ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"26" червня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/1519/24

Господарський суд Одеської області у складі судді Мостепаненко Ю.І., розглянувши без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження матеріали справи №916/1519/24

за позовом Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» (68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Праці, буд. 6, )

до відповідача Фізичної особи-підприємця Задорожного Миколи Павловича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

про стягнення 19 011,30 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

08.04.2024 Державне підприємство «Морський торговельний порт «Чорноморськ» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Задорожного Миколи Павловича, в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованості в розмірі 19 011,30 грн, у тому числі: 13 812,62 грн. заборгованість з орендної плати, 2 126,80 грн. пеня, 630,99 грн. 3% річних та 2 440,89 грн. інфляційні витрати, а також суму судових витрат.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неповернення відповідачем орендованого нерухомого майна, загальною площею 12,00 кв.м. після закінчення строку дії договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №18/413-о/д (обліковий номер договору №814) від 26.12.2018.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.04.2024 позовну заяву Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

22.04.2024 до Господарського суду Одеської області від позивача надійшла заява про усунення недоліків(вх.№16403/24), згідно якої позивач усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №916/1519/24 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

Вказаною ухвалою суду було запропоновано сторонам надати у відповідні строки заяви по суті спору, а також роз`яснено сторонам про можливість звернення до суду з клопотанням про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч.7 ст. 252 ГПК України.

Ухвала Господарського суду Одеської області про відкриття провадження у справі від 29.04.2024 була надіслана позивачу в його електронний кабінет, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про доставку електронного листа вих.№916/1519/24/29397/24 від 30.04.2024.

Ухвала Господарського суду Одеської області про відкриття провадження у справі від 29.04.2024 була надіслана представнику позивача Чабан І.А. в його електронний кабінет, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про доставку електронного листа вих.№916/1519/24/29398/24 від 30.04.2024.

Ухвала Господарського суду Одеської області про відкриття провадження у справі від 29.04.2024 була надіслана відповідачу в його електронний кабінет, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про доставку електронного листа вих.№916/1519/24/29396/24 від 30.04.2024.

Згідно із частиною п`ятою статті 6 Господарського процесуального кодексу України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

В п. 5.41 розділу І Положення про ЄСІТС передбачено, що електронний кабінет - персональний кабінет (вебсервіс чи інший користувацький інтерфейс) у підсистемі (модулі) ЄСІТС, за допомогою якого особі, яка пройшла електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації та сервісів ЄСІТС або її окремих підсистем (модулів), у тому числі можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, а також між учасниками судового процесу.

При цьому, в п. 17 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС передбачено, що особам, які зареєстрували Електронний кабінет в ЄСІТС, суд вручає будь-які документи у справах, у яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення в паперовій формі за окремою заявою.

Таким чином, відповідач вважається повідомленим належним чином про відкриття провадження у справі та прийняття позовної заяви до розгляду.

Згідно з ч.ч.5, 7 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи до суду не надходило.

Відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористався, жодних заперечень проти позову не надав, з огляду на що, суд вважає за можливе відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Згідно положень ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

26.12.2018 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області (Орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Задорожним Миколою Павловичем (Орендар, відповідач) був укладений договір оренди №14/18/413-о/д нерухомого майна, що належить до державної власності, згідно з яким Орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування державне нерухоме майно, загальною площею 12,00 кв.м. а саме:

- частину дворового покриття біля адміністративної будівлі (інвентарний №3030, реєстровий №01125672.2.РАЯИЮК0469), площею 2,00 кв.м., за адресою: Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Сухолиманська, буд.7;

- частину покриття біля будівель та споруд (інвентарний №3309, реєстровий №01125672.2.РАЯИЮК0571), площею 2,00 кв.м., за адресою: Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Сухолиманська, буд.35;

- частину покриття ділянки спецпричалу (інвентарний №4646, реєстровий №01125672.2.РАЯИЮК0887), площею 2,00 кв.м., за адресою: Одеська обл., м. Чорноморськ, с.Бурлача Балка, вул. Північна, буд.4;

