суду апеляційної інстанції передаються всі матеріали справи.

Відповідно до п. 17.12. перехідних положень ГПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі до перегляду ухвали у справі в порядку апеляційного провадження, якщо відповідно до підпункту 17.10 цього підпункту до суду апеляційної інстанції направляються всі матеріали справи.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги, що надіслання господарським судом у передбачених законом випадках матеріалів справ до судів вищих інстанцій підпадає під дію п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, оскільки відсутність у суді зазначених матеріалів унеможливлює розгляд ним справи керуючись п.п. 17.10., 17.12. пункту 1 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України, керуючись ст.ст. 46, 182, 183 ГПК України, суд безпідставно відхилив клопотання представника Відповідача та продовжив розгляд справи до перегляду Центральним апеляційним господарським судом апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 02.08.2023 р. по справі № 904/2906/23 про повернення без розгляду зустрічної позовної заяви ВКП ТОВ "СТАЛЬПРОМ".

Згідно підпунктів 17.10-17.12 підпункту 17 пункту 1 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України у разі …

… Отже, у випадку апеляційного оскарження ухвали про повернення зустрічної позовної заяви з дотриманням встановленого частиною першою статті 256 Господарського процесуального кодексу України десятиденного строку, до суду апеляційної інстанції передаються всі матеріали справи.

За приписами пункту 17.12 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі до перегляду ухвали у справі в порядку апеляційного провадження, якщо відповідно до підпункту

17.10 цього підпункту до суду апеляційної інстанції направляються всі матеріали справи.

Вказана норма пункту 17.12 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України щодо зупинення провадження у справі є імперативною, оскільки суд не може розглядати справу за відсутності її матеріалів.

Як вбачається з матеріалів справи, апеляційна скарга на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 02.08.2023 р. по справі №904/2906/23 направлена представником Відповідача 08.08.2023 р., тобто з дотриманням десятиденного строку на оскарження вказаної ухвали суду першої інстанції, встановленого частиною першою статті 256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала про повернення зустрічної позовної заяви, відповідно до п. 6 ч.1 ст. 255 Господарського процесуального кодексу може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду та входить до переліку, визначеного пунктом 17.10 Перехідних положень цього Кодексу.

За наведених обставин, ураховуючи приписи статті 17.10 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, судом першої інстанції неправомірно направлено до суду апеляційної інстанції не всі матеріали справи, оскільки апеляційна скарга відповідача на ухвалу про повернення зустрічної позовної заяви надійшла до Господарського суду Дніпропетровської області без пропуску строку на її оскарження.

Обов`язок суду зупинити провадження у справі у разі направлення всіх матеріалів справи до суду апеляційної інстанції прямо передбачений пунктом 17.12 Перехідних положень України, у зв`язку з чим, суд першої інстанції мав зупинити провадження у справі №904/2906/23 до закінчення апеляційного провадження та повернення матеріалів справи до Г осподарського суду Дніпропетровської області.

Пункт 17.12 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України встановлює обов`язок суду зупинити провадження у справі до перегляду ухвали у справі в порядку апеляційного провадження у разі, якщо до суду апеляційної інстанції передаються всі матеріали справи, чого не було зроблено судом першої інстанції, адже у разі скасування ухвали про повернення зустрічної позовної заяви первинний і зустрічний позови мають розглядатися одночасно.

Отже, правильне застосування Господарським судом Дніпропетровської області норм права та необхідність зупинення провадження у справі №904/2906/23 є очевидним і не мала викликати будь-яких розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Однак, суд 1-ї інстанції в порушення підпунктів 17.10, 17.12 пункту 17 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України, неправомірно зупинив провадження у справі №904/2906/23 без дотримання зазначених процесуальних норм чинного законодавства.

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують…

… Відмовляючи в зупиненні провадження у справі №904/2906/23 до вирішення питання про перегляд ухвали про повернення зустрічної позовної заяви Відповідача Центральним апеляційним судом, Господарським судом Дніпропетровської області було фактично позбавлено Відповідача до доступу до правосуддя та нівельовано право Відповідача на апеляційне оскарження судового рішення, передбачене ст. 254 ГПК України, що є підставою для скасування оскаржуваного Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.09.2023 року у справі №904/2906/23.

