ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

(додаткове)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року Справа № 922/5265/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

при секретарі судового засідання: Пугачові Д. І.

розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства "ФЕД" (вх. № 14827 від 06.06.2024) про ухвалення додаткового рішення, подану у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський машинобудівний завод "ФЕД" (адреса: 61023, м. Харків, вул. Сумська, буд. 132; )
до Приватного акціонерного товариства "ФЕД" (адреса: 61023, м. Харків, вул. Сумська, буд. 132; )
про стягнення 876910,50 грн.
за участю представників сторін:

позивача - не з`явився;

відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Харківський машинобудівний завод "ФЕД" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій, з урахуванням уточнень, просив суд стягнути з Приватного акціонерного товариства "ФЕД" (далі - відповідач):

- Основний борг у сумі 694923, 68 грн.

- інфляційне збільшення суми боргу 80962,98 грн .

- 3 % річних 27170,60 грн. грн.

- Усього в сумі 803057, 26 грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 03.06.2024 у справі № 922/5262/23 позовні вимоги задоволено частково, та стягнуто з відповідача на користь позивача 694923,68 грн - основного боргу, 77937,74 грн - інфляційного збільшення, 25240,04 грн - 3% річних, 11971,52 грн - судового збору; в іншій частині позову відмовлено.

В процесі розгляду справи на стадії судових дебатів представник відповідача звернувся до суду з клопотання про розподіл понесених витрат на професійну правничу допомогу на підставі доказів, поданих протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Відповідач звернувся до Господарського суду Харківської області з заявою (вх. № 14827 від 06.06.2024), в якій просить суд ухвалити додаткове рішення яким стягнути з позивача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 07.06.2024 призначено заяву відповідача (вх. № 14827 від 06.06.2024) до розгляду у судовому засіданні на 17.06.2024.

Згідно з вимогами ст. 120 ГПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно з вимогами п. п. 5-6 ст. 242 ГПК України, учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня. Днем вручення судового рішення, зокрема, є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

З метою повідомлення сторін про відкриття провадження у справі та надання останнім можливості реалізувати власні процесуальні права, судом засобами електронного зв`язку направлено копію ухвали від 07.06.2024 про призначення поданої відповідачем заяви до розгляду.

Зокрема, повідомлення сторін у справі здійснено шляхом направлення копії названої ухвали до електронних кабінетів в системі Електронний суд, про що свідчать долучені до матеріалів справи довідки про доставку електронного листа від 07.06.2024.

З урахуванням викладеного, судом виконано процесуальний обов`язок щодо повідомлення сторін про порядок розгляду заяви, а останні в розумінні ст. 120, 242 ГПК України вважаються такими, що належним чином повідомлені про такий розгляд.

Позивач звернувся до суду з поясненнями (вх. № 15059 від 10.06.2024), в яких просить суд відмовити у задоволенні заяви відповідача (вх. № 14827 від 06.06.2024) про розподіл витрат.

Свої вимоги позивач обґрунтовує з посиланням на те, що судом здійснено свій розрахунок заявлених до стягнення інфляційного збільшення суми боргу та 3% річних, що потягло за собою часткове (незначне) зменшення цих сум, фактично позовні вимоги задоволено як у частині стягнення основного боргу, так і в частині стягнення нарахувань інфляційного збільшення суми боргу та 3% річних.

У судове засідання 17.06.2024 сторони своїх уповноважених представників не направили, про причини неприбуття суд не повідомили.

У заяві (вх. № 14827 від 06.06.2024) відповідач просить суд розглядати справу без його участі та задовольнити подану заяву.

Враховуючи викладене, а також те, що судом вжито передбачених законом заходів з метою повідомлення сторін про час та місце проведення судового засідання, а останні в процесі її розгляду не були позбавлені права, зокрема, на подання відповідних пояснень та доказів в їх обґрунтування, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності представників сторін, за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши заяву відповідача (вх. № 14827 від 06.06.2024), суд зазначає таке.

