ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

24 червня 2024 року м. ХарківСправа № 922/2140/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Погорелової О.В

розглянувши заяву Керівника Салтівської окружної прокуратури міста Харкова про забезпечення позову у справі

за позовом Керівника Салтівської окружної прокуратури міста Харкова, в інтересах держави, в особі Харківської міської ради, м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Веріфікато", м. Київ (перший відповідач) , Товариства з обмеженою відповідальністю "Біком", м. Київ (другий відповідач)
про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

Керівник Салтівської окружної прокуратури міста Харкова (далі - прокурор), в інтересах держави, в особі Харківської міської ради (далі - позивач) звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Веріфікато" (перший відповідач) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Біком" (другий відповідач) в якому просить суд визнати недійсним іпотечний договір від 06.05.2023, укладений між ТОВ "Веріфікато" та ТОВ "Біком" про передачу в іпотеку земельної ділянки площею 0,7461 га, розташованої за адресою: м. Харків, пров. Банний, Червонозаводський район, кадастровий номер :01:007:0002, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Позняковою С.В. за №226 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 67490636 від 06.05.2023; запис про обтяження: 40177842 (спеціальний розділ). Судові витрати прокурор просить суд покласти на відповідачів.

Ухвалою суду від 24.06.2024 позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 30.07.2024 о 09:30.

Разом з позовною заявою, прокурором до суду була подана заява про забезпечення позову, в якій він просить суд вжити заходи до забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 0,7461 га, розташовану за адресою: м. Харків, пров. Банний, Червонозаводський район, кадастровий номер :01:007:0002 з забороною вчиняти будь-які реєстраційні дії з цим майном.

В обґрунтування заяви прокурор вказує на те, що Салтівською окружною прокуратурою м. Харкова до Господарського суду Харківської області, у порядку ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" подано позов в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ТОВ "Веріфікато" () та ТОВ "Біком" () про визнання недійсним укладеного між ними іпотечного договору від 06.05.2023 про передачу в іпотеку земельної ділянки площею 0,7461 га, розташованої за адресою: м. Харків, пров. Банний, Червонозаводський район, кадастровий номер :01:007:0002, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Позняковою С.В. за №226. Підставою даного позову є укладення спірного договору іпотеки на шкоду правам Харківської міської ради, з метою уникнення звернення стягнення кредитором (Харківською міською радою) на індивідуально визначене майно боржника (ТОВ "Веріфікато"), а саме: земельну ділянку площею 0,7461 га, розташовану за адресою: м. Харків, пров. Банний, Червонозаводський район, кадастровий номер :01:007:0002.

Так, Салтівською окружною прокуратурою м. Харкова до Господарського суду Харківської області було подано позовну заяву в інтересах держави в особі Харківської міської ради () до ТОВ "Веріфікато" () про розірвання договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,7461 га з земель житлової та громадської забудови, розташованої за адресою: м. Харків, пров. Банний, Червонозаводський район, кадастровий номер :01:007:0002, укладеного 01.06.2011 між Харківською міською радою та ТОВ "Веріфікато" та зобов`язання останнього повернути територіальній громаді міста в особі Харківської міської ради зазначену земельну ділянку. Рішенням Господарського суду Харківської області від 15.08.2023 у справі № 922/1344/23 повністю задоволено позов керівника Салтівської окружної прокуратури м. Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Веріфікато" про розірвання договору купівлі-продажу та зобов`язання повернути земельну ділянку. За результатами апеляційного та касаційного оскарження вказане рішення суду набрало законної сили.

Предметом вказаного судового розгляду була земельна ділянка площею 0,7461 га, розташована за адресою: м. Харків, пров. Банний, Червонозаводський район, кадастровий номер :01:007:0002.

Водночас, у ході судового розгляду, після відкриття провадження у справі відповідачем у справі - ТОВ "Веріфікато", було укладено іпотечний договір від 06.05.2023 з ТОВ "Біком" про передачу в іпотеку земельної ділянки площею 0,7461 га, розташованої за адресою: м. Харків, пров. Банний, Червонозаводський район, кадастровий номер :01:007:0002. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Позняковою С.В. за №226. Прокурор вказує на те, що договір укладений між ТОВ "Веріфікато" та ТОВ "Віком" про передачу в іпотеку земельної ділянки площею 0,7461 га, розташованої за адресою: м. Харків, пров. Банний, Червонозаводський район, кадастровий номер :01:007:0002, вочевидь укладений на шкоду Харківської міської ради як кредитора у зобов`язанні, є фраудаторним та підлягає визнанню недійсним в судовому порядку.

