РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.06.2024Справа № 910/4260/24
За позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Вагон Сервіс"

про стягнення 117077,19 грн

Суддя Усатенко І.В.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Вагон Сервіс" про стягнення 117077,19 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки № ЦЗВ-01-04523-01 від 28.07.2023.

Ухвалою суду від 15.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання). Встановлено сторонам строки на подання заяв по суті спору.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 6 ГПК України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі була направлена судом до електронного кабінету відповідача.

Згідно повідомлення про доставку електронного листа ухвала суду про відкриття провадження у справі від 15.04.2024 була отримана відповідачем 15.04.2024 о 18:49, а отже є врученою 16.04.2024.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, про наслідки був повідомлений ухвалою суду про відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов у встановлений судом строк, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

28.07.2023 між Акціонерним товариством "Українська залізниця" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Вагон Сервіс" (постачальник) укладено договір поставки № ЦЗВ-01-04523-01, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупцю товар, відповідно до специфікації, що є невід`ємною частиною цього договору, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити цей товар на умовах цього договору. Найменування товару: частини залізничних або трамвайних локомотивів чи рейкового рухомого складу; обладнання для контролю залізничного руху (запасні частини до електропоїздів серії ЕР). Кількість, асортимент, марка, рік виготовлення та виробник товару визначаються у специфікації до цього договору (п.1.1., 1.2., 1.3. договору).

У Специфікації сторони погодили найменування, кількість та ціну товару, що підлягає поставці за договором.

Відповідно до п.4.1. договору постачальник здійснює поставку товару автомобільним транспортом на умовах СРТ (Перевезення сплачено до...) пункт призначення - згідно рознарядки покупця відповідно до "ІНКОТЕРМС" у ред. 2020 р.

Згідно із п.4.2. договору поставка товару проводиться партіями протягом строку дії договору тільки на підставі наданої письмової рознарядки покупця, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності покупця до приймання товару. Строк поставки товару - протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту надання письмової рознарядки покупцем. Місце поставки згідно рознарядки покупця.

Як передбачено п. 4.5, 4.6 договору сторони домовились, що рознарядка покупця на товар направляється ним постачальнику в один з таких способів: на поштову адресу постачальника, зазначену в договорі (листом оголошеною цінністю та описом вкладення і повідомленням про вручення); вручається уповноваженому представнику постачальника під розпис; шляхом відправлення на електронну адресу постачальника (зазначену в цьому договорі) сканкопії відповідної рознарядки форматі PDF або будь-якому іншому форматі, який забезпечує можливість ознайомлення зі змістом документу. Документ вважається отриманим постачальником з дати його направлення покупцем на електронну адресу постачальника, підтвердженням чого є відповідна роздруківка з поштового програмного забезпечення покупця. Датою поставки товару вважається дата підписання сторонами акта прийому-передачі товару та/або видаткової накладної.

У договорі визначено електронну пошту постачальника, на яку здійснюється листування, ).

З матеріалів справи вбачається, що 29.09.2023 позивачем направлено на зазначену у договорі електронну пошту відповідача () та 29.09.2023 засобами поштового зв`язку, рознарядку від 29.09.2023 №ЦЗВ-20/3634 стосовно готовності прийняти партію товару: запасні частини до електропоїздів ЕР на загальну суму 2244432,00 грн з ПДВ. Листом від 27.10.2023 № ЦЗВ-20/4115 позивач продовжив відповідачу строк поставки товару за рознарядкою від 29.09.2023 №ЦЗВ-20/3634 до 31.10.2023.

26.10.2023 відповідач поставив позивачу товар на суму 2059986,00 грн, обумовлений у специфікації та визначений у рознарядці від 29.09.2023 №ЦЗВ-20/3634, що підтверджується видатковою накладною №125 від 26.12.2023 та товарно-транспортною накладною №125 від 26.10.2023. Також 31.10.2023 відповідач поставив позивачу товар на суму 52758,00 грн, обумовлений у специфікації та визначений у рознарядці від 29.09.2023 №ЦЗВ-20/3634, що підтверджується видатковою накладною № 143 від 31.10.2023 та товарно-транспортною накладною №136 від 31.10.2023. Тобто, товар загальною вартістю 2112744,00 грн був поставлений своєчасно.

В подальшому 13.12.2023 відповідач поставив позивачу товар на суму 13920,00 грн, обумовлений у специфікації та визначений у рознарядці від 29.09.2023 №ЦЗВ-20/3634 (елемент опору 6ТР.662.008 (7096490) у кількості 5 штук), що підтверджується видатковою накладною №214 від 13.12.2023 та товарно-транспортною накладною №215 від 13.12.2023.

Доказів поставки товару на суму 117768,00 грн суду надано не було.

Суд відзначає, що позивачем помилково було визначено суму не поставленого за рознарядкою від 29.09.2023 №ЦЗВ-20/3634 товару. Оскільки, матеріалами справи підтверджено поставку товару за даною рознарядкою на загальну суму 2126664,00 грн з обумовленого (2244432,00 грн), а отже вартість непоставленого товару становить 117768,00 грн (2244432,00-2126664,00=117768,00), а не 131688,00 грн, як зазначає позивач у позові.

16.01.2024 позивач направив на адресу відповідача претензію вих.№ЦЗВ-20/181 від 16.01.2024, у якій повідомив, що у зв`язку із простроченням виконання зобов`язання, відповідачу нараховані штрафні санкції у розмірі 30250,01 грн.

Відповідач відповіді на претензію не надав, суму санкцій не сплатив.