- частину покриття біля будівель та споруд (інвентарний №3300, реєстровий №01125672.2.РАЯИЮК0562), площею 2,00 кв.м., за адресою: Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Сухолиманська, буд.31-Б;

- частину відкритої складської площадки для контейнерів (інвентарний №12707, реєстровий №01125672.2.РАЯИЮК1246), площею 2,00 кв.м., за адресою: Одеська обл., м. Чорноморськ, с.Бурлача Балка, вул. Північна, буд.4;

- частину покриття біля адміністративно-побутової будівлі (інвентарний №4081, реєстровий №01125672.2.РАЯИЮК0726), площею 2,00 кв.м., за адресою: Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Сухолиманська, буд.73;

- що обліковується на балансі Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ», вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку, що була проведена ФОП Лосєва О.М. станом на 30.07.2018, та становить 124 950 грн.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2, 2.4 договору Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передавання майна. Передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в Орендаря права власності на це майно. Власником майна залишається держава, а Орендар користується ним протягом строку оренди. Обов`язок щодо складання акта приймання-передавання покладається на Орендодавця.

Згідно з п.п. 3.1, 3.2, 3.3 договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.95 №786, та становить без ПДВ за базовий місяць оренди (листопад 2018) 984,76 грн. Орендна плата за перший місяць оренди грудень 2018 визначається шляхом коригування орендної плати, яка зазначена у абзаці І цього пункту на індекси інфляції грудень 2018. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції, розраховані Державною службою статистики України, розміщується на веб-сайті Фонду державного майна України.

За змістом п.п. 3.6, 3.7 договору орендна плата перераховується до державного бюджету та Балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 12 числа місяця наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж. Одночасно копія платіжного доручення на перерахування орендної плати до державного бюджету 70% надсилається Орендарем Орендодавцеві, 30% - Балансоутримувачу. Орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та Балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати. За ініціативою орендодавця стягнення заборгованості з орендної плати та пені вирішується в судовому порядку.

Відповідно до п.3.8 договору у разі виникнення заборгованості з орендної плати, поточні платежі, які сплачені за об`єкт оренди насамперед, спрямовуються на погашення заборгованості з орендної плати, яка виникла у минулі періоди, а потім у рахунок поточних платежів.

Згідно з п.п. 3.9, 3.10 договору надміру сплачена сума орендної плати, що надійшла до бюджету, підлягає в установленому порядку заліку в рахунок майбутніх платежів, а в разі неможливості такого заліку у зв`язку з припиненням орендних відносин поверненню Орендарю. Для забезпечення повернення зазначених коштів сторони керуються вимогами чинного законодавства. Зобов`язання Орендаря за сплатою орендної плати забезпечуються у вигляді завдатку в розмірі, не меншому, ніж орендна плата за базовий місяць оренди, який вноситься в рахунок плати за останній місяць оренди, протягом 10 днів з моменту підписання договору оренди на розрахунковий рахунок Державного казначейства за місцем реєстрації Орендаря.

У відповідності до п.3.11 договору у разі припинення (розірвання) договору оренди Орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передачі включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє Орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою у повному обсязі, якщо така виникла, ураховуючи санкції, до державного бюджету та Балансоутримувачу.

Відповідно до п.5.3 договору Орендар зобов`язується, зокрема, своєчасно й у повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та балансоутримувачу (у платіжних дорученнях, які оформлює орендар, вказується призначення платежу за зразком, який надає орендодавець листом при укладенні договору оренди).

Згідно з п.7.1 договору Орендодавець та Балансоутримувач зобов`язуються, зокрема, за участю Балансоутримувача передати Орендарю в оренду майно згідно з цим договором за актом приймання-передавання майна, який підписується одночасно з цим договором.

