ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2024 р. Справа№ 910/13574/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Євсікова О.О.

Алданової С.О.

за участю секретаря судового засідання: Заборовської А.О.,

за участю представників учасників справи:

від позивача: Трофімов Б.В.

від відповідача-1: Кузьмічов О.Д.

від відповідача-2: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Ленд Солюшен»

на рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2024, повний текст якого складено та підписано 19.01.2024

у справі № 910/13574/23 (суддя Спичак О.М.)

за позовом ОСОБА_1

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Ленд Солюшен»

2. Подільської районної в місті Києві державної адміністрації

про визнання припиненими трудових відносин та зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

28.08.2023 ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ленд Солюшен» та Подільської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання припиненими трудових відносин та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не було виконано вимоги трудового законодавства та не здійснено дій, спрямованих на вирішення питання про звільнення позивача з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Ленд Солюшен», чим було порушено охоронювані законом права позивача.

Доводи та заперечення відповідачів

Відповідач-1 з позовом не погодився, посилаючись на те, що загальні збори, призначені на 10.08.2023, не можуть звільнити директора з 18.07.2023. Крім того, відповідач 1 зауважив, що жодних листів/повідомлень від позивача учасники товариства не отримували. Також, відповідач 1 вказав на те, що з 01.06.2023 позивача було призначено на посаду директора іншого товариства, а тому відсутні підстави стверджувати про порушення будь-яких прав позивача.

Відповідач-2 не скористався своїм правом на подання заперечень щодо позову.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.01.2024 у справі №910/13574/23 у задоволено частково. Визнано припиненими трудові відносини між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ленд Солюшен» з 10.08.2023 у зв`язку із звільненням ОСОБА_1 із займаної посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Ленд Солюшен» на підставі ч. 1 ст. 38 Кодексу законів про працю України. В іншій частині позову відмовлено. У позові ОСОБА_1 до Подільської районної в місті Києві державної адміністрації відмовлено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ленд Солюшен» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2684 грн 00 коп.

Рішення мотивоване тим, що позивачем були вчинені всі необхідні, передбачені законодавством та залежні від нього дії для звільнення з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Ленд Солюшен», а тому позовна заява підлягає задоволенню в цій частині. Доказів протилежного відповідачем-1 суду не надано.

В іншій частині позовних вимог про зобов`язання Подільську районну в місті Києві державну адміністрацію внести зміни до відомостей про Товариство з обмеженою відповідальністю «Ленд Солюшен», що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань суд першої інстанції відмовив, оскільки Подільська районна в місті Києві державна адміністрація не є державним реєстратором, і суду не надано доказів звернення позивача з заявою про внесення відомостей в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про припинення трудових відносин позивача та Товариства з обмеженою відповідальністю «Ленд Солюшен».

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з цим рішенням, відповідач-1 - Товариство з обмеженою відповідальністю «Ленд Солюшен» звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

А саме, апелянт посилається на те, що:

- оскільки Товариство не укладало з позивачем трудового договору (контракту), то на думку апелянта, слід дійти висновку, що між ними не виникав спір стосовно припинення такого правочину, а тому висновок суду першої інстанції про застосування у спірних правовідносинах норм КЗпП України, зокрема ст. 38 цього Кодексу є неправильним; така позиція, на думку апелянта, знайшла своє відображення в постанові ВПВС від 06.09.2023 у справі №127/27466/20;

- суд першої інстанції не дослідив обставини надсилання позивачем 03.07.2023 усім учасникам Товариства повідомлення про скликання зборів учасників товариства на 10.08.2023 та копію заяви про звільнення з посади директора, що було зазначено також у відзиві на позовну заяву, а тому, на думку апелянта, обставини щодо надсилання позивачем листа від 03.07.2023 є недоведеними;

- позивач обрав неефективний спосіб захисту заявивши вимогу про припинення трудових відносин з 18.07.2023, а ефективним способом був би, на думку апелянта, вимога про припинення трудових відносин з дати набрання законної сили відповідного рішення;

- суд першої інстанції в порушення ч. 2 ст. 237 ГПК України вийшов за межі позовних вимог, оскільки самостійно визначив дату припинення повноважень позивача з 10.08.2023.

