ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2024 року м.Дніпро Справа № 904/1354/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)

суддів: Верхогляд Т.А., Чус О.В.

при секретарі судового засідання: Манець О.В.

Представники сторін:

від позивача: Артемов Артем Олексійович (в залі суду) - самопредставництво

представник відповідача у судове засідання не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 08.04.2024 (про відмову у відкритті провадження у справі) у справі №904/1354/24 (суддя Євстигнеєва Н.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк", м. Київ

до Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Міністерства юстиції (м. Одеса), м. Дніпро

про стягнення 32 000, 00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення сплачених у виконавчих провадженнях та неповернутих у встановленому законом порядку авансових внесків на загальну суму 32 000,00грн (16 000,00грн авансовий внесок, сплачений згідно з платіжним дорученням №6582-2689 від 29.12.2016 та 16 000,00грн авансовий внесок, сплачений згідно з платіжним дорученням №6582-2690 від 29.12.2016).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.04.2024 у справі №904/1354/24 відмовлено у відкритті провадження у справі.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що з поданого позову вбачається, що у державній виконавчій службі на виконанні перебували Виконавчий лист Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська, виданий 06.12.2013 по справі №403/10234/12 та Виконавчий лист Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, виданий 17.11.2015 по справі №0427/10322/2012 2/183/39/15.

Повертаючи виконавчі листи, видані Бабушкінським районним судом та Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області, без виконання державний виконавець посилався на пункт 2 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", згідно якої, за висновком суду першої інстанції, приймаючи рішення про повернення виконавчого документа стягувачу з підстав відсутності у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, державний виконавець зобов`язаний був вирішити питання повернення невикористаної суми внесеного стягувачем авансового внеску, яке, в свою чергу, державним виконавцем не вирішено, що суперечить положенням частини 3 статті 37 цього Закону і є підставою для оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця.

Натомість, Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк", як стягувач у зазначених вище виконавчих провадженнях, замість оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення до суду, який видав виконавчий документ, звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з Відділу державної виконавчої служби авансового внеску стягувача на організацію та проведення виконавчих дій у ВП №53235997 та у ВП №53224452 з примусового виконання виконавчих листів.

У цій справі спір про стягнення з Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) безпідставно набутих коштів (авансового внеску) виник з правовідносин, пов`язаних із примусовим виконанням рішення суду. Спірні правовідносини в цій справі стосуються реалізації права позивача на захист майнових прав, при цьому між позивачем та відповідачем (державною виконавчою службою) відсутні господарські правовідносини.

З огляду на все вищезазначене, враховуючи відсутність між сторонами господарських правовідносин, як і спору про право, який виник з таких правовідносин, відсутність імперативних норм процесуального закону про віднесення такого виду спору до юрисдикції господарських судів, спір у цій справі, за висновом суду першої інстанції, не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства. Право позивача, як стягувача за виконавчими документами, може бути реалізовано шляхом звернення до суду зі скаргою на дії органів державної виконавчої служби, яка має розглядатися за правилами статей 447-453 Цивільного процесуального кодексу України, що і було роз`яснено судом першої інстанції Публічному акціонерному товариству Акціонерний банк "Укргазбанк" в тексті оспорюваної ухвали.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи. Стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 2 422, 40грн. за розгляд апеляційної скарги.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційна скарга обгрунтована наступним:

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не звернено уваги на те, що у відповіді Органу виконавчої служби на лист Банку №132/35849/2023 від 12.10.2023 р. (копія відповіді міститься в матеріалах справи) зазначено, що відповідно до відомостей АСВП, встановлено, що авансовий внесок у розмірі 16000,00 грн, за виконавчим провадженням № 53224452 та авансовий внесок за виконавчим провадженням № 53235997 платіжними дорученнями перераховані на рахунок Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), але згідно з відомостей автоматизованої системи виконавчих проваджень у вкладці «надходження» за даними виконавчими провадженнями, відсутні надходження вказаних авансових внесків.

Тобто, з цієї відповіді стає зрозумілим, чому при винесенні постанов про повернення виконавчих документів стягувачу, в них нічого не зазначено про повернення внесених ним та невикористаних сум авансових внесків. Державні виконавці, переконавшись у ненадходженні сум авансових внесків, винесли постанови лише про повернення виконавчих документів.

Тому, не має предмету для оскарження дій державних виконавців, як стверджує суд першої інстанції, та повернення зазначених сум авансових внесків при оскарженні дій виконавців неможливе.