Відповідно до п.8.2 договору Орендодавець та Балансоутримувач мають право, зокрема, виступати з ініціативою щодо внесення змін до цього договору, стягнення збитків по заборгованості з орендної плати, пені, неустойки, його розірвання в разі погіршення стану об`єкту оренди, а також його втрати (повної або часткової) внаслідок невиконання або неналежного виконання умов цього договору.

Згідно з п.п. 10.1, 10.2 договору цей договір укладено строком на 2 (два) роки та 11 (одинадцять) місяців, який діє з моменту його підписання сторонами. Умови цього договору зберігають силу протягом усього строку цього договору, у тому числі у випадках, коли після його укладання законодавством установлено правила, що погіршують становище орендаря, а в частині зобов`язань орендаря щодо орендної плати - до повного виконання зобов`язань.

Відповідно до п.10.4 договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця та у разі належного виконання Орендарем умов цього договору, договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором та чинним законодавством за умови відсутності заперечень органу уповноваженому управляти об`єктом оренди, наданих Орендодавцю у встановлений законодавством термін.

Згідно з п.п. 10.9, 10.10, 10.11 договору у разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох робочих днів повертається Орендарем Балансоутримувачу. У разі, якщо Орендар затримав повернення майна, він несе ризик його випадкового знищення або випадкового пошкодження. Майно вважається поверненим Балансоутримувачу з моменту підписання Орендарем та Орендодавцем акта приймання-передавання. Обов`язок щодо складання акта приймання-передавання про повернення майна покладається на Орендодавця. Якщо Орендар не виконує обов`язку щодо повернення майна, Орендодавець має право вимагати від Орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування майном за час прострочення.

26.12.2018 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області, Фізичною особою-підприємцем Задорожним Миколою Павловичем та Державним підприємством «Морський торговельний порт «Чорноморськ» підписаний акт приймання-передавання державного нерухомого майна, що обліковується на балансі позивача, до договору оренди від 26.12.2018, укладеного з Фізичною особою-підприємцем Задорожним Миколою Павловичем.

Цього ж дня погоджений розрахунок плати за оренду державного нерухомого майна, наданого в оренду Фізичній особі-підприємцю Задорожному Миколі Павловичу.

Відповідно до листа від 15.11.2022 №458/072-131685 позивач направив відповідачу акт повернення з оренди нерухомого майна, який складено внаслідок припинення договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 26.12.2018 №14 згідно угоди сторін про припинення дії цього договору оренди. Датою припинення договору оренди від 26.12.2018 №14 є 30.11.2021. Згідно інформації , що міститься в анкеті про стан майна і розрахунків за договором оренди від 26.12.2018 №14, що є додатком до акту повернення з оренди нерухомого майна, частина орендної плати, яка нарахована станом на 30.11.2021 у розмірі 4069,81 грн. підлягає сплаті Орендарем на користь Балансоутримувача не пізніше 20.11.2022 Орендар має звільнити територію морського порту Чорноморськ.

Разом з листом від 22.05.2023 №365/07.2-13714 позивач повторно направив відповідачу акт повернення з оренди нерухомого майна та анкету про стан майна і розрахунків за договором від 26.12.2018 №14, які укладено внаслідок припинення договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 26.12.2018 №14. Також у листі повідомлено, що згідно інформації , що міститься в анкеті про стан майна і розрахунків за договором оренди від 26.12.2018 №14, що є додатком до акту повернення з оренди нерухомого майна, частина орендної плати, яка нарахована станом на 18.05.2023 у розмірі 9876,37 грн. підлягає сплаті Орендарем на користь Балансоутримувача.

У листі від 12.10.2023 №780/07.2-131581 позивач звернувся до відповідача та у відповідь на лист відповідача повідомив, що позивачем вживались заходи щодо припинення дії договору оренди від 26.12.2018 №14, але станом на дату листування орендовані площі не звільнені від майна відповідача. Також повідомлено, що згідно інформації , що міститься в анкеті про стан майна і розрахунків за договором оренди від 26.12.2018 №14, що є додатком до акту повернення з оренди нерухомого майна, частина орендної плати, яка нарахована станом на 31.08.2023 у розмірі 11 831,65 грн. підлягає сплаті Орендарем на користь Балансоутримувача.

