ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2024 р. Справа№ 910/6805/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сибіги О.М.

суддів: Палія В.В.

Вовка І.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС Іншуранс»

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2024

у справі № 910/6805/23 (суддя Підченко Ю.О.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Попова Вячеслава Євгеновича

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Комунальне підприємство «Київтранспарксервіс»

про стягнення 150 533,66 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Фізична особа-підприємець Попов Вячеслав Євгенович (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "БРОКБІЗНЕС" (далі - відповідач, скаржник) про стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 150 533,66 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 26.05.2022 в м. Києві по вул. Сім`ї Кульженків, 1 водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом МАЗ 437041, д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху з навантаженим транспортним засобом "Mersedes-Benz" д.н.з. НОМЕР_2 , відірвалося кріплення на евакуаторі МАЗ 437041 д.н.з. НОМЕР_1 , у зв`язку з чим транспортний засіб "Mersedes-Benz" д.н.з. НОМЕР_2 зіскочив з евакуатора та відбулося падіння вантажу. Відповідно до постанови Оболонського районного суду м. Києва від 30.06.2022 у справі № 756/4070/22, дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_1, який керував автомобілем МАЗ 437041, д.н.з. НОМЕР_1 . Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 094313, ОСОБА_1 на момент ДТП працював у КП "Київтранспарксервіс", що підтверджується штатно-посадовим списком працівників КП "Київтранспарксервіс". Оскільки цивільно-правова відповідальність водія КП "Київтранспарксервіс" на момент скоєння ДТП була застрахована в ПрАТ "СК "БРОКБІЗНЕС", то позивач вважає, що завдані йому матеріальні збитки мають бути відшкодовані саме відповідачем на загальну суму 150 533,66 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.05.2023 відкрито провадження у справі № 910/6805/23. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Комунальне підприємство «Київтранспарксервіс».

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.02.2024 по справі №910/6805/23 позов Фізичної особи-підприємця Попова Вячеслава Євгеновича задоволено, стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» на користь Фізичної особи-підприємця Попова Вячеслава Євгеновича суму страхового відшкодування в розмірі 150 533,66 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16 826,50 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2684,00 грн.

В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що 26.05.2022 в м. Києві по вул. Сім`ї Кульженків, 1 водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом МАЗ 437041, д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху з навантаженим транспортним засобом "Mersedes-Benz" д.н.з. НОМЕР_2 , відірвалося кріплення на евакуаторі МАЗ 437041 д.н.з. НОМЕР_1 , у зв`язку з чим транспортний засіб "Mersedes-Benz" д.н.з. НОМЕР_2 зіскочив з евакуатора та відбулося падіння вантажу. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 30.06.2022 у справі № 756/4070/22 встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем МАЗ 437041, д.н.з. НОМЕР_1 . Відповідно до Висновку експерта № 437 за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи від 06.09.2022 року вартість матеріального збитку завданого власнику пошкодженого автомобіля "Mercedes-Benz" державний номерний знак " НОМЕР_2 " склала 150 533,66 грн. (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу). ПрАТ "СК "БРОКБІЗНЕС" виплату страхового відшкодування проведено не було. З огляду на наявні в матеріалах справи фактичні дані суд дійшов висновку, що позивачем належними та допустимими доказами доведено факт заподіяння йому збитків внаслідок ДТП 26.05.2023, розмір збитку та наявність підстав для відшкодування завданого збитку в сумі 150 533,66 грн саме страховиком ПрАТ "СК "БРОКБІЗНЕС".

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду міста Києва від 20.02.2024 по справі № 910/6805/23, Акціонерне товариство «Страхова компанія «ББС Іншуранс» (11.03.2024 згідно поштової накладної на конверті, в якому направлено апеляційну скаргу до суду) звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою б/н від 11.03.2024, в якій просить прийняти апеляційну скаргу до розгляду та відкрити апеляційне провадження у справі, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2024 року у справі № 910/6805/23 та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, стягнути з Фізичної особи-підприємця Попова Вячеслава Євгеновича на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС Іншуранс» судові витрати із сплати судового збору 4026,00 грн. за подання апеляційної скарги.