Таким чином, в даному випадку, Орган виконавчої служби став боржником по відношенню до АБ «УКРГАЗБАНК» та вступив з ним у зобов`язальні відношення між двома юридичними особами, а неповернення Органом виконавчої служби коштів сплачених авансових внесків завдають шкоди АБ «УКРГАЗБАНК» як суб`єкту господарювання.

Тому АБ «УКРГАЗБАНК» звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення сум сплачених та неповернутих авансових внесків в загальному розмірі 32 000,00 грн. з Органу виконавчої служби.

Проте, суд не звернув уваги на вищезазначені обставини справи, зробивши висновки про те, що між позивачем та відповідачем відсутні господарські відносини, а тому спір у цій справі не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Орган виконавчої служби як орган державної влади та негосподарюючий суб`єкт, заподіявши шкоду Позивачу як суб`єкту господарювання в розмірі своєчасно не повернутих сум авансових внесків, став суб`єктом майново- господарських зобов`язань у спорі про право, що виникає з правовідносин між боржником і кредитором.

Таким чином, АБ «УКРГАЗБАНК» вважає, що Ухвала суду постановлена з неправильним установленням обставин, які мають значення для справи, що призвело до порушення матеріальних норм ст.ст. 174, 175 ГК України, внаслідок чого при відмові у відкритті провадження судом були порушені процесуальні норми ст.ст. 4, 20, 45 ГПК України.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

Відповідач не скористався своїм правом згідно ч.1 ст. 263 ГПК України та не надав суду відзив на апеляційну скаргу, що згідно ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.04.2024 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Дармін М.О., судді: Чус О.В., судді Кощеєв І.М.

Ухвалою суду від 26.04.2024 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи № 904/1354/24. Доручено Господарському суду Дніпропетровської області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи №904/1354/24.

01.05.2024 до Центрального апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 904/1354/24.

У зв`язку з відпусткою судді Верхогляд Т.А. відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду №2 від 08.10.18 зі змінами, призначено автоматичну зміну складу колегії суддів у судовій справі № 904/1354/24.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.05.2024 року у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Дармін М.О. (доповідач), судді Кощеєв І.М., Чус О.В.

Ухвалою суду від 03.05.2024 прийнято апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 08.04.2024 (про відмову у відкритті провадження у справі) у справі №904/1354/24 - до свого провадження. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 08.04.2024 (про відмову у відкритті провадження у справі) у справі №904/1354/24. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 17.06.2024 об 10:00 год.

17.06.2024 розпорядженням керівника апарату суду відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №904/1354/24 у зв`язку з виходом з відпустки судді Верхогляд Т.А.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.06.2024 року у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Дармін М.О. (доповідач), судді Верхогляд Т.А., Чус О.В.

17.06.2024 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 15.08.2013 рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області частково задоволено апеляційну скаргу АБ "Укргазбанк" на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.10.2012 по справі №403/10234/12 та вирішено:

- стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерного банка "Укргазбанк" заборгованість за кредитним договором №22/ф/6 від 01.02.2008 станом на 03.08.2012 в сумі 52001 доларів США 32 центи (з яких: поточні зобов`язання щодо повернення кредиту - 29485,00доларів США, прострочення зобов`язань щодо повернення кредиту - 10710,00 доларів США, прострочені зобов`язання щодо сплати процентів за користування кредитом - 11806,32 долари США) та 114195грн 40 коп. (з яких: пеня за кредитом - 55456,12грн, пеня за процентами - 58739,28грн);

- стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерного банка "Укргазбанк" судові витрати по 1609грн 50 коп., з кожного;

- в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №22/ф/6 від 01.02.2008 в розмірі 52001,32 дол. США та 114195,4грн звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , шляхом проведення прилюдних торгів; початкова ціна предмета іпотеки встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Виконавчий лист Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська, виданий 06.12.2013 по справі №403/10234/12 пред`явлений до виконання до Шевченківського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області. При цьому, АБ "Укргазбанк" був сплачений авансовий внесок у розмірі 16 000,00грн.

22.01.2017 Шевченківським ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження №53235997. 23.06.2018 Шевченківським ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення.