В матеріалах справи наявні відповідні акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) за договором №18/413-о/д від 26.12.2018, рахунки на оплату, а також скріншоти з програми 1СПідприємство, разом з доказами їх надіслання на адресу відповідача.

Між тим в матеріалах справи відсутні та до суду не надано як доказів оплати відповідачем вказаних рахунків, так і доказів повернення об`єкту оренди за договором оренди №14/18/413-о/д від 26.12.2018.

Неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо повної та своєчасної сплати орендної плати за договором оренди №14/18/413-о/д від 26.12.2018 стало підставою для звернення позивача до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача 13 812,62 грн. основного боргу з орендної плати, 2 126,80 грн. пені, 630,99 грн. 3% річних та 2 440,89 грн. інфляційних витрат.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до п.1 ст.628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст.629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частинами 1,2,6 ст.283 ГК України встановлено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ). До відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

За ст. 762 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна.

Згідно з ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк. Кожна із сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна - за три місяці. Договором або законом може бути встановлений інший строк для попередження про відмову від договору найму, укладеного на невизначений строк. Законом можуть бути встановлені максимальні (граничні) строки договору найму окремих видів майна. Якщо до спливу встановленого законом максимального строку найму жодна із сторін не відмовилася від договору, укладеного на невизначений строк, він припиняється зі спливом максимального строку договору. Договір найму, строк якого перевищує встановлений законом максимальний строк, вважається укладеним на строк, що відповідає максимальному строку.

Як встановлено матеріалами справи, 26.12.2018 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області (Орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Задорожним Миколою Павловичем (Орендар, відповідач) був укладений договір оренди №14/18/413-о/д нерухомого майна, що належить до державної власності, згідно з яким Орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування державне нерухоме майно, загальною площею 12,00 кв.м., згідно переліку, що обліковується на балансі Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ».

Відповідно до п.10.1 договору цей договір укладено строком на 2 роки та 11 місяців, який діє з моменту його підписання сторонами.

Виходячи з дати підписання договору, такий строк становить до 26.11.2021, з огляду на що суд вважає помилковим посилання позивача на те, що датою припинення договору є 30.11.2021.

Так, на час укладення договору оренди №14/18/413-о/д від 26.12.2018 діяли положення Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.1992 № 2269-XII.

03.10.2019 було прийнято Закон України «Про оренду державного та комунального майна» № 157-IX, у розділі «Прикінцеві та перехідні положення» якого передбачено, що він набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію з 1 лютого 2020 року (за виключенням окремих зазначених норм).

При цьому, пунктом 5 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №157-IX визнано таким, що втратив чинність, Закон України «Про оренду державного та комунального майна» (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 30, ст. 416 із наступними змінами) з дня введення в дію цього Закону.

Ураховуючи опублікування тексту Закону України №157-IX в офіційному друкованому виданні «Голос України» 26.12.2019, останній набрав чинності 27.12.2019 і введений в дію з 01.02.2020, отже, з цієї дати підлягають застосуванню його норми (за винятком норм, наведених у розділі «Прикінцеві та перехідні положення»).

При цьому, за загальним правилом, якщо прийнятим нормативним актом порівняно з попереднім змінюється правове регулювання відносин в тій чи іншій сфері, то нові норми застосовуються з дати набрання ними чинності, якщо інше не визначено в самому нормативному акті (частина перша статті 5 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №157-IX договори оренди державного або комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, продовжуються в порядку, передбаченому законодавством, яке діяло до дати набрання чинності цим Законом, до дати, яка наступить раніше: набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України чи рішенням представницького органу місцевого самоврядування (щодо договорів оренди комунального майна, розташованого в межах відповідної територіальної громади), передбаченим абзацом 5 частини 2 статті 18 цього Закону, або 1 липня 2020 року. Після настання однієї з дат, яка відповідно до цього пункту наступить раніше, але у будь-якому випадку не раніше дня введення в дію цього Закону, договори оренди продовжуються в порядку, визначеному цим Законом. Договори оренди державного та комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, зберігають свою чинність та продовжують діяти до моменту закінчення строку, на який вони були укладені.