Доводи та заперечення позивача

У своєму відзиві на апеляційну скаргу позивач з апеляційною скаргою не погодився, просить залишити оскаржене рішення без змін посилаючись на те, що:

- посилання відповідача-1 на неправильне застосування норм КЗпП України, зокрема ст. 38 цього Кодексу є необґрунтованим, оскільки суд вірно застосував норми права у цій справі;

- доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не було запропоновано нової кандидатури директора також є необґрунтованими, оскільки на позивача такий обов`язок не покладено чинним законодавством;

- докази направлення учасникам Товариства повідомлення про скликання загальних зборів, які надані позивачем з позовною заявлю, а саме опис вкладення у цінний лист та фіскальний чек є належними; сам лише факт неотримання адресатами кореспонденції вказує на суб`єктивну поведінку цих осіб щодо отримання кореспонденції;

- суд першої інстанції не виходив за межі позовних вимог, адже задовольнив позов частково, визначив іншу дату, з якої трудові відносини слід вважати припиненими на думку суду, при цьому в межах обраного позивачем способу захисту порушеного права.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.02.2024 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Корсак В.А. головуючий суддя, судді: Алданова С.О., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.02.2024 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/13574/23. Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги до надходження матеріалів справи з Господарського суду першої інстанції.

29.02.2024 матеріали справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2024 апеляційну скаргу залишено без руху на підставі ст.ст. 6, 42, 174, 260 ГПК України у зв`язку з відсутністю доказів наявності/реєстрації електронного кабінету в ЄСІТС особи, яка подала апеляційну скаргу - адвоката Кузьмічова Олексія Дмитровича та апелянта - Товариства з обмеженою відповідальністю «Ленд Солюшен». Роз`яснено скаржнику, що протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали останній має право усунути недоліки зазначені у її мотивувальній частині, надавши суду відповідні докази.

14.03.2024 недоліки апеляційної скарги усунено.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ленд Солюшен» на рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2024 у справі № 910/13574/23. Закінчено проведення підготовчих дій. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 22.04.2024. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі до 15.04.2024. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі до 15.04.2024. Явка учасників справи не визнана обов`язковою.

22.04.2024 судове засідання не відбулось у зв`язку із перебуванням цієї колегії суддів у відпустці. Розгляд справи перенесено на 06.05.2024.

06.05.2024 судове засідання не відбулось, у зв`язку із перебуванням судді Алданової С.О. на лікарняному. Розгляд справи перенесено на 05.06.2024.

Явка представників учасників справи

Представник відповідача-1 в судовому засіданні 05.06.2024 підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні 05.06.2024 заперечив проти доводів апелянта з підстав, викладених у відзиві та просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник відповідача-2 в судове засідання 05.06.2024 не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази, зокрема, залучено судом до справи довідку про доставку електронного документа до його електронного кабінету.

Додатково, суд апеляційної інстанції виклав повідомлення на сайті «Судова влада» про розгляд справи 05.06.2024.

За змістом ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції, з метою дотримання прав сторін на судовий розгляд справи упродовж розумного строку, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи те, що явка представників сторін та третьої особи обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасника справи, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача-2, який належним чином повідомлений про судовий розгляд справи в апеляційному порядку.

Межі перегляду справи судом апеляційної інстанції

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши пояснення присутніх учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Відповідно до п. 6.1.1 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Ленд Солюшен» органами товариства є загальні збори учасників та виконавчий орган.

У п. 6.3.2 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Ленд Солюшен» зазначено, що до компетенції загальних зборів учасників товариства належить обрання одноосібного виконавчого органу товариства або членів колегіального виконавчого органу.

Рішенням загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «Ленд Солюшен» від 27.01.2023, яке оформлене Протоколом від 27.01.2023, ОСОБА_1 призначено на посаду директора вказаного товариства.

Відповідно до п. 6.6.1 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Ленд Солюшен» загальні збори учасників скликаються виконавчим органом товариства.

Виконавчий орган товариства скликає загальні збори учасників шляхом надсилання повідомлення про це кожному учаснику товариству (п. 6.6.2 Статуту).

Відповідно до п. 6.6.3 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Ленд Солюшен» виконавчий орган товариства зобов`язаний повідомити учасників товариства не менше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення загальних зборів учасників.

03.07.2023 позивач звернувся до загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «Ленд Солюшен» із заявою, в якій просив звільнити його з посади директора товариства за власним бажанням з 18.07.2023 на підставі ст. 38 Кодексу законів про працю України.