Так, в ході судового розгляду господарської справи №922/1344/23, прокурором було подано заяву про забезпечення позову шляхом встановлення ТОВ "Веріфікато" () заборони на відчуження земельної ділянки загальною площею 0,7461 га з кадастровим номером :01:007:0002, яка розташована за адресою: м. Харків, пров. Банний. Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.04.2023 у справі № 922/1344/23 відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 27.06.2023 ухвалу Господарського суду Харківської області від 12.04.2023 скасовано та ухвалено нове рішення, яким заяву керівника Салтівської окружної прокуратури м. Харкова про вжиття заходів забезпечення позову задоволено та вжито заходів забезпечення позову шляхом встановлення ТОВ "Веріфікато" заборони на відчуження земельної ділянки загальною площею 0,7461 га з кадастровим номером :01:007:0002, яка розташована за адресою: м. Харків, пров. Банний.

Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 68372513 від 10.07.2023 державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради Хаткевич І.І. до державного реєстру внесено заборону на відчуження земельної ділянки загальною площею 0,7461 га з кадастровим номером :01:007:0002, яка розташована за адресою: м. Харків, пров. Банний (номер запису про обтяження: 50929490 (спеціальний розділ)).

Відповідно до ч. 7, 8 ст. 145 ГПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження - вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Станом на теперішній час, за даними Автоматизованої системи виконавчого провадження, виконавче провадження щодо примусового виконання рішення Господарського суду Харківської області від 15.08.2023 у справі №922/1344/23 про зобов`язання повернути земельну ділянку не відкрито. За інформацією Департаменту земельних відносин Харківської міської ради, стягувачем 24.04.2024 направлено заяву до Господарського суду Харківської області про видачу дублікату наказу щодо виконання рішення Господарського суду Харківської області від 15.08.2023 у справі №922/1344/23. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.05.2024 відкладено вирішення питання про прийняття до розгляду зазначеної заяви Харківської міської ради до повернення матеріалів справи №922/1344/23 з Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду до Господарського суду Харківської області. З урахуванням процедури апеляційного та касаційного оскарження, рішення Господарського суду Харківської області від 15.08.2023 в частині позовної вимоги про зобов`язання ТОВ "Веріфікато" повернути територіальній громаді міста Харкова земельну ділянку набрало законної сили 13.03.2024. Таким чином, визначений ст. 145 ГПК України строк дії заходів забезпечення позову сплив 13.06.2024.

Окружною прокуратурою встановлено, що відповідачем по справі - ТОВ Веріфікато вживаються заходи щодо уникнення повернення земельної ділянки у власність Харківської міської ради.

Так, після відкриття провадження у господарській справі №922/1344/23 та початку розгляду судом заяви прокурора про забезпечення позову шляхом заборони на відчуження земельної ділянки, відповідачем у справі укладено іпотечний договір від 06.05.2023 з ТОВ Біком про передачу в іпотеку земельної ділянки площею 0,7461 га, розташованої за адресою: м. Харків, пров. Банний, Червонозаводський район, кадастровий номер :01:007:0002, яка і була предметом судового розгляду. Більше того, спірний іпотечний договір укладено з пов`язаною юридичною особою - ТОВ Біком, яка має того ж засновника, того ж кінцевого бенефіціарного власника, того ж керівника та ту ж адресу, що й ТОВ Веріфікато.

Звернення стягнення на предмет іпотеки унеможливить виконання рішення суду щодо повернення у комунальну власність Харківської міської ради земельної ділянки площею 0,7461 га, що розташована за адресою: м. Харків, пров. Банний, Червонозаводський район, кадастровий номер :01:007:0002, адже чинне законодавство визначає пріоритет іпотеки над іншими зобов`язаннями.