Так, слід зазначити, що порядок продовження договорів оренди державного та комунального майна, який діяв до 31.01.2020 та був передбачений Законом України № 2269-XII (втратив чинність 31.01.2020), може бути застосовано до процедури продовження тих договорів, строк дії яких закінчився до 01.07.2020 включно, а щодо інших договорів оренди державного та комунального майна (строк дії яких закінчився після 01.07.2020) у силу вимог абзацу 3 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 157-IX має застосовуватися порядок продовження, визначений Законом України № 157-IX.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.10.2021 у справі № 907/720/20 та від 09.11.2021 у справі № 908/2637/20 зі спорів, що виникли з подібних правовідносин.

Таким чином, законодавець передбачив умови та порядок продовження дії договорів оренди державного та комунального майна, укладених відповідно до положень Закону України № 2269-XII, в тому числі й у період після втрати вказаним законом чинності.

Оскільки строк дії договору оренди №14/18/413-о/д від 26.12.2018 визначено до 26.11.2021, тобто вже після 01.07.2020, до спірних орендних правовідносин сторін у даній справі слід застосовувати положення Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 №157-IX.

Згідно із ч.3 ст.18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» № 157-IX від 03.10.2019 договори оренди можуть бути продовжені на той самий строк, на який вони були укладені, на підставі заяви орендаря про продовження договору, поданої орендодавцю не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди.

Між тим матеріали справи не містять та до суду не надано доказів звернення відповідача із відповідною заявою про продовження договору оренди №14/18/413-о/д від 26.12.2018, а отже строк дії договору оренди №14/18/413-о/д від 26.12.2018 становить до 26.11.2021.

На виконання укладеного між сторонами договору оренди №14/18/413-о/д від 26.12.2018 позивач надсилав на адресу відповідачу відповідні акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) та рахунки на оплату (т.1 а.с.44-204), які відповідачем не оплачені.

При цьому суд враховує, що положення п.3.12 укладеного між сторонами договору, яким встановлений обов`язок сплати відповідачем орендної плати, не ставить сплату орендної плати в залежність від отримання рахунків на оплату та підписання відповідних актів.

Таким чином, відповідачем не належно виконано свої зобов`язання за договором оренди №14/18/413-о/д від 26.12.2018 щодо повної та своєчасної сплати орендної плати позивачу як Балансоутримувачу орендованого майна.

Водночас, виходячи з положень п.10.9 договору, яким передбачено, що у разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох робочих днів повертається Орендарем Балансоутримувачу, та положень п.10.10 договору, яким передбачено, що майно вважається поверненим Балансоутримувачу з моменту підписання Орендарем та Орендодавцем акта приймання-передавання, приймаючи до уваги закінчення строку дії договору оренди 26.11.2021 та відсутність в матеріалах справи доказів повернення відповідачем позивачу об`єкту оренди (підписаного сторонами акту приймання-передавання), господарський суд дійшов висновку про безпідставність нарахування позивачем відповідачу орендної плати після 01.12.2021 (з урахуванням того, що 27.11.2021 та 28.11.2021 не є робочими днями).

За таких обставин, виходячи з наявних матеріалів справи, розмір боргу відповідача перед позивачем з орендної плати за період з 01.05.2021 по 01.12.2021 становить 4089,05 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Щодо решти заявленого до стягнення основного боргу господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для його стягнення з відповідача з огляду на закінчення договірних відносин з оренди між сторонами у справі, а позивачем при зверненні до господарського суду з даним позовом самостійно визначено правові підстави такого звернення і не заявлено до стягнення суму неустойки на підставі ст.785 ЦК України за період після 02.12.2021.