03.07.2023 ОСОБА_1 підписав наказ №3 про:

1) скликання загальних зборів учасників товариства;

2) визначення дати і часу проведення загальних зборів - 10.08.2023 о 10:00 год;

3) визначення місця проведення загальних зборів - 04071, м. Київ, вул. Спаська, буд. 5 ;

4) направлення учасникам Товариства з обмеженою відповідальністю «Ленд Солюшен» повідомлення про скликання загальних зборів.

03.07.2023 позивачем направлено всім учасникам Товариства з обмеженою відповідальністю «Ленд Солюшен» (Адвокатському об`єднанню «КБ Партнерс», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Товариству з обмеженою відповідальністю «Ленд Солюшен» та ОСОБА_1 ) повідомлення про скликання зборів учасників товариства на 10.08.2023 з наступним порядком денним «про звільнення діючого директора ОСОБА_1 на підставі його письмової заяви; про призначення нового директора товариства».

З матеріалів справи вбачається, що на призначені загальні збори прибув лише ОСОБА_1 , що підтверджується Актом про неявку учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Ленд Солюшен» від 10.08.2023 та свідоцтвом від 10.08.2023, складеним приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. (зареєстровано в реєстрі за №1096).

Позивач стверджує, що відповідачем не було виконано вимоги трудового законодавства та не здійснено дій, спрямованих на вирішення питання про звільнення позивача з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Ленд Солюшен», чим було порушено охоронювані законом права позивача.

Наведене стало підставою для звернення з цим позовом.

Мотиви і джерела права, з яких виходить апеляційний суд при ухваленні судового рішення

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.

Статтею 16 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 Господарського кодексу України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Названими нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 28.05.2020 по справі № 910/7164/19, для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка на її думку порушує її права й охоронювані законом інтереси.

За загальним правилом створення (обрання) виконавчого органу товариства відбувається за рішенням загальних зборів учасників або в окремих випадках - наглядової ради товариства. Це рішення породжує між особами, яких воно стосується, корпоративні відносини, у яких обрана особа наділяється повноваженнями з управління.

Ці корпоративні відносини також є підставою для виникнення відносин представництва товариства перед третіми особами, а також трудових відносин, що регулюються законодавством про працю, та виникають у зв`язку з укладенням в установленому порядку з одноосібним виконавчим органом (членом колегіального виконавчого органу) трудового договору (контракту).

Водночас в обох випадках - коли особу обрано до складу виконавчого органу (між товариством та особою встановлені відносини управління товариством) та укладено трудовий договір (встановлені трудові відносини) і коли існують тільки відносини з управління товариством без укладення трудового договору - саме відносини з управління товариством, у яких директору надані відповідні повноваження, за здійснення яких він несе встановлену законом відповідальність, становлять основу відносин між товариством та цією особою.

Позовні вимоги про визнання трудових правовідносин припиненими, або про звільнення, або про припинення трудових правовідносин та/або правовідносин представництва у такому спорі спрямовані насамперед на припинення правовідносин з управління, які існують між директором та товариством. Вказана позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду від 06.09.2023 у справі № 127/27466/20.

Згідно зі статтею 38 Кодексу законів про працю України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу, власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Отже, відповідно до трудового законодавства України, керівник товариства (директор), як будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Разом з тим, особливість звільнення директора полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства. Вказана позиція викладена Верховним Судом у постанові від 24.12.2019 у справі № 758/1861/18.

Частиною першою статті 29 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» загальні збори учасників є вищим органом товариства.

Загальні збори учасників можуть вирішувати будь-які питання діяльності товариства (ч. 1 статті 30 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»).

Відповідно до частин 1, 2, 4 ст. 98 Цивільного кодексу України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства. Рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не визначено установчими документами або законом. Порядок скликання загальних зборів визначається в установчих документах товариства.

Згідно з ч. 1-3 статті 99 Цивільного кодексу України загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб. Виконавчий орган, що складається з кількох осіб, приймає рішення у порядку, встановленому абзацом першим частини другої статті 98 цього Кодексу. Повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Частиною тринадцятою статті 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» передбачено, що повноваження одноосібного виконавчого органу чи голови колегіального виконавчого органу можуть бути припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень лише шляхом обрання нового одноосібного виконавчого органу чи голови колегіального виконавчого органу або тимчасових виконувачів їхніх обов`язків. У разі припинення повноважень одноосібного виконавчого органу або члена колегіального виконавчого органу договір із цією особою вважається припиненим. Статутом товариства може бути передбачено вимогу про обрання нових членів чи тимчасових виконувачів обов`язків для всіх членів колегіального виконавчого органу.