Наразі апеляційна карга Відповідача на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 02.08.2023 р. по справі №904/2906/23 не розглянута Центральним апеляційним господарським судом…» відхиляються колегією суддів як такі, що суперечать висновкам суду апеляційної інстанції, викладеним в постанові, яка набрала законної сили, суперечать принципу Res judicata і не є тими порушеннями норм процесуального права, які є в розумінні частини 3 статті 277 Господарського процесуального кодексу України обов`язковою і достатньою підставою для скасування правильного рішення суду першої інстанції.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

Відповідно до статті 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом. Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Частиною 1 статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

Відповідно до частини 2 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання.

Згідно з частини 3 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

За приписами частини 8 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" протягом п`яти днів з дня сплати штрафу суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати відповідно до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу.

Враховуючи положення частини 3 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", строк сплати штрафу за вчинені порушення законодавства про захист економічної конкуренції, накладеного рішенням на відповідача, закінчився 11.11.2020.

Частиною 1 статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, рішення№ 64/14-р/к, яким накладено штраф на відповідача, останнім оскаржувалось. А рішенням Господарського суду Одеської області від 12.04.2021, яке залишено без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.02.2022 у справі № 916/3356/20, в задоволенні позовних вимог Виробничо-комерційного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю "Стальпром" відмовлено, що , в свою чергу, підтверджує висновок суду першої інстанції про обов `язковість його до виконання.

Доказів, які б підтверджували здійснення сплати відповідачем суми штрафу в розмірі 544 000,00 грн., матеріали справи не містять.

У разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку (частина 7 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції").

З огляду на викладене позовні вимоги Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України в частині стягнення штрафу є законними й обґрунтованими, а отже підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 5 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Апелянтом не оспорюється правильність встановлення судом першої інстанції фактичних обставин в частині того, що розрахунок пені у розмірі 544 000,00 грн. за загальний період прострочення з 11.12.2020 по 01.05.2023. господарський суд здійснено правильно, у зв`язку з чим, колегія суддів погоджується з наявністю підстав для задоволення відповідної частини позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що : « … Розстрочення виконання рішення суду має здійснюватися з метою недопущення погіршення економічної ситуації боржника, а також з метою недопущення невиконання рішення суду на користь кредитора. Тобто, важливим є досягти балансу інтересів сторін.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16 квітня 2018 року у справі № 920/199/16.

Таким чином, необхідною умовою задоволення заяви про надання розстрочки виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку розстрочки.

Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Обставини, які зумовлюють надання розстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Отже, питання щодо надання розстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

При цьому, господарське процесуальне законодавство надає суду право відстрочити або розстрочити виконання судового рішення, але розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Згідно з Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, який затверджений Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ. На часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ, та Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-ІХ), продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб (указ Президента України № 58/2023 від 06 лютого 2023 року, затверджений Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-ІХ), а Указом від 1 травня 2023 року № 254/2023, затвердженим Законом України від 2 травня 2023 року № 3057-ІХ), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб. Таким чином, станом на теперішній час продовжено строк дії воєнного стану в Україні.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30, 34, 38, 39, 41, 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб у межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною 1 статті 8 Закону України Про правовий режим воєнного стану.

Загальновідомо, що військовий стан негативно вплинув на більшість суб`єктів господарювання: скоротилися обсяги товарообігу та продаж, підприємці зазнали збитків та/або взагалі знищені. У цьому контексті першочерговим завданням державних органів є вжиття відповідних заходів з метою мінімізації ризиків та втрат вітчизняного товаровиробника, захист населення держави і національних виробників продукції та послуг.