Вимоги апеляційної скарги мотивовані тим, що оскаржуване рішення ухвалене місцевим судом за недоведеності обставин, що мають значення для справи та при неправильному застосуванні норм матеріального права. При цьому скаржник стверджував, що висновки місцевого суду не відповідають обставинам справи та зроблені без повного і всебічного з`ясування обставин, які мають значення для справи та без належної оцінки договору добровільного страхування перед третіми особами №002-000768/02ДВ від 10.02.2021. Крім того, судом першої інстанції безпідставно стягнуто з відповідача витрати на правничу допомогу з огляду на відсутність в Єдиному реєстрі адвокатів України відомостей про адвоката Самойленка П.М. та відомостей щодо видачі останньому свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.03.2024, апеляційну скаргу б/н від 11.03.2024 Акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС Іншуранс» передано для розгляду колегії суддів: головуючий суддя - Сибіга О.М., судді: Палій В.В., Вовк І.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2024 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/6805/23, відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги б/н від 11.03.2024 Акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС Іншуранс» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2024, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, до надходження матеріалів справи № 910/6805/23 до Північного апеляційного господарського суду.

25.03.2024 до Північного апеляційного господарського суду супровідним листом № 910/6805/23/1656/24 надійшли матеріали справи № 910/6805/23.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2024 заяву скаржника про зміну найменування відповідача у справі №910/6805/23 задоволено, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою б/н від 11.03.2024 Акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС Іншуранс» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2024 у справі № 910/6805/23, ухвалено справу № 910/6805/23 за апеляційною скаргою розглядати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

03.04.2024 до Північного апеляційного господарського суду від представника Фізичної особи-підприємця Попова Вячеслава Євгеновича надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів апеляційної скарги заперечує та наводить власні на їх спростування, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити у повному обсязі.

Позивач наголошує на тому, що страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Зокрема, позивач посилається на те, що (1) безпідставним є твердження представника відповідача, що відповідно до п. 10 договору страхування не визнається страховим випадком та не підлягає відшкодуванню збиток/вимоги про відшкодування наявністю недоліків, дефектів транспортних засобів в тому числі неналежним технічним станом і т.д.; (2) позивачем до позовної заяви було надано подорожній лист № 5759056 вантажного автомобіля від 27.05.2022 року відповідно до якого транспортний засіб «МАЗ 437041», державний номерний знак НОМЕР_1 був технічно справним та дозволено виїзд на місце призначення, що підтверджується підписом механіка; (3) представник відповідача зазначає, що у момент завантаження у автомобіля «Mercedes» стояночне гальмо не функціонувало», однак будь-яких доказів на підтвердження даних доводів не надано; (4) не відповідають дійсності твердження представника відповідача про те що, із фотографій кузова евакуатора вбачається відсутність використання противідкаткої рейки та упорів під колеса, які могли б знерухомити транспортний засіб, тому що відповідно до наданих пояснень ОСОБА_1 при поміщенні автомобіля «Mercedes» на платформу евакуатора він був зафіксований спеціальною противідкатною рейкою; (5) до предмету доказування в даній справі не входить з`ясування належного чи неналежного виконання водієм ОСОБА_1 своїх службових обов`язків та дотримання вимог Керівництва з експлуатації евакуатора під час керування транспортним засобом «МАЗ 437041», державний номерний знак НОМЕР_1 ; (6) безпідставним є також твердження відповідача про те, що заявлені позивачем витрати на правничу допомогу є необґрунтованими, з посиланням на той факт, що представник позивача - адвокат Самойленко Петро Миколайович не внесений до Єдиного реєстру адвокатів України.

На підставі вищевказаного, позивач вважає, що доводи представника відповідача, викладені у апеляційній скарзі, є необґрунтованими та не спростовують наявність підстав для пред`явлення даного позову, а рішення суду першої інстанції - законним та таким, що ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну Акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС Іншуранс» слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2024 у справі №910/6805/23 без змін, з наступних підстав.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вірно було встановлено Господарським судом міста Києва та перевірено судом апеляційної інстанції, 26.05.2022 в м. Києві по вул. Сім`ї Кульженків, 1 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом МАЗ 437041, д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху з навантаженим транспортним засобом "Mersedes-Benz", д.н.з. НОМЕР_2 , відірвалося кріплення на евакуаторі МАЗ 437041, д.н.з. НОМЕР_1 , у зв`язку з чим транспортний засіб "Mersedes-Benz", д.н.з. НОМЕР_2 зіскочив з евакуатора та відбулося падіння вантажу.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу "Mersedes-Benz", д.н.з. НОМЕР_2 було завдано механічних ушкоджень, а власнику такого транспортного засобу - матеріального збитку.