Згідно з вимогами ч. ч. 1-3 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

За змістом ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як свідчать матеріали справи, після звернення позивача до суду з позовом у даній справі, між відповідачем, як замовником, та Єршовою Оленою Ігорівною, як адвокатом, укладено договір б/н від 08.01.2024 (далі за текстом договір), на підставі п. 1.1 якого замовник доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати правничу (юридичну) допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

На підставі п. п. 2.1-2.2 договору адвокат на підставі звернення замовника приймає на себе зобов`язання з надання наступної правничої (юридичної) допомоги:

представляє у встановленому порядку інтереси замовника у справі № 922/5265/23 за позовом Державного підприємства "Харківський машинобудівний завод "ФЕД" (адреса: 61023, м. Харків, вул. Сумська, буд. 132; ) до Приватного акціонерного товариства "ФЕД" (адреса: 61023, м. Харків, вул. Сумська, буд. 132; ) у Господарському суді Харківської області (надалі також послуги).

Відповідно до п. 4.1 договору вартість правничої (юридичної) допомоги за договором складає 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень.

Згідно з п. 4.2 договору послуги оплачуються протягом 14 днів з моменту надання рахунку.

Як свідчать матеріали справи, між відповідачем та адвокатом 01.02.2024 складено та підписано акт прийому-передачі наданих послуг, за змістом якого адвокат надав правничу допомогу замовнику у справі № 922/5265/23 у Господарському суді Харківської області, а саме:

консультування у справі;

підготовка відзиву.

Цей акт є підставою для здійснення розрахунків, засвідчує факт виконання адвокатом взятих на себе зобов`язань за договором про надання юридичних послуг б/н від 08.01.2024 і відсутність претензій зі сторони замовника.

Всього на суму: 8000,00 грн (вісім тисяч гривень 00 коп.) без ПДВ.

Як свідчать матеріали справи, відповідач перерахував на користь адвоката 15000,00 грн. (двома платежем, 8000 грн. авансу та 7000 грн. в подальшому на виставлений адвокатом рахунок; оплати здійснено з посиланням на договір), що підтверджується банківською випискою про рух коштів на рахунку Єршової О. І., а також скрін-шотами SMS-повідомлень від банку про зарахування коштів на рахунок адвоката від відповідача.

Суд констатує, що позивач надав письмові пояснення в яких просить суд відмовити в задоволенні заяви відповідача, посилаючись на те, що позов у даній справі фактично задоволено, при цьому позивач також навів власний розрахунок витрат, у випадку якщо суд дійде висновку про доцільність розподілу судових витрат.

Судом враховується, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

За змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. ч. 5-6 ст. 126 ГПК України).

У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ст. 15 ГПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Дослідивши надані суду договір про надання правової допомоги та докази його виконання, суд констатує, що розмір понесених відповідачем витрат на оплату послуг адвоката є співрозмірним щодо критеріїв, визначених в ч. 4 ст. 126 ГПК України. Доказів протилежного позивачем суду не надано.

Суд також враховує, що згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

В даному випадку, матеріалами справи підтверджується факт понесення відповідачем витрат на оплату послуг адвоката в сумі 15000 грн.

Разом з тим враховуючи, що позов у даній справі задоволено частково (99,382 % від розміру заявлений вимог), суд керуючись ст. 123, 126, 129 ГПК України покладає на позивача 92,56 грн витрат позивача на професійну правничу допомогу, що є пропорційно розміру задоволених позовних вимог згідно з рішенням від 03.06.2024 у даній справі.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-80, 123, 126, 129, 232-233, 237-238, 244 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву Приватного акціонерного товариства "ФЕД" (вх. № 14827 від 06.06.2024) про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Прийняти додаткове рішення.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський машинобудівний завод "ФЕД" (адреса: 61023, м. Харків, вул. Сумська, буд. 132; ) на користь Приватного акціонерного товариства "ФЕД" (адреса: 61023, м. Харків, вул. Сумська, буд. 132; ) 92,56 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на додаткове рішення суду може бути подано в строки та в порядку визначеному ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст додаткового рішення підписано 20.06.2024

Суддя О.І. Байбак