Щодо вимог про стягнення з відповідача 3% річних, інфляційних втрат та пені, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

За приписами частини першої ш штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. При цьому, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»).

Згідно з п.3.7 договору, орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та Балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

З огляду на несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язань за спірним договором щодо сплати орендної плати за орендоване майно позивачем нараховано відповідачу 3% річних за загальний період з 13.06.2021 по 01.04.2024 в розмірі 630,99 грн., інфляційні витрати за загальний період з червня 2021 по березень 2024 в розмірі 2 440,89 грн. та пеню за несвоєчасну сплату орендної плати в розмірі 2 126,80 грн.

Водночас враховуючи, що господарський суд частково задовольняє позовні вимоги про стягнення основного боргу з відповідача, а саме: за період з 01.05.2021 по 01.12.2021, задоволенню підлягає розмір 3% річних, інфляційних витрат та пені, які заявлені за прострочення сплати орендних платежів за період з 01.05.2021 по 01.12.2021 в межах заявлених позивачем періодів (розрахунок позивача а.с. 7-8).

За розрахунком суду розмір 3% річних, інфляційних витрат та пені становить:

Період орендиСума заборгованостіПеріод простроченняІнфляційні витрати3% річнихПеріод пеніпеня
01.05.2021-31.05.2021575,53 грн.13.06.2021-01.04.2021227,65 грн.48,43 грн.13.06.2021 12.12.202147,07 грн.
01.06.2021-30.06.2021576,68 грн.13.07.2021-01.04.2021226,50 грн47,10 грн.13.07.2021 11.01.202248,58 грн.
01.07.2021-31.07.2021577,25 грн.13.08.2021-01.04.2021225,92 грн.45,68 грн.13.08.2021 11.02.202250,47 грн.
01.08.2021-31.08.2021576,10 грн.13.09.2021-01.04.2021227,07 грн.44,12 грн.13.09.2021 14.03.202252,28 грн.
01.09.2021-30.09.2021583,02 грн.13.10.2021-01.04.2021220,16 грн.43,21 грн.13.10.2021 13.04.202254,34 грн.
01.10.2021-31.10.2021588,26 грн.13.11.2021-01.04.2021214,91 грн.42,10 грн.13.11.2021 14.05.202256,33 грн.
01.11.2021-30.11.2021592,97 грн.13.12.2021-01.04.2021210,21 грн.40,98 грн.13.12.2021 13.06.202263,55 грн.
01.12.202119,24 грн.13.01.2022-01.04.20216,67 грн.1,28 грн.13.01.2022 14.07.20222,59 грн.
Разом4089,05 грн. 1 559,09 грн.312,90 грн. 375,21 грн.
Відповідно до ст.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно п. 1 ст. 86 Господарського процесуального Кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги частково зі стягненням з відповідача на користь позивача заборгованості з орендної плати в розмірі 4089,05 грн., пені в розмірі 375,21 грн., 3% річних у розмірі 312,90 грн. та інфляційних витрат у розмірі 1 559,09 грн.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, судові витраті щодо сплати судового збору, покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Фізичної особи-підприємця Задорожного Миколи Павловича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» (68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Праці, буд. 6, ) основний борг у розмірі 4 089 (чотири тисячі вісімдесят дев`ять) грн. 05 коп., пеню у розмірі 375 (триста сімдесят п`ять) грн. 21 коп., 3% річних у розмірі 312 (триста дванадцять) грн. 90 коп., інфляційні витрати у розмірі 1 559 (одна тисяча п`ятсот п`ятдесят дев`ять) грн. 09 коп. та судовий збір у розмірі 807 (вісімсот сім) грн. 36 коп.

3. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили

Суддя Ю.І. Мостепаненко