Зокрема, відповідно до ст. 3 Закону України Про іпотеку у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Отже, на теперішній час, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, адже у разі відчуження майна позивач буде змушений знову ініціювати новий судовий розгляд задля задоволення своїх вимог.

Відповідно до ст. 140 ГПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Згідно з частиною 1 статті 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Водночас, частиною 1 статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до частин 1-4 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Дослідивши матеріали позовної заяви та заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відсутність необхідності виклику до суду представника заявника для дачі пояснень та/або призначення для розгляду заяви про забезпечення позову судового засідання з викликом представників сторін.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 ГПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 частини першої статті 137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №910/9498/19, від 17.09.2020 у справі №910/72/20, від 15.01.2021 у справі №914/1939/20, від 16.02.2021 у справі №910/16866/20, від 15.04.2021 у справі №910/16370/20, від 24.06.2022 у справі №904/3783/21, від 26.09.2022 у справі №911/3208/21).

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Верховний Суд у постанові у справі №910/13208/19 від 16.09.2020 вказав, що обрання належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти: збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Наразі правова позиція Верховного Суду полягає в тому, що слід розрізняти види забезпечення позову у вигляді арешту майна та заборони відчуження такого майна відповідачу.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 19 лютого 2021 року справа №643/12369/19 пояснив, чим арешт майна відрізняється від заборони на відчуження майна.

Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна.

Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна - це перешкода у вільному розпорядженні майном.

Верховний Суд зауважує, що враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

Звертається увага на те, що арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову. Обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову. Суд при вирішенні даного питання повинен надати оцінку відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, балансу інтересів сторін.

Таким чином арешт є більш широким заходом забезпечення позову, оскільки включає в себе не тільки заборону на відчуження майна, а й інші обмеження у праві розпорядження майном, в той час як заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна є вичерпним обмеженням та заходом, який не розповсюджується на інші права власника щодо цього майна, що є суттєвим в процесі виконання ухвали суду.

При цьому суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу. Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до вирішення спору по суті.

У рішенні від 19 березня 1997 року заява № 18357/91 у справі Горнсбі проти Греції Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до частини четвертої статті 11 ГПК України та статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини застосовується судом як джерело права, зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що пункт 1 статті 6 Конвенції забезпечує всім "право на суд", яке охоплює право на виконання остаточного рішення, ухваленого будь-яким судом. ЄСПЛ в контексті права на виконання остаточного рішення зауважує, що метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Крім того, тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. ЄСПЛ також звернув увагу на те, що тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору рішення у справі "Кюблер проти Німеччини" від 13 січня 2011 року заява № 32715/06), Отже, заходи забезпечення позову, без застосування яких існує ризик такої зміни обставин, внаслідок якої подальше ухвалення остаточного рішення суду на користь позивача вже не призведе до захисту прав або інтересів позивача, по який він звертався до суду, слід розглядати як такі, що охоплені "правом на суд".

Враховуючи вищевикладене, оскільки, суд дійшов висновку, що обрані прокурором заходи забезпечення позову є співмірними і відповідають критеріям розумності, обґрунтованості та адекватності, забезпечують збалансованість інтересів учасників спірних правовідносин, запобігають порушенням у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних інтересів учасників процесу, відповідають інституту забезпечення позову в господарському процесі, заява прокурора про забезпечення позову підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 14, 20, 73, 74, 79, 86, 136-140, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву Керівника Салтівської окружної прокуратури м. Харкова про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 0,7461 га, розташовану за адресою: м. Харків, пров. Банний, Червонозаводський район, кадастровий номер :01:007:0002 з забороною вчиняти будь-які реєстраційні дії з цим майном.

Стягувач: Керівник Салтівської окружної прокуратури м. Харкова (61038, м. Харків, вул. Глобинська, 23, код ЄДРПОУ ).

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Веріфікато" (01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 56, літ. А, ).

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Біком" (01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 56, літ. А, ).

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом, підлягає негайному виконанню в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", та може бути пред`явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку протягом трьох років.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена, в порядку ст. ст. 255 - 257 ГПК України до Східного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня підписання ухвали.

Ухвала підписана 24 червня 2024 року.

Суддя О.В. Погорелова

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://reyestr.court.gov.ua.