Як свідчить фінансова звітність Відповідача та динаміка фінансових результатів спочатку у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОУГО-19)», а пізніше у зв`язку зі збройною агресією рф в Україні підприємницька діяльність Відповідача зазнала вкрай негативного впливу і була майже припинена, у зв`язку з чим Відповідач не має можливості належним чином виконувати свої зобов`язання. Дана ситуація може призвести до неплатоспроможності Відповідача та взагалі необхідності порушення провадження у справі про банкрутство Апелянта. В липні-червні 2022 року, у зв`язку з погіршенням економічного становища підприємства було проведено скорочення штату працівників (копії наказів про скорочення та показників фінансової діяльності за 2019-2023 рр. додаються).

Разом з тим, розстрочення виконання рішення у даній справі протягом року рівними частинами не порушить баланс інтересів сторін, а досягне мети виконання судового рішення при максимальному дотриманні співмірності негативних наслідків для відповідача з інтересом позивача, сприятиме можливості продовження господарської діяльності відповідача і зробить реальною можливість отримання позивачем стягнутих за рішенням суду коштів.

Отже, враховуючи вказане вище, суд дійшов висновку про можливість розстрочення виконання рішення суду протягом одного року.

За таких обставин, Відповідач перед ухваленням рішення мав намір просити суд про про розстрочення виконання рішення, з наданням Відповідачу розстрочення виконання рішення в частині стягнення боргу за договором на 12 місяців рівними щомісячними платежами кожного місяця. Однак, Відповідач був позбавлений можливості подати відповідну заяву, адже судом було незаконно розглянуто справу№904/2906/23 до розгляду апеляційної скарги Відповідача на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 02.08.2023 р. по справі №904/2906/23…

…Відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0 7.1, на який посилається відповідач у відзиві на позов, визнано форс-мажорною обставиною військову агресію Російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24.02.2022. Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

Відповідач мав намір доводити настання форс-мажорних обставин і відповідно відмову у задоволенні стягнення пені подавши зустрічний позов, однак суд 1-ї інстанції в порушення вимог ГПК України повернув Відповідачу зустрічну позовну заяву і розглянув позов до вирішення питання про розгляд апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 02.08.2023 р. по справі №904/2906/23.

Крім того, судом було помилково прийнято до уваги доводи Позивача щодо нарахування пені під час розгляду справи в суді, що суперечить пункту 5 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», відповідно до якого за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу; нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу.

При цьому, судом було стягнуто пеню в тому числі за період оскарження Рішення Позивача в судовому порядку, що суперечить п.6 ч.5 ст.56 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Крім того, як вбачається з матеріалів справи представник Відповідача належним чином не повідомлявся про розгляд справи в порядку визначеному ст.ст. 120, 202 ГПК України, у зв`язку з чим Відповідач був позбавлений можливості скористатися своїми правами передбачиними ГПК України, подати докази на підтвердження своїх заперечень щодо позову…» відхиляються колегією суддів як такі, що знаходяться в межах обов`язку сторони нести негативні наслідки, пов`язані з обранням помилкової поведінки щодо реалізації своїх прав і не свідчать про порушення з боку суду першої інстанції.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених в рішенні суду першої інстанції, яке є предметом апеляційного оскарження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Відповідно до частин 1, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Під час розгляду справи, колегією суддів не встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення та неправильного застосування норм матеріального права.

З урахуванням вищевикладеного, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.09.2023 у справі №904/2906/23 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Виробничо-комерційного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю "Стальпром" на нього, відповідно, підлягає залишенню без задоволення.

Розподіл судових витрат:

Відповідно до підпунктів б ,в пункту 4 частини 1 статті 282 Господарського процесуального кодексу України, постанова суду апеляційної інстанції складається, в тому числі, з резолютивної частини із зазначенням:

б) нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення;

в) розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції;

Відповідно до частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 24 480,00 грн. покладаються на Виробничо-комерційне підприємство Товариство з обмеженою відповідальністю "Стальпром".

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Виробничо-комерційного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю "Стальпром" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.09.2023 у справі №904/2906/23 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.09.2023 у справі №904/2906/23 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 24 480,00 грн покласти на Виробничо-комерційне підприємство Товариство з обмеженою відповідальністю "Стальпром".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки передбачені ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 26.06.2024.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Чус