СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
24 червня 2024 року м. Харків Справа № 922/255/24
Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Мартюхіна Н.О., суддя Пуль О.А.
розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Новаагро" (вх.№7932 від 10.06.2024) про розподіл судових витрат у справі №922/255/24
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тодис" , м.Харків,
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Новаагро", м.Харків,
про стягнення 287 851,37 грн,
В січні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Тодис" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Новаагро" вартості сплачених послуг за зберігання у сумі 287 851,37 грн.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 05.03.2024 у справі №922/255/24 у позові відмовлено.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тодис" з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 05.03.2024 у справі № 922/255/24 у частині 161 467,27 грн та винести нове рішення, яким позов задовольнити у частині 161 467,27 грн.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 03.06.2024 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Тодис" залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Харківської області від 05.03.2024 у справі №922/255/24 в частині відмови у задоволенні позову в сумі 161 467, 27 грн залишено без змін.

10.06.2024 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Новаагро" надійшла заява про розподіл судових витрат у справі №922/255/24, в якій відповідач просить ухвалити додаткове рішення у справі №922/255/24, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тодис" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агропромислова компанія Новаагро витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 18 168,00 грн.

11.06.2024 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Новаагро" надійшло клопотання (вх.№7941), