РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.06.2024Справа № 910/15155/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) господарську справу

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "БГС РЕЙЛ КАРГО"

про стягнення 145 324,68 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду міста Києва в особі регіональної філії "Південна залізниця" з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "БГС РЕЙЛ КАРГО" про стягнення 145 324,68 грн, з яких 140 744,52 грн - плата за користування вагонами та 4 580,16 грн - збір за зберігання вантажів у вагонах.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 40-41429938/2020-0001 від 07.08.2020 в частині здійснення оплати за користування вагонами, затриманими під час перевезення з причин, що не залежать від перевізника.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.10.2023 (суддею Приходько І.В.) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, а також встановлено учасникам справи строки для вчинення процесуальних дій.

01.11.2023 від відповідача надійшла заява про застосування наслідків спливу строку позовної давності, в якій відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на пропуск позивачем строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом.

23.11.2023 позивачем подані заперечення проти заяви відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва від 15.02.2024 призначено повторний автоматизований розподіл справи, у зв`язку зі звільненням судді Приходько І.В.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.02.2024 справу № 910/15155/23 передано для розгляду судді Удаловій О.Г.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.02.2024 справу № 910/15155/23 прийнято до провадження суддею Удаловою О.Г., постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику) представників сторін, а також повідомлено учасників справи про те, що усі додаткові письмові докази, клопотання, заяви пояснення можуть бути подані у строк до 27.03.2024.

Копія вказаної ухвали суду отримана позивачем, його представником та відповідачем в електронний кабінетах 28.02.2024.

Регіональною філією Південна залізниця" АТ "Українська залізниця" ухвала суду від 28.02.2024 отримана 06.03.2024, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 537.

Учасники справи правом на подання додаткових письмових доказів, клопотань, заяв не скористались.

Зважаючи на належне повідомлення учасників справи про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику) представників сторін, а також наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважав за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а також заперечення на такі вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

23.07.2020 Залізницею (перевізник) та Товариством (замовник, назва якого на даний момент змінена на ТОВ "БГС РЕЙЛ КАРГО") шляхом обміну заявою № 41429938/2020-0001 про прийняття в цілому пропозиції (акцепту) укладення договору та повідомленням № 40-41429938/2020-0001 від 07.08.2020 укладено договір про надання послуг з організації перевезень вантажів залізничним транспортом.

Відповідно до пункту 1.1 Договору його предметом є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах Перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах Замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг (далі - послуги) і проведення розрахунків за ці послуги. У розумінні Договору користування вагоном не є орендою майна, а плата за використання (користування) власного вагона Перевізника не є орендною платою.

Положеннями пункту 2.1.5 Договору визначено, що Замовник (відповідач) зобов`язався відшкодовувати Перевізнику витрати, пов`язані із затримками вагонів, контейнерів і вантажів з причин, що не залежать від Перевізника, які виникли на станціях залізниць України, зокрема з наступних причин: неправильне оформлення відправниками перевізних документів; недодання до накладної документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил чи невірне їх оформлення; перевірка вантажів (маси вантажу) митними та іншими державними органами контролю; недотримання технічних умов розміщення та кріплення вантажів; недостатність грошових коштів та закриття коду платника; інші причини.

Пунктом 7.3 договору сторонам узгоджено, що строк позовної давності за вимогами перевізника до замовника, що випливають з правовідносин сторін за договором, становить один рік.

Відповідно до заявки (угоди) від 09.12.2021, яка погоджена позивачем 09.12.2021, відповідач просив вагони, які будуть прибувати в період з 29.11.2021 по 29.11.2022 для навантаження/вивантаження вантажу, подати на під`їзну колію ПАФ «Подоляка». При цьому, як вказано відповідачем у заявці, він ознайомлений з умовами договору № П/119123 від 09.12.2019, укладеного між позивачем та ПАФ «Подоляка». Розрахунки за подачу-забирання вагонів, маневрову роботу, користування вагонами будуть проводитись власником вантажу відповідно до умов вищевказаного договору.

Згідно з п. 6 договору № П/119123 від 09.12.2019 здача вагонів проводиться на місцях завантаження, вивантаження. Загальна кількість вагонів, які передаються на під`їзну колію однією групою, не більше 7 вагонів.

10.03.2022 на станцію Решетилівка Півд. під завантаження прибули 16 порожніх вагонів відповідача №№ 53225058, 95190435, 95466470, 95814158, 58542222, 95127262, 95253084, 95105938, 95109948, 95298659, 95324208, 95136370, 53227138, 95107124, 95256103, 95430822, відповідно до перевізних документів №№ 42366765, 42370429, 42370494, 42370585, 42370684, 42380279, 42380287, 72380345, 42380378.

По прибуттю маневрового локомотиву на під`їзну колію вагони №№ 53225058, 95190435, 95466470, 95814158, 58544222, 95127262, 95253084 були подані на під`їзну станцію, що підтверджується пам`яткою про подавання ф.ГУ-45 №31 від 11.03.2022, інші вагони №№ 95105938, 95109948, 95298659, 95324208, 95136370, 53227138, 95107124, 95256103, 95430922 були затримані на коліях станції з причини відсутності маневрового локомотиву, про що складані акти форми ГУ-23 № 200 від 10.03.2022, якими зафіксовано початок затримки вагонів з 15 год. 50 хв. 10.03.2022 з вини залізниці, та закінчення затримки вагонів об 11 год. 30 хв. 11.03.2022, про що складно акту форми ГУ-23 № 203 від 11.03.2023.

14.03.2022 на станцію Решетилівка на адресу відповідача прибули власні порожні вагони №№ 95226221, 95180642 відповідно до перевізних документів №№ 42366732, 42366773.

Як вказується позивачем, у зв`язку з зайнятістю фронту навантаження на під`їзній колії ПАФ «Подоляка» вагонами відповідача, прибуті вагони були затримані на станції в очікуванні подачі, про що складено акт форми ГУ-23 № 205, яким зафіксовано початок затримки вагонів з вини вантажовласника з 13.03.2022 о 20 год. 30 хв.

31.03.2022 сім вагонів були виставлені з під`їзної колії порожніми згідно пам`ятки про забирання форми ГУ-45 № 31 від 31.03.2022 о 16 год. 05 хв.

На одинадцять вагонів, які перебували на коліях станції, складено акти загальної форми ГУ-23 № 248 та № 249, згідно з якими затримка вагонів з вини вантажовласника закінчилась о 16 год 05 хв. 31.03.2022.

31.03.2022 на 17 вагонів, які перебували в порожньому стані, вантажовласником за якими є відповідач, було оформлено перевізний документ на відправлення № 43517523.

На 11 вагонів була сформована відомість плати ф. ГУ-46 № 08040002р у ручному режимі та нарахована плата за користування вагонами в розмірі 117 287,10 грн (без ПДВ) та накопичувальна карта ф. ФДУ-92 № 08040060 за збір за зберігання вантажу на коліях станції в розмірі 3 816,80 грн (без ПДВ).

Крім того, актами № 296 та № 297 від 12.04.2024 зафіксовано факт відмови відповідача від підписання накопичувальної карти ф.ГУ-46 № 08040002р та накопичувальної карти ф. ФДУ-92 № 08040060.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що відсутні підстави для звільнення відповідача від плати за користування вагонами в розмірі 140 744,52 грн (з ПДВ) та збору за зберігання вантажу у вагонах в розмірі 4 580,16 грн з ПДВ, позивач звернуся до суду з даним позовом.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач вказав, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом, оскільки підставою для подання позову до суду є акти загальної форми ГУ-23: № 200 від 10.03.2022, № 203 від 11.03.2022, № 204 від 11.03.2022, № 205 від 14.03.2022, № 248 від 31.03.2022, № 249 від 31.03.2022, №№ 296 та 297 від 12.04.2024, відтак позивач дізнався про порушення права відповідно 10.03.2022, 11.03.2022, 14.03.2022, 31.03.2022, 12.04.2022.

Таким чином, за твердженням відповідача, позивачем пропущено шестимісячний строк позовної давності, встановлений ч. 5 ст. 315 Господарського кодексу України та ст. 137 Статуту залізниць.

Крім того, умовами п. 7.3 договору між позивачем та відповідачем погоджено річний строк позовної давності, проте, як вказує відповідач, і такий строк був порушений, оскільки позивач з даним позовом звернувся лише у вересні 2023 року.

Заперечуючи проти вказаних доводів відповідача, позивач вказав на те, що строк позовної давності не був ним порушений, оскільки строки позовної давності, встановлені Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України, були продовжені Перехідними положеннями вказаних кодексів, у зв`язку з введенням карантину, а потім зупинені у зв`язку з введенням воєнного часу (останній на даний момент триває).

Відповідно до статті 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються із положеннями статті 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Положеннями частини 5 статті 307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з положеннями частини 2 статті 908 та статтею 920 Цивільного кодексу України, унормовано, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

За умовами статті 71 Статуту залізниць України взаємовідносини Залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (частина 3 статті 909 Цивільного кодексу України).

Відповідно до підпункту 8 пункту 6 розділу 1 Статуту залізниць України накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

При цьому Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (стаття 2 Статуту залізниць України).

На підставі цього Статуту затверджені Міністерством транспорту Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (стаття 5 Статуту залізниць України).

Згідно зі статтею 6 Статуту залізниць України вантаж - матеріальні цінності, які перевозяться залізничним транспортом у спеціально призначеному для цього вантажному рухомому складі.

Згідно зі статтею 46 Статуту залізниць України одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Статтею 119 Статуту залізниць України передбачено, що за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Відповідно до статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Як вбачається з матеріалів справи, за фактом затримки вагонів складено відповідні акти загальної форми ГУ-23.

Порядок та умови користування вагонами і контейнерами визначаються Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України № 113 від 25.02.1999, відповідно до пункту 2 яких за користування вагонами і контейнерами вантажовідправники, вантажоодержувачі, власники під`їзних колій, порти, організації, установи, фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності (вантажовласники) вносять плату.

Облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), Пам`яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), Актів загальної форми ГУ-23 (п. 3 Правил користування вагонами).

Плата за користування нараховується за кожний вагон і контейнер після прийняття його залізницею від вантажовласника. У разі неповернення залізниці вантажовласником вагона (контейнера) протягом 15 діб після прийняття їх вантажовласником плата за користування за ці 15 діб, а потім за кожні 5 діб стягується, не очікуючи повернення вагона (контейнера) (пункт 5 Правил користування вагонами).

Відповідно до пункту 6 Правил користування вагонами час користування обчислюється окремо для кожного вагона і контейнера за його номером. Номерному обліку часу користування підлягають усі вагони і контейнери, подані під вантажні операції на місцях загального користування, а на місцях незагального користування - вагони і контейнери парку залізниць України й інших держав, передані на під`їзні колії або орендовані ділянки колій. Усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника.

Час користування вагонами на залізничних під`їзних коліях, що обслуговуються локомотивами власників колії, обчислюється з моменту їх передавання на передавальних коліях (пункт 7 Правил користування вагонами).

У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери (пункт 8 Правил користування вагонами).

Відповідно до пункту 13 Правил користування вагонами плата за користування стягується з вантажовласника також у разі затримки вагонів (контейнерів) під час перевезення в усіх випадках, крім тих, які залежать від залізниці.

Розмір плати за користування вагонами і контейнерами в залежності від часу користування встановлюється згідно з чинним законодавством (пункт 14 Правил користування вагонами).

Обставини, за якими вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами, передбачені пунктом 16 Розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 року №113, а саме:

а) якщо затримка вагонів або контейнерів виникла через стихійне лихо, що спричинило припинення руху на залізничних під`їзних коліях, а також через стихійне лихо або аварію на підприємстві, внаслідок яких згідно з чинними положеннями заборонено виконувати вантажні роботи;

б) у разі подання локомотивом залізниці вагонів і контейнерів на фронти навантаження (вивантаження) у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність; вказана максимальна переробна спроможність визначається за договором між залізницею і вантажовласником;

в) у разі затримки прийняття залізницею вагонів, які пред`явлено їй до здачі, з причин, що залежать від залізниці; час такої затримки зазначається у графі "Примітки" Пам`ятки про подавання/забирання вагонів, цей час виключається із загального часу користування вагонами (контейнерами).

Причина звільнення від плати за користування вагонами і контейнерами зазначається у графі "Примітки" відомості плати за користування вагонами (контейнерами).

Правилами складання актів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2020, передбачено, що при перевезеннях у залежності від обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, пасажира складаються комерційні акти та акти загальної форми.

Акти загальної форми ГУ-23 складаються для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акта.

Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, не менш як двома особами.

Обставини затримки спірних вагонів на станції Решетилівка Південої залізниці підтверджуються складеними у передбаченому законодавством порядку актами загальної форми ГУ-23, копії яких містяться у матеріалах справи.

Як вбачається з актів загальної форми ГУ-23, останні не підписані зі сторони відповідача, однак відповідно до пункту 3 Правил складання актів акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, не менш як двома особами.

Вказані акти містять підписи двох працівників, а отже, складані належним чином, і, відповідно, є належними доказами у розумінні статті 76 Господарського процесуального кодексу України.

Порядок нарахування збору за зберігання вантажу визначено Правилами зберігання вантажів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644.