Статтею 31 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» передбачено, що загальні збори учасників скликаються у випадках, передбачених цим Законом або статутом товариства, зокрема, з ініціативи виконавчого органу товариства (пункт 1 цієї статті).

Порядок скликання загальних зборів учасників товариства визначено статтею 32 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», частина перша якої передбачає, що загальні збори учасників скликаються виконавчим органом товариства. Статутом товариства може бути визначений інший орган, уповноважений на скликання загальних зборів учасників.

У постанові Верховного Суду від 06.09.2023 у справі №127/27466/20 зазначено, що підлягають положення частин другої - п`ятої та одинадцятої статті 32 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», за змістом яких виконавчий орган товариства скликає загальні збори учасників шляхом надсилання повідомлення про це кожному учаснику товариства. Виконавчий орган товариства зобов`язаний повідомити учасників товариства не менше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення загальних зборів учасників, якщо інший строк не встановлений статутом товариства. Повідомлення, передбачене частиною третьою цієї статті, надсилається поштовим відправленням з описом вкладення. Статутом товариства може бути встановлений інший спосіб повідомлення. У повідомленні про загальні збори учасників зазначаються дата, час, місце проведення, порядок денний. Виконавчий орган товариства зобов`язаний надати учасникам товариства можливість ознайомитися з документами та інформацією, необхідними для розгляду питань порядку денного на загальних зборах учасників. Виконавчий орган товариства забезпечує належні умови для ознайомлення з такими документами та інформацією за місцезнаходженням товариства у робочий час, якщо інший порядок не передбачений статутом товариства.

Беручи до уваги наведене, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.09.2023 у справі №127/27466/20 дійшла висновку про те, що директор для припинення своїх повноважень як одноосібного виконавчого органу за своєю ініціативою мав скликати загальні збори учасників товариства (пункт 1 частини першої, частина сьома статті 31 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю») з включенням до порядку денного питання про припинення своїх повноважень шляхом обрання нового директора або тимчасового виконувача його обов`язків (частина тринадцята статті 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»), оскільки вирішення цього питання належить до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства (частина перша статті 99 Цивільного кодексу України, пункт 7 частини другої статті 30 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»).

При цьому, як зазначено у постанові Верховного Суду від 06.09.2023 у справі №127/27466/20, директор мав дотриматись вимог статті 32 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» та Статуту щодо порядку скликання загальних зборів учасників товариства, зокрема: не пізніше, ніж за 30 днів до початку зборів шляхом надсилання поштовим відправленням з описом вкладення повідомити кожного з учасників товариства про порядок денний, дату, час і місце їх проведення, а також надати учасникам можливість ознайомитися з документами та інформацією, необхідними для розгляду питань порядку денного, і забезпечити належні умови для ознайомлення з такими документами та інформацією за місцезнаходженням товариства в робочий час.

Відповідно до частин 2, 3 статті 32 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» виконавчий орган товариства скликає загальні збори учасників шляхом надсилання повідомлення про це кожному учаснику товариства. Виконавчий орган товариства зобов`язаний повідомити учасників товариства не менше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення загальних зборів учасників, якщо інший строк не встановлений статутом товариства.

Щодо повідомлення Товариства про скликання загальних борів

Згідно матеріалів справи, 03.07.2023 позивач звернувся до загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «Ленд Солюшен» із заявою, в якій просив звільнити його з посади директора товариства за власним бажанням з 18.07.2023 на підставі ст. 38 Кодексу законів про працю України.

Як вже було зазначено, 03.07.2023 позивачем направлено всім учасникам Товариства з обмеженою відповідальністю «Ленд Солюшен» (Адвокатському об`єднанню «КБ Партнерс», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Товариству з обмеженою відповідальністю «Ленд Солюшен» та ОСОБА_1 ) повідомлення про скликання зборів учасників товариства на 10.08.2023 з наступним порядком денним «про звільнення діючого директора ОСОБА_1 на підставі його письмової заяви; про призначення нового директора товариства». Разом з вказаним повідомленням позивачем було надіслано копію заяви про звільнення з посади директора.