Відповідно до постанови Оболонського районного суду м. Києва від 30.06.2022 у справі № 756/4070/22 дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем МАЗ 437041, д.н.з. НОМЕР_1 .

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 094313 ОСОБА_1 на момент ДТП працював у КП "Київтранспарксервіс", що підтверджується штатно-посадовим списком працівників КП "Київтранспарксервіс".

До того ж, відповідно до подорожнього листа № 5759056 вантажного автомобіля від 27.05.2022 ТЗ МАЗ 437041, д.н.з. НОМЕР_1 був технічно справним та дозволено виїзд на місце призначення, що підтверджується підписом механіка.

10.02.2021 між Комунальним підприємством "Київтранспарксервіс" (як страхувальником) та Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "БРОКБІЗНЕС" (як страховиком) було укладено договір № 002-000768/02ДВ добровільного страхування відповідальності перед третіми особами при наданні послуг евакуації (далі - договір), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, які не суперечать закону та пов`язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної страхувальником майну (транспортному засобу третіх осіб (виключно власники пошкодженого ТЗ) в результаті здійснення страхувальником застрахованої діяльності, а саме, евакуація ТЗ (транспортування/перевезення/переміщення) страхувальником шляхом використання евакуатора у тому числі під час навантаження та розвантаження.

Відповідно до Висновку експерта № 437 за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи від 06.09.2022 року вартість матеріального збитку завданого власнику пошкодженого автомобіля "Mercedes-Benz" державний номерний знак " НОМЕР_2 ". склала 150 533, 66 грн (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу).

Оскільки цивільно-правова відповідальність водія КП "Київтранспарксервіс" на момент скоєння ДТП була застрахована в ПрАТ "СК "БРОКБІЗНЕС", то позивач вважає, що завдані йому матеріальні збитки мають бути відшкодовані саме відповідачем на загальну суму 150 533,66 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" встановлено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. (ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Згідно зі ст. 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 6 вказаного Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

В силу пункту 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до ст. 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 988 Цивільного кодексу України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до частини 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (ч. 1 ст. 1187 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

При цьому, з аналізу змісту глави 82 Цивільного кодексу України вбачається, що законодавець розрізняє поняття "особа, яка завдала шкоду" та "особа, яка відповідає за шкоду". За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Так, ст. 1187 Цивільного кодексу України встановлює особливого суб`єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України таким суб`єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Не є таким суб`єктом і не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Зазначений висновок узгоджується і з нормою ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у справі №910/14685/17 від 05.05.2018.

Отже, з урахуванням правової позиції, визначеної Верховним Судом, можна констатувати, що для застосування ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України необхідно дотримання наступних умов: 1) особа, яка керувала транспортним засобом і з вини якої сталася дорожньо-транспортна пригода, має перебувати у трудових відносинах з власником транспортного засобу на підставі трудового договору або контракту; 2) роботодавець особи, яка керувала транспортним засобом і з вини якої сталася дорожньо-транспортна пригода, має на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіти таким транспортним засобом; 3) особа, з вини якої сталася дорожньо-транспортна пригода, має виконувати свої трудові (службові) обов`язки в момент вчинення такої дорожньо-транспортної пригоди.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 094313 водій ОСОБА_1 на момент здійснення дорожньо-транспортної пригоди працював у КП "Київтранспарксервіс", що підтверджується штатно-посадовим списком працівників КП "Київтранспарксервіс" станом на 31.05.2022.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що на момент вчинення спірної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом "МАЗ 437041", державний номерний знак НОМЕР_1 і якого визнано винними у вчинення адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, перебував у трудових відносинах з КП "Київтранспарксервіс".

З наявного у матеріалах справи подорожнього листа № 5759056 вантажного автомобіля від 27.05.2022 вбачається, що транспортний засіб "МАЗ 437041", державний номерний знак НОМЕР_1 був технічно справним та дозволено виїзд на місце призначення, що підтверджується підписом механіка.

Доказів у підтвердження зворотного відповідачем до суду не надано.

10.02.2021 між Комунальним підприємством "Київтранспарксервіс" та ПрАТ "СК "БРОКБІЗНЕС" було укладено договір №002-000768/02ДВ добровільного страхування відповідальності перед третіми особами при наданні послуг евакуації.