Виходячи з положень пункту 8 Правил зберігання вантажів, збір за зберігання у вагонах у разі затримки з вини одержувача після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Термін безоплатного зберігання обчислюється:

- якщо на станції призначення вивантаження здійснюється засобами: залізниці - з 24- години дати вивантаження вантажів; одержувача - з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження;

- при переадресуванні - після двох годин з моменту повідомлення про прибуття вантажу;

- при затримці - з моменту затримки.

Відповідно до пункту 9 Правил зберігання вантажів факт затримки вантажу засвідчується актом загальної форми.

Збір за зберігання вантажів є регульованим тарифом, визначеним пунктом 2 Розділу III Збірні тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги (Тарифне керівництво № 1), затвердженого наказом Мінтрансзв`язку України від 26.03.2009 № 317.

Підпунктом 2.1 пункту 2 Тарифного керівництва № 1 передбачено окремі ставки збору:

- при зберігання вантажів у вагонах - 4,0 грн. за одну тонну;

- за зберігання рухового складу на своїх осях - 5,9 грн. за добу.

У всіх випадках неповна доба зберігання вантажів округляється до повної.

Згідно з абзацом 3 пункту 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості тати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість.

На підставі актів форми ГУ-23 Залізницею було розраховано плату за користування вагонами в сумі 140 744,52 грн, а також нараховано збір за зберігання вантажу в сумі 4 580,16 грн за накопичувальною карткою № 08040060 та відомістю № 08040002р.

При цьому під час розгляду даної справи сторонами не доведено, що відповідач був звільнений від сплати плати за користування вагонами, а також збору за зберігання вантажу.

За вказаних обставин вимоги позивача про стягнення з відповідача плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу в загальному розмірі 145 324,68 грн є обґрунтованими.

Проте, відповідачем вказано на пропуск позивачем строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом.

Заперечуючи проти вказаних доводів відповідача, позивач посилався на норми Прикінцевих положень Цивільного кодексу України.

Розглянувши вказані доводи учасників справи, судом зазначає про наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 925 Цивільного кодексу України до вимог, що випливають із договору перевезення вантажу, пошти, застосовується позовна давність в один рік з моменту, що визначається відповідно до транспортних кодексів (статутів).

Згідно зі ст. 137 Статуту залізниць України позови залізниць до вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів, що випливають із цього Статуту, можуть бути подані відповідно до установленої підвідомчості підсудності до суду за місцем знаходження відповідача протягом 6 місяців.

Крім того, як встановлено ч. 5 ст. 315 Господарського кодексу України, для пред`явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

При цьому відповідач посилається на те, що норми ч. 5 ст. 315 Господарського кодексу України та ст. 137 Статуту залізниць України є спеціальними у даних правовідносинах.

Проте, як вказано судом вище, умовами п. 7.3 акцептованого відповідачем договору, до якого останній приєднався шляхом подання заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепт) укладення договору, яка, в свою чергу, погоджена позивачем (повідомлення від 07.08.2020), строк позовної давності за вимогами перевізника до замовників, що випливають з правовідносин сторін за договором, становить один рік.

Поряд з цим, відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Так, як вказано вище, статтею 925 Цивільного кодексу України до вимог, що випливають із договору перевезення застосовується позовна давність в один рік з моменту що визначається відповідно до транспортних кодексів (статутів).

Таким чином, строк позовної давності, в т.ч. щодо вимог позивача до відповідача у даній справі є зупиненим у зв`язку з введенням Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX правовим режимом воєнного стану, який введено 24.02.2022 та дія якого не скасована станом на момент прийняття рішення у даній справі, а відтак такий строк на може вважатись пропущеним.

Враховуючи вищевикладене, суд не бере до уваги посилання відповідача у даній справі на пропуск строку позовної давності до заявлених позивачем у даній справі вимог позивача.

Відтак, вимоги позивача про стягнення з відповідача плати за користування вагонами в сумі 140 744,52 грн, а також збору за зберігання вантажу в сумі 4 580,16 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судові витрати з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 231, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БГС РЕЙЛ КАРГО» (01001, м. Київ, вул. Ірининська, буд. 5/24, код 41429938) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, код 40075815) в особі регіональної філії «Південна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (61052, м. Харків, вул. Євгена Котляра, 7, код ВП 40081216) плату за користування вагонами в розмірі 140 744,52 грн (сто сорок тисяч сімсот сорок чотири грн 52 коп.), збір за зберігання вантажів у вагонах в розмірі 4 580,16 грн (чотири тисячі п`ятсот вісімдесят грн 16 коп.), витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 684,00 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири грн 00 коп.).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 25.06.2024.

Суддя О.Г. Удалова