Дослідивши матеріали справи, колегією суддів встановлено, що позивачем були вчинені всі необхідні, передбачені законодавством та залежні від нього дії для звільнення з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Ленд Солюшен». Зокрема в матеріалах справи містяться докази надсилання усім учасникам Товариства повідомлення про скликання загальних зборів, які надані позивачем з позовною заявлю, а саме опис вкладення у цінний лист та фіскальний чек. (а.с. 15-17, 20, 22, т. 1).

Колегія суддів вважає, що сам по собі факт неотримання відповідачем-1 поштової кореспонденції вказує на його суб`єктивну поведінку щодо отримання відповідної поштової кореспонденції, яка надходить на його юридичну адресу.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що ухилення адресата (боржника) від одержання на підприємстві зв`язку листа (відмова від його прийняття, нез`явлення на зазначене підприємство після одержання його повідомлення про надходження рекомендованого або цінного листа) не дає підстав вважати лист непред`явленим.

Водночас, відповідач-1 стверджує, що його не було повідомлено про скликання загальних зборів.

У цьому випаду колегія суддів зазначає, що кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності, задекларований у статті 13 ГПК України, втрачає сенс.

Отже, з наведеного вбачається, що суд першої інстанції повністю дослідив обставини надсилання позивачем 03.07.2023 усім учасникам Товариства повідомлення про скликання зборів учасників товариства на 10.08.2023 та копію заяви про звільнення з посади директора. Наведене відповідачем-1 не спростовано.

Доводи апеляційної скарги про те, що учасники товариства не отримували від позивача жодних поштових відправлень колегія суддів відхиляє, як необґрунтовані.

Щодо дати звільнення позивача з посади директора

Згідно статті 32 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» та Статуту щодо порядку скликання загальних зборів учасників товариства, директор мав не пізніше, ніж за 30 днів до початку зборів шляхом надсилання поштовим відправленням з описом вкладення повідомити кожного з учасників товариства про порядок денний, дату, час і місце їх проведення, враховуючи дату, на яку були призначені загальні збори про вирішення питання про звільнення з посади директора позивача.

Згідно матеріалів справи, загальні збори про вирішення питання про звільнення з посади директора позивача було призначено на 10.08.2023.

Отже, з 10.08.2023 директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Ленд Солюшен» слід вважати таким, що звільнений з цієї посади.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що суд першої інстанції в порушення ч. 2 ст. 237 ГПК України вийшов за межі позовних вимог, оскільки самостійно визначив дату припинення повноважень позивача з 10.08.2023.

З такими твердженнями апелянта колегія суддів не погоджується, оскільки, як вбачається з позовної заяви, позивач звернувся до суду з вимогами про визнання припиненими трудових відносин та зобов`язання вчинити дії, спрямованих на вирішення питання про звільнення позивача з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Ленд Солюшен».

У цьому випадку дата припинення повноважень директора не була визначена судом поза межами позовних вимог.

Щодо обраного позивачем способу захисту

Як встановлено судом, позивачем доведено порушення його прав та законних інтересів, спрямованих на вирішення питання про звільнення позивача з посади директора Товариства.

Суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Процесуально-правовий зміст захисту права полягає у тому, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. (ст. 4 ГПК України).

Враховуючи викладене вище, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №18-рп/2004 від 01.12.2004 поняття "охоронюваний законом інтерес" що вживається в законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Апелянт зазначає про те, що позивач обрав неефективний спосіб захисту заявивши вимогу про припинення трудових відносин з 18.07.2023, в той час, як, на його думку, ефективним способом була б вимога про припинення трудових відносин з дати набрання законної сили відповідного рішення.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем доведено достатніми та допустимими доказами факт порушення його прав чи інтересів з боку відповідача-1.

Суд звертає увагу на те, що завданням правосуддя є захист охоронюваних законом прав та інтересів осіб.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Наслідком прийняття судового рішення має бути реальне поновлення прав та/або інтересів особи, які були порушені.

При цьому статтею 74 ГПК України на сторони покладено обов`язок доказування обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем доведено, яким чином його права чи інтереси можуть бути поновлені внаслідок прийняття судового рішення про визнання припиненими його трудових відносин.