22.09.2015 рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області по справі № 0427/10322/2012 частково задоволено позов АБ "Укргазбанк" та вирішено, зокрема:

- стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства "АБ "Укргазбанк" заборгованість за кредитним договором в розмірі 46579,87 доларів США та 464,84грн, яка складається з: 43312 доларів США заборгованості за тілом кредиту; 3267,87 доларів США проценти; 464,84грн пеня;

- стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "АБ "Укргазбанк" судові витрати в розмірі 910 грн;

- стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства "АБ "Укргазбанк" судові витрати в розмірі 910грн.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.04.2016 у вищезазначеній частині залишено без змін рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області по справі № 0427/10322/2012.

Виконавчий лист Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, виданий 17.11.2015 по справі №0427/10322/2012 2/183/39/15 пред`явлений до виконання до Шевченківського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області. АБ "Укргазбанк" сплачений авансовий внесок у розмірі 16 000,00грн.

03.01.2017 Шевченківським ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження №53224452. 28.12.2020 Шевченківським відділом державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення.

При винесенні постанов від 23.06.2018 (ВП № 53235997 ) та від 28.12.2020 (ВП №53224452) про повернення виконавчого документа стягувачу, невикористані суми авансових внесків при закінченні зазначених виконавчих проваджень не поверталися.

АБ "Укргазбанк" вважає, що при закінченні виконавчою службою виконавчих проваджень № 53235997 та № 53224452, були грубо порушені норми ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", а також функціональні обов`язки з питань організації виконання судових рішень, передбачені розділами VI та VII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції від 02.04.2012 №512/5 (далі Інструкція).

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:

В постанові Верховного Суду від 27.11.2019р. у справі № 923/236/19, викладено наступний правовий висновок:

« Верховний Суд зауважує, що відповідно до п.п. 4, 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити в т.ч. зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, щодо якого виник спір між позивачем і відповідачем. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстава позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Підставу позову становлять фактична й правова підстава. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача. Правильне встановлення підстави позову визначає межі доказування, є гарантією прав відповідача на захист проти позову».

Колегія суддів зауважує, що підстава позову - це частина позову, яка відображає обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і докази, що підтверджують позов. Підстави позову, які підтверджують, що спірне право належить позивачу, а на відповідача покладено певні обов`язки, становлять активну підставу. До їх складу входять також факти, які обґрунтовують належність доказів до справи, те, що позивач і відповідач є суб`єктами прав та обов`язків спірних правовідносин. Пасивну підставу позову становлять факти, з яких вбачається, що відповідач вчинив дії, спрямовані на заперечення права позивача або утвердження за собою права, яке йому не належить. Ці факти обґрунтовують потребу подання позову та захисту прав чи інтересів позивача. Вони свідчать, що право позивача порушене, оспорене чи невизнане, є загроза його порушення чи потреба у зміні існуючих між сторонами правовідносин.

Так, за текстом позовної заяви, позивач наводив наступні юридичні факти : « … при винесенні постанов від 23.06.2018 р. (ВП № 53235997 ) та від 28.12.2020 р. (ВП №53224452) про повернення виконавчого документа стягувачу, невикористані суми авансових внесків при закінченні зазначених виконавчих проваджень не поверталися.

Листом №513/859/2023 від 21.08.2023 року на адресу Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) був направлений запит про надання звіту про використання авансового внеску по боржникам, зокрема:

- ОСОБА_4 , інн. НОМЕР_1 ВП № 53224452

29.12.2016 р. 16000,00 Аванс.внесок за подачу в/л №0427/10322/20122/183/39/15 від 17.11.2015р.Новомосковського м/р про стягнення боргу з ОСОБА_4 без ПДВ (ВП № 53224452)

- ОСОБА_1 , інн. НОМЕР_2 ВП № 53235997:

29.12.2016 р. 16000,00 Аванс.внесок за подачу в/л №403/10234/12р. від 06.12.13 Бабушкінського р/с м.Дніпра про стяг.боргу з ОСОБА_1 без ПДВ (ВП № 53235997)

На зазначений лист АБ «УКРАГАЗБАНК» отримана відповідь (копія листа №81673 від 25.08.2023 р. додається) Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що згідно даних АСВП встановлено, що на примусовому виконанні Шевченківського ВДВС у місті Дніпрі перебували наступні виконавчі провадження:

- у період з 03.07.2017 по 28.12.2020 ВП № 53224452, з примусового виконання виконавчого листа № 0427/10322/2012, виданий Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області 17.11.2015, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» борг у розмірі 985 507,98 грн. (вказане провадження завершено 28.12.2020 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»): матеріали виконавчого провадження вилучені в ході проведення обшуку згідно ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська у справі 3199/4935/21.

