УХВАЛА

20 червня 2024 року

м. Київ

cправа № 916/2938/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Рогач Л. І. - головуючої, Краснова Є. В., Мачульського Г. М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Приватного підприємства "Чорномор-Ріелт"

на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.06.2024

у справі за позовом т. в. о. заступника керівника Приморської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради

до Приватного підприємства "Чорномор-Ріелт" та державного реєстратора Комунального підприємства "Агенція реєстраційних послуг" Морозової Ольги Станіславівни

про скасування рішення, припинення права власності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Т. в. о. заступника керівника Приморської окружної прокуратури міста Одеси (далі - Прокурор) звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом в інтересах держави в особі Одеської міської ради (далі - Міськрада, позивач) до Приватного підприємства "Чорномор-Ріелт" (далі - ПП "Чорномор-Ріелт") та державного реєстратора Комунального підприємства "Агенція реєстраційних послуг" Морозової Ольги Станіславівни (далі - Державний реєстратор), в якому просив суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення Державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на підставі якого за ПП "Чорномор-Ріелт" зареєстроване право власності на об`єкт нерухомого майна;

- припинити право власності ПП "Чорномор-Ріелт" на об`єкт нерухомого майна шляхом скасування державної реєстрації речового права;

- зобов`язати ПП "Чорномор-Ріелт" звільнити земельну ділянку шляхом знесення за власний рахунок самочинно побудованої на ній нежитлової будівлі площею 236,2 м2.

Господарський суд Одеської області рішенням від 19.04.2023 задовольнив позовні вимоги до ПП "Чорномор-Ріелт" у повному обсязі. Відмовив у задоволенні позову до Державного реєстратора.

Південно-західний апеляційний господарський суд постановою від 12.02.2024 рішення Господарського суду Одеської області від 19.04.2023 скасував у частині задоволення позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на підставі якого за ПП "Чорномор-Ріелт" зареєстроване право власності на нежитлову будівлю площею 236,2 м2, та про припинення права власності ПП "Чорномор-Ріелт" на нежитлову будівлю площею 236,2 м2; ухвалив нове рішення, яким відмовив у задоволенні позовних вимог у цій частині; в іншій частині рішення суду першої інстанції залишив без змін та виклав резолютивну частину рішення суду у новій редакції, згідно з якою:

- позовні вимоги до ПП "Чорномор-Ріелт" задовольнив частково та зобов`язав ПП "Чорномор-Ріелт" звільнити земельну ділянку шляхом знесення за власний рахунок самочинно побудованої на ній нежитлової будівлі;

- відмовив у задоволенні решти позовних вимог до ПП "Чорномор-Ріелт";

- відмовив у задоволенні позовних вимог до Державного реєстратора.

Верховний Суд постановою від 01.04.2024 залишив без змін постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.02.2024, якою апеляційну скаргу ПП "Чорномор-Ріелт" задоволено частково.

Мотивував тим, що зважаючи на встановлені у цій справі обставини, висновок судів попередніх інстанцій про те, що земельна ділянка комунальної власності підлягає поверненню власнику з приведенням її у придатний для використання стан шляхом знесення самочинно розміщеного на ній майна, є законним та обґрунтованим.

Суд апеляційної інстанції правильно зазначив, що для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, утворений у результаті нового будівництва чи реконструкції, є необхідним наявність відповідних дозвільних документів та документів про введення об`єкта в експлуатацію, а також документів, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою. Державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

В ході касаційного розгляду не було виявлено неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, тому і підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення у касаційному провадженні, яке відкрито з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, немає.

ПП "Чорномор-Ріелт" звернулося до суду апеляційної інстанції із заявою про роз`яснення постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.02.2024.

В обґрунтування вказаної заяви ПП "Чорномор-Ріелт" просило роз`яснити рішення суду в наступній частині:

- якої саме площі, з яким кадастровим номером, в яких межах, за якими лініями по периметру, з якими координатами поворотних точок меж ПП "Чорномор-Ріелт" зобов`язано звільнити земельну ділянку за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, буд. 36;

- чи є самовільно зайнятою земельна ділянка за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, буд. 36, на якій розміщена нежитлова будівля площею 48,9 кв.м, придбана ПП "Чорномор-Ріелт" на підставі нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Бєльтюковою Є. М. договору купівлі-продажу від 17.05.2011 № 2305, укладеного з фірмою "Стендфорд Інвест".