Отже, доводи апелянта про обрання позивачем неефективного способу захисту колегія суддів відхиляє.

Що стосується інших доводів апеляційної скарги, то вони фактично зводяться до власного трактування норм права, не впливають на законність оскаржуваного судового рішення, та спростовуються сталою судовою практикою Верховного Суду щодо визнання припиненими трудових відносин.

Окрім вищевикладеного, апелянт також стверджує, що Товариство не укладало з позивачем трудового договору (контракту), а тому між ними не виникав спір стосовно припинення такого правочину. Така позиція, на думку апелянта, знайшла своє відображення в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.09.2023 у справі № 127/27466/20.

Колегія суддів зазначає, що фактичні обставини у цій справі та у справі №127/27466/20 є різними з огляду на наступне.

У справі № 127/27466/20 було встановлено, що позивач, займаючи посаду директора товариства з обмеженою відповідальністю, порушив порядок скликання загальних зборів для вирішення питання припинення своїх повноважень, на підставі чого ВП ВС дійшла висновку про незастосування до таких відносин норми суто ст. 38 КЗпП України.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що директор для припинення своїх повноважень як одноосібного виконавчого органу за своєю ініціативою мав скликати загальні збори учасників Товариства (пункт 1 частини першої, частина сьома статті 31 Закону № 2275-VIII) з включенням до порядку денного питання про припинення своїх повноважень шляхом обрання нового директора або тимчасового виконувача його обов`язків (частина тринадцята статті 39 Закону № 2275-VIII), оскільки вирішення цього питання належить до виключної компетенції загальних зборів учасників Товариства (частина перша статті 99 ЦК України, пункт 7 частини другої статті 30 Закону № 2275-УШ, підпункт «є» пункту 8.5 Статуту).

При цьому Директор мав дотриматись вимог статті 32 Закону № 2275-УПІ та Статуту щодо порядку скликання загальних зборів учасників Товариства, зокрема: не пізніше, ніж за 30 днів до початку зборів шляхом надсилання поштовим відправленням з описом вкладення повідомити кожного з учасників Товариства про порядок денний, дату, час і місце їх проведення, а також надати учасникам можливість ознайомитися з документами та інформацією, необхідними для розгляду питань порядку денного, і забезпечити належні умови для ознайомлення з такими документами та інформацією за місцезнаходженням Товариства в робочий час (п. 10 Постанови).

Створення (обрання) виконавчого органу товариства відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства (частина перша статті 99 ЦК України, пункт 7 частини другої статті 30 Закону № 2275-УІІІ) або в окремих випадках - наглядової ради товариства (частина друга статті 38 Закону № 2275-УІІІ). Це рішення породжує між особами, яких воно стосується, корпоративні відносини, у яких обрана особа наділяється повноваженнями з управління.

Ці корпоративні відносини також є підставою для виникнення відносин представництва Товариства перед третіми особами, а також трудових відносин, що регулюються законодавством про працю, та виникають у зв`язку з укладенням в установленому порядку (частина дванадцята статті 39 Закону № 2275-УІІІ) з одноосібним виконавчим органом (членом колегіального виконавчого органу) трудового договору (контракту).

У справі, що переглядається, судом першої інстанції встановлено дотримання позивачем саме процедури, на яку звертає увагу Велика Палата Верховного Суду у зазначеній постанові, а саме процедури скликання загальних зборів учасників Товариства.

З урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду, у вирішенні цього спору не є визначальним питання укладання письмового договору з директором, а основним є дотримання директором процедури скликання загальних зборів Товариства з метою припинення своїх повноважень та обрання нового директора.

Отже, доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не правильно застосовано норми КЗпП України, зокрема ст. 38 цього Кодексу колегія суддів вважає безпідставними.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Нормою ст. 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами апеляційного перегляду справи колегія суддів встановила, що оскаржене рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства, при повному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, підстави для його зміни чи скасування в розумінні приписів статті 277 ГПК України відсутні. Натомість викладені в апеляційні скарзі доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції, а тому в її задоволенні слід відмовити.

Судові витрати

Згідно вимог статті 129 ГПК України, у зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги судові витрати покладаються на апелянта.

Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2024 у справі № 910/13574/23 залишити без змін.

Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано, - 25.06.2024.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді О.О. Євсіков

С.О. Алданова