- у період з 22.01.2017 по 23.06.2018 ВП № 53235997, з примусового виконання виконавчого листа № 403/10234/12, виданий Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» борг у розмірі 529 841,95 грн. (вказане провадження завершено 23.06.2018 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»): матеріали виконавчого провадження знищені за терміном їх зберігання.

При цьому, зазначеним листом повідомлено про неможливість направлення звітів про використання авансових внесків в рамках запитуваних ВП, у зв`язку з відсутністю матеріалів ВП у відділі (у тому числі відсутність звітів в АСВП)…» .

Заявами по суті справи, відповідно до частини 2 статті 161 Господарського процесуального кодексу України, є : позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Відповідно до частини 1 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

З урахуванням вищевикладенного, колегія суддів констатує, що місцевий господарський суд правомірно встановив, що правовідносини сторін щодо перерахування Першому Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) авансових внесків на загальну суму 32 000,00грн (16 000,00грн авансовий внесок, сплачений згідно з платіжним дорученням №6582-2689 від 29.12.2016 та 16 000,00грн авансовий внесок, сплачений згідно з платіжним дорученням №6582-2690 від 29.12.2016), стягнення яких і становить предмет позовних вимог виникли саме в межах виконавчих проваджень № 53224452 та ВП № 53235997.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття "суд, встановлений законом" включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

У справі "Сокуренко і Стригун проти України" ЄСПЛ указав, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу існування суду, але й на дотримання таким судом норм, які регулюють його діяльність. У рішенні в справі "Занд проти Австрії" (Zand v. Austria, заява № 7360/76) Європейська комісія з прав людини висловила думку, що термін "суд, встановлений законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".

Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом", у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Для вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних, господарських і цивільних справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення складу учасників справи. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із прав та/або інтересів, за захистом яких звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, їх змісту та правової природи.

Статтею 1291 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За положеннями частини другої ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно зі ст. 339 Господарського процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Аналогічні положення закріплені і в статті 447 Цивільного процесуального кодексу України.

Отже, гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій чи бездіяльності державних виконавців.

Натомість, згідно з правилами адміністративного судочинства щодо особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця за частиною першою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені Законом України "Про виконавче провадження", згідно із частиною першою статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

При цьому частиною другою статті 74 зазначеного Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Повертаючи виконавчі листи, видані Бабушкінським районним судом та Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області, без виконання державний виконавець посилався на пункт 2 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

У разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску. На письмову вимогу стягувача виконавцем надається звіт про використання авансового внеску. У разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається (частина третя статті 37 Закону України "Про виконавче провадження").

Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову (ч.4 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" ).

Таким чином, приймаючи рішення про повернення виконавчого документа стягувачу з підстав відсутності у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, державний виконавець зобов`язаний вирішити питання повернення невикористаної суми внесеного стягувачем авансового внеску.

Під час прийняття постанови про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" питання повернення стягувачу авансового внеску державним виконавцем не вирішено, що суперечить положенням частини 3 статті 37 цього Закону.

Наведене є підставою для оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що : « … Органом виконавчої служби були винесені постанови лише в частині повернення виконавчих документів, але в частині повернення авансових внесків постанова не винесена та авансові внески не поверталися.

При цьому, судом першої інстанції не звернено уваги на те, що у відповіді Органу виконавчої служби на лист Банку №132/35849/2023 від 12.10.2023 р. (копія відповіді міститься в матеріалах справи) зазначено, що відповідно до відомостей АСВП, встановлено, що авансовий внесок у розмірі 16000,00 грн, за виконавчим провадженням № 53224452 та авансовий внесок за виконавчим провадженням № 53235997 платіжними дорученнями перераховані на рахунок Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), але згідно з відомостей автоматизованої системи виконавчих проваджень у вкладці «надходження» за даними виконавчими провадженнями, відсутні надходження вказаних авансових внесків.

Тобто, з цієї відповіді стає зрозумілим, чому при винесенні постанов про повернення виконавчих документів стягувачу, в них нічого не зазначено про повернення внесених ним та невикористаних сум авансових внесків. Державні виконавці, переконавшись у ненадходженні сум авансових внесків, винесли постанови лише про повернення виконавчих документів.