Також 15.11.2023 позивачем направлено на зазначену у договорі електронну пошту відповідача () та 15.11.2023 засобами поштового зв`язку, рознарядку від 15.11.2023 №ЦЗВ-20/4404 стосовно готовності прийняти партію товару: запасні частини до електропоїздів ЕР на загальну суму 438792,00 грн з ПДВ. З огляду на умови договору, товар мав бути поставлений відповідачем протягом 30 днів з моменту надання рознарядки, тобто до 15.12.2023.

29.11.2023 відповідач поставив позивачу товар на суму 80202,00 грн, обумовлений у специфікації та визначений у рознарядці від 15.11.2023 №ЦЗВ-20/4404, що підтверджується видатковою накладною № 197 від 29.11.2023 та товарно-транспортною накладною № 136 від 29.11.2023. Також 13.12.2023 відповідач поставив позивачу товар на суму 46656,00 грн, обумовлений у специфікації та визначений у рознарядці від 15.11.2023 №ЦЗВ-20/4404 (контакт нерухомий 8ТР551 040 (7095345)), що підтверджується видатковою накладною № 214 від 13.12.2023 та товарно-транспортною накладною № 215 від 13.12.2023. Тобто, товар загальною вартістю 126858,00 грн був поставлений своєчасно.

Доказів поставки товару на суму 311934,00 грн за рознарядкою від 15.11.2023 №ЦЗВ-20/4404 суду надано не було.

18.01.2024 позивач направив на адресу відповідача претензію вих.№ЦЗВ-20/245 від 18.01.2024, у якій повідомив, що у зв`язку із простроченням виконання зобов`язання, відповідачу нарахований штрафні санкції у розмірі 52404,91 грн.

Відповідач відповіді на претензію не надав, сума санкцій не сплатив.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.2 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності ч.1 ст.202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Статтею 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 251 ЦК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Частиною першою статті 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Договір, відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Як уже було зазначено вище, матеріалами справи підтверджено направлення відповідачу рознарядки від 29.09.2023 №ЦЗВ-20/3634 на електронну пошту 29.09.2023, в зв`язку з чим товар мав бути поставлений у строк до 29.10.2023. Однак, позивачем було продовжено відповідачу строк поставки товару за даною рознарядкою до 31.10.2023. З поданих суду доказів вбачається, що товару на суму 2112744,00 грн був поставлений відповідачем своєчасно. Товар вартістю 13920,00 грн був поставлений з простроченням з 01.11.2023 по 12.12.2023. На суму 117768,00 грн відповідачем товар поставлений не був.

Рознарядка від 15.11.2023 №ЦЗВ-20/4404 була направлена не електронну пошту відповідача 15.11.2023, а отже товар за нею мав бути поставлений до 15.12.2023. Матеріалами справи підтверджено своєчасну поставку товару на суму 126858,00 грн та не поставку товару вартістю 311934,00 грн.

Факт прострочення виконання відповідачем зобов`язання за договором щодо своєчасної поставки товару належним чином доведений та підтверджений матеріалами справи.

Водночас, відповідач не спростував наведених у позові обставин щодо поставки товару з порушенням строку, встановленого у пункті 4.2. договору.

Згідно із ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Приписами частини 1 статі 216 Господарського кодексу України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом з ч.2 ст.217 ГК України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч.1 ст.230 ГК України).

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст.230 ГК України).

Відповідно до ч.4 ст.231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У пп.9.3.1. п.9.3 договору сторонами погоджено, що при порушенні строків постачання постачальник оплачує покупцю штраф у розмірі 15 (п`ятнадцять) % від вартості непоставленого в строк товару на умовах, передбачених п.4.2. цього договору, а за прострочення понад 15 (п`ятнадцять) календарних днів додатково стягується пеня у розмірі 0,1 (нуль цілих одна десята) % від вартості непоставленого в строк товару за кожен день прострочення. При цьому постачальник не звільняється від виконання своїх зобов`язань допоставити товар, якщо про інше його не попередив письмово покупець.

Оскільки, прострочення відповідача тривало більше 15 днів, то з 16 дня прострочення у позивача виникло право на нарахування пені.

Як уже було зазначено судом вище, позивач невірно визначив вартість непоставленого товару за рознарядкою від 29.09.2023 №ЦЗВ-20/3634, що призвело до невірного розрахунку як пені так і штрафу.

Згідно перерахунку суду з відповідача підлягає стягненню штраф у сумі 66543,30 грн та пеня у розмірі 46497,09 грн, нарахована: на суму 13920,00 грн за період з 16.11.2023 по 12.12.2023, на суму 117768,00 грн за період з 13.12.2023 по 03.04.2024 та на суму 311934,00 грн за період з 31.12.2023 по 03.04.2024.

Приписами ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вище встановлені обставини, приписи ст.74, 76, 77-79, 86 Господарського процесуального кодексу України, оскільки судом встановлено, що відповідач є таким, що порушив договірні зобов`язання з поставки товару за рознарядками позивача у строк, який погоджений у договорі, але через помилки у розрахунках позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційно сумі задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Вагон Сервіс" (04082, місто Київ, вулиця Пріорська, будинок 21, ідентифікаційний код 37269467) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, місто Київ, вулиця Єжи Ґедройця, будинок 5, ідентифікаційний код 40075815) штраф у розмірі 66543 (шістдесят шість тисяч п`ятсот сорок три) грн 30 коп., пеню у розмірі 46497 (сорок шість тисяч чотириста дев`яносто сім) грн 09 коп. та судовий збір у сумі 2923 (дві тисячі дев`ятсот двадцять три) грн 60 коп.

3. В частині позовних вимог про стягнення штрафу у сумі 2088,00 грн та пені у сумі 1948,80 грн - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя І.В.Усатенко