Заявник зазначив, що апеляційним господарським судом крім адреси, на якій розташована належна ПП "Чорномор-Ріелт" на праві власності будівля (м. Одеса, вул. Генуезька, буд. 36), ані в вступній, ані в описовій, ані в мотивувальній, ані в резолютивній частині рішення не зазначено жодної кваліфікуючої ознаки земельної ділянки, яку суд зобов`язав звільнити Приватне підприємство "Чорномор-Ріелт", зокрема її характеристики, за якими можливо ідентифікувати земельну ділянку.

Крім того, виходячи із судового рішення, яким підтверджено, первинне набуття ПП "Чорномор-Ріелт" права власності на нежитлове приміщення за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, буд. 36, загальною площею 48,9 кв.м (договір купівлі-продажу від 17.05.2011), використання частини земельної ділянки, на якій розміщена придбана ПП "Чорномор-Ріелт" за цивільно-правовою угодою будівля площею 48,9 кв.м, яка в подальшому після пожежі була реконструйована, не може вважатися самовільним виходячи із принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який знаходить свій вияв у статті 120 Земельного кодексу України, статті 377 Цивільного кодексу України, інших положеннях законодавства, та не є підставою для застосування положень статті 212 Земельного кодексу України. Також заявник зазначив, що апеляційним судом не зроблено висновок про те, що використання земельної ділянки під об`єктом, є самовільним.

Південно-західний апеляційний господарський суд ухвалою від 04.06.2024 відмовив у задоволенні заяви про роз`яснення постанови.

14.06.2024 ПП "Чорномор-Ріелт" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.06.2024, у якій просить скасувати зазначену ухвалу та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про відмову у задоволені заяви про роз`яснення судового рішення з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 245 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Виходячи зі змісту наведеної норми, роз`яснення судового рішення - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового документа. Тобто йдеться про викладення судового рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Необхідність такого роз`яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання.

Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

Частиною другою статті 245 ГПК України встановлено, що подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Із зазначеної норми вбачається, що роз`ясненню підлягають не всі судові рішення, а лише ті, які підлягають виконанню, порядок здійснення якого визначено Законом України "Про виконавче провадження".

Подібна за змістом правова позиція є сталою та неодноразово викладалася, зокрема, Великою Палатою Верховного Суду в ухвалах від 09.07.2018 у справі № 911/2050/16, від 18.06.2019 у справі № 903/922/17, від 06.10.2020 у справі № 233/3676/19, а також Верховним Судом у складі Касаційного господарського суду у постановах від 19.06.2023 у справі № 925/632/19 та від 06.07.2022 у справі № 904/766/21.

У цій справі, відповідно до резолютивної частини постанови суду апеляційної інстанції від 12.02.2024, викладено резолютивну частину рішення суду першої інстанції у новій редакції, згідно з якою:

- позовні вимоги до ПП "Чорномор-Ріелт" задовольнив частково та зобов`язав ПП "Чорномор-Ріелт" звільнити земельну ділянку шляхом знесення за власний рахунок самочинно побудованої на ній нежитлової будівлі;

- відмовив у задоволенні решти позовних вимог до ПП "Чорномор-Ріелт";

- відмовив у задоволенні позовних вимог до Державного реєстратора.

У мотивувальній частині постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.02.2024 зазначено, які норми законодавства України було порушено відповідачем, досліджено законність будівництва та питання самовільного зайняття земельної ділянки з наданням відповідної правової кваліфікації, а також наведено мотиви прийняття постанови.

При цьому статті 282 ГПК України передбачає з чого має складатися постанова суду апеляційної інстанції і постанова Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.02.2024 відповідає зазначеним вимогам.

З огляду на викладене, Верховний Суд вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні заяви про роз`яснення постанови, оскільки заявлена вимога про її роз`яснення не доводить неясності судового акта, а також неможливості чи утруднення розуміння висловлених судом висновків. Заява ПП "Чорномор-Ріелт" зводиться до того, що заявник прагне змінити зміст постанови суду апеляційної інстанції, доповнивши її новими даними.

За положенням частини другої статті 293 ГПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування судом апеляційної інстанції статей 245 ГПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо застосування чи її тлумачення, то вказане є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження на підставі частини другої статті 293 ГПК України.

Керуючись статтями 234, 235, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 916/2938/21 за касаційною скаргою Приватного підприємства "Чорномор-Ріелт" на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.06.2024.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуюча Л. Рогач

Судді Є. Краснов

Г. Мачульський