Тому, не має предмету для оскарження дій державних виконавців, як стверджує суд першої інстанції, та повернення зазначених сум авансових внесків при оскарженні дій виконавців неможливе.

При цьому, тією ж вищезазначеною відповіддю Орган виконавчої служби визнає, що авансові внески за виконавчим провадженням № 53224452 та за виконавчим провадженням № 53235997 були перераховані платіжними дорученнями на рахунок Органу виконавчої служби.

Це також підтверджується доданими до позовної заяви копіями платіжних доручень №6582-2689 та 6582-2690 від 29.12.2016 року, що містяться в матеріалах справи.

Таким чином, в даному випадку, Орган виконавчої служби став боржником по відношенню до АБ «УКРГАЗБАНК» та вступив з ним у зобов`язальні відношення між двома юридичними особами, а неповернення Органом виконавчої служби коштів сплачених авансових внесків завдають шкоди АБ «УКРГАЗБАНК» як суб`єкту господарювання.

Тому АБ «УКРГАЗБАНК» звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення сум сплачених та неповернутих авансових внесків в загальному розмірі 32 000,00 грн. з Органу виконавчої служби.

Проте, суд не звернув уваги на вищезазначені обставини справи, зробивши висновки про те, що між позивачем та відповідачем відсутні господарські відносини, а тому спір у цій справі не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

З таким висновком не можна погодитись, виходячи з наступного:

Згідно із ст. 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу.

Згідно із ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням, мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

Згідно із п. 15 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: інші справи у спорах між суб`єктами господарювання.

Згідно із ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, внаслідок заподіяння шкоди суб`єкту або суб`єктом господарювання, придбання або збереження майна суб`єкта або суб`єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав.

Як вже зазначалось вище, неповернення Органом виконавчої служби коштів сплачених авансових внесків завдають шкоди АБ «УКРГАЗБАНК» як суб`єкту господарювання.

Відповідно до ч. 3 ст. 175 ГК України суб`єктами майново-господарських зобов`язань можуть бути суб`єкти господарювання, зазначені у статті 55 цього Кодексу, негосподарюючі суб`єкти - юридичні особи, а також органи державної влади, органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією. Якщо майново- господарське зобов`язання виникає між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами, зобов`язаною та управненою сторонами зобов`язання є відповідно боржник і кредитор.

Таким чином, Орган виконавчої служби як орган державної влади та негосподарюючий суб`єкт, заподіявши шкоду Позивачу як суб`єкту господарювання в розмірі своєчасно не повернутих сум авансових внесків, став суб`єктом майново- господарських зобов`язань у спорі про право, що виникає з правовідносин між боржником і кредитором.

Таким чином, АБ «УКРГАЗБАНК» вважає, що Ухвала суду постановлена з неправильним установленням обставин, які мають значення для справи, що призвело до порушення матеріальних норм ст.ст. 174, 175 ГК України, внаслідок чого при відмові у відкритті провадження судом були порушені процесуальні норми ст.ст. 4, 20, 45 ГПК України…» відхиляються колегією суддів як такі, що грунтуються на помилковому тлумачені скаржником характеру спірних правовідносин і норм права, які підлягають застосуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Відповідно до частин 1, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Під час розгляду справи, колегією суддів не встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення та неправильного застосування норм матеріального права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених в рішенні суду першої інстанції, яке є предметом апеляційного оскарження.

З урахуванням вищевикладеного, ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 08.04.2024 про відмову у відкритті провадження №904/1354/24 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк" на неї, відповідно, підлягає залишенню без задоволення.

Розподіл судових витрат:

Відповідно до підпунктів б ,в пункту 4 частини 1 статті 282 Господарського процесуального кодексу України, постанова суду апеляційної інстанції складається, в тому числі, з резолютивної частини із зазначенням:

б) нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення;

в) розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції;

Відповідно до частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 37707,04 грн. покладаються на Публічне акціонерне товариство Акціонерного банку "Укргазбанк".

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 08.04.2024 про відмову у відкритті провадження №904/1354/24 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 08.04.2024 про відмову у відкритті провадження №904/1354/24 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 2422,40 грн покласти на Публічне акціонерне товариство Акціонерного банку "Укргазбанк".

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки передбачені ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 19.06.2024.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя О.В. Чус