Ліміт відповідальності на один страховий випадок становить 200 000,00 грн.

Підпунктом 9.4.2. п. 9.4. договору визначено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, після того як стане відомо про настання події, яка має ознаки страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для здійснення своєчасної виплати страхового відшкодування.

Відповідно до п.п. 11.1.4 п.п. 11.1 п. 11 договору при настанні події, яка за своїми ознаками може бути визнана страховим випадком страхувальник зобов`язаний не пізніше 48 годин з моменту настання події, яка має ознаки страхового випадку, письмово, за формою встановленою страховиком, повідомити страховика про подію.

За змістом п.п. 12.2.1. п. 12.2 договору для отримання страхового відшкодування третя особа (потерпіла особа) подає страховику письмову заяву про виплату страхового відшкодування за встановленою страховиком формою, до якої обов`язково повинні бути надані ряд документів а саме: звіт/висновок про визначення вартості матеріального збитку складений експертом/оцінювачем, що має відповідну кваліфікацію.

Згідно з п. 12.6. договору протягом 15 робочих днів з дати отримання всіх документів, необхідних для встановлення факту, обставин, причин та наслідків настання страхового випадку та/або розміру завданих збитків, страховик приймає рішення про виплату/відмову у виплату страхового відшкодування або про відмову у виплаті страхового відшкодування. Після прийняття відповідного рішення протягом 15 робочих днів після підписання страхового акту виплачує страхове відшкодування.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 27.05.2022 КП "Київтранспарксервіс" повідомив ПрАТ "СК "БРОКБІЗНЕС" про подію, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу.

Аварійний комісар ПрАТ "СК "БРОКБІЗНЕС" оглянув пошкоджений транспортний засіб "Mercedes-Benz" д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується звітом про результати огляду майна.

13.03.2023 між ОСОБА_2 (далі - первісний кредитор) та Фізичною особою-підприємцем Поповим Вячеславом Євгеновичем (далі - новий кредитор) укладено договір № 13/03/2023 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування завданих збитків первісному кредитору у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу "Mercedes-Benz", д.н.з. " НОМЕР_2 ", внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 26.05.2022.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями ст. 514, 516 Цивільного кодексу України закріплено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, враховуючи укладення договору про відступлення права вимоги №13/03/2023 від 13.03.2023, позивач - ФОП Попов В.Є. набув права грошової вимоги до боржників, відповідальних за збитки, завдані внаслідок ДТП, яка мала місце 26.05.2022 в м. Києві по вул. Сім`ї Кульженків, 1.

Згідно Висновку експерта № 437 за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи від 06.09.2022 року вартість матеріального збитку завданого власнику пошкодженого автомобіля "Mercedes-Benz" державний номерний знак " НОМЕР_2 " склала 150 533, 66 грн (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу).

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводяться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта, що складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, визначеній страховиком.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 24.03.2023 ФОП Попов Вячеслав Євгенович звернувся до ПрАТ "СК "БРОКБІЗНЕС" із заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу "Mercedes-Benz", д.н.з. НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Як зазначає позивач та не спростовано відповідачем, жодних дій зі сторони ПрАТ "СК "БРОКБІЗНЕС" щодо виплати страхового відшкодування проведено не було.

У постанові від 26.03.2018 у справі №916/4613/15 Верховний Суд дійшов висновку, що у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що до предмету доказування в даній справі не входить з`ясування належного/неналежного виконання водієм ОСОБА_1 своїх службових обов`язків та дотримання вимог Керівництва з експлуатації евакуатора під час керування транспортного засобу "МАЗ 437041", державний номерний знак " НОМЕР_1 ".

Матеріали справи містять докази звернення страхувальника та потерпілої особи до страховика та не містять доказів надання відповідачем обґрунтованої відмови від виплати страхового відшкодування.

З огляду на наявні в матеріалах справи фактичні дані, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем належними та допустимими доказами доведено факт заподіяння йому збитків внаслідок ДТП 26.05.2023, розмір збитку та наявність підстав для відшкодування завданого збитку в розмірі 150 533,66 грн. саме страховиком ПрАТ "СК "БРОКБІЗНЕС".

Посилання скаржника, що позивач не надав жодних доказів, що він має зобов`язання перед позивачем є необґрунтованими, оскільки в даному випадку зобов`язання відповідача перед позивачем виникають на підставі ч. 1 ст. 1172 ЦК України.

Стосовно повноважень адвоката Самойленка П.М. колегія суддів звертає увагу на таке.

Самойленко П.М. отримав свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ № 6314 на підставі рішення Ради адвокатів міста Києва за підписом Голови Рафальської І.В.

Скаржник стверджує, що у Єдиному реєстрі адвокатів України за посиланням https://erau.unba.org.ua/ відомості щодо Самойленка П.М. як адвоката відсутні.

За визначенням пункту 1 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом;

Відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою відповідно до рівня, визначеного згідно із Законом України «Про забезпечення функціонування української мови як державної», має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Судом встановлено, що Самойленко П.М. склав кваліфікаційний іспит, пройшов стажування, склав присягу адвоката України та отримав свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Доказів, які б свідчили, що Самойленко П.М. незаконно отримав свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю або доказів скасування цього свідоцтва чи рішень Ради адвокатів міста Києва, на підставі яких його видано, відповідачем до суду не надано.

Таким чином, виходячи із наявних у справі доказів, суд констатує, що Самойленко П.М. є адвокатом.

Колегія суддів відхиляє доводи відповідача про те, що Самойленко П.М. не здобув статус адвоката через те, що ОСОБА_4 була нелегітимним головою Ради та їй заблоковано доступ до ЄРАУ розпорядженням Голови НААУ від 10 жовтня 2016 року №80 у зв`язку з обранням нового голови Ради адвокатів міста Києва - Рябенка П.К. виходячи з такого.

По-перше, Самойленко П.М. вчинив всі залежні від нього дії щодо отримання статусу адвоката, у тому числі склав кваліфікаційний іспит та отримав відповідне свідоцтво.

Суд звертає увагу, що станом на час складення позивачем іспиту Київська міська кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури була зареєстрована як юридична особа і не визнана нелегітимним та неуповноваженим органом на видачу свідоцтв про складання кваліфікаційного іспиту адвокатами. На момент отримання Самойленком П.М. свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту підстави вважати цей документ недійсним, а КДКА нелегітимною були відсутні.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 02 червня 2020 у справі №826/10717/18, від 11 червня 2020 у справі №826/1765/18, від 10 вересня 2020 у справі №826/2079/18.

По-друге, наявність певних спорів між третіми особами відносно статусу Ради адвокатів міста Києва (зокрема щодо повноважності її очільників) або КДКА міста Києва, у якій Самойленко П.М. добросовісно склав іспит, внаслідок чого отримав відповідне свідоцтво, не може бути перешкодою чи підставою для позбавлення позивача права на зайняття адвокатською діяльністю, на набуття якого він мав законне сподівання, складаючи відповідний іспит та добросовісно вчиняючи передбачені законом дії.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 вересня 2020 у справі №826/2079/18.

Колегія суддів також зауважує, що доводи відповідача зводяться до неправомірності набуття Самойленком П.М. статусу адвоката через спори між органам адвокатського самоврядування.

Однак, колегія суддів зазначає, що припинення права на заняття адвокатською діяльністю визначається виключно з підстав, наведених у статті 32 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» шляхом анулювання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю або накладення на адвоката дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю.

Крім того, відповідачем, на якого покладено тягар доказування, не надано суду доказів, які б підтверджували анулювання Самойленку П.М. свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю або накладення на Самойленка П.М. дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю.

Таким чином, Самойленко П.М. у відповідності до вимог та процедури, визначеної Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» набув право на зайняття адвокатською діяльністю, отримавши відповідне свідоцтво та посвідчення, має гарантоване вказаним Законом право на здійснення такої діяльності. За наведених вище обставин, колегія суддів дійшла висновку, що скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

З приводу висвітлення всіх доводів скаржника апеляційний суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 року Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до статті 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Отже, в задоволенні апеляційної скарги Акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС Іншуранс» слід відмовити, а рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2024 залишити без змін.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС Іншуранс» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2024 року у справі №910/6805/23 -залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2024 року у справі №910/6805/23 - залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги розподіляється відповідно до ст.ст. 129 та 282 Господарського процесуального кодексу України.

4. Матеріали справи №910/6805/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.М. Сибіга

Судді В.В. Палій

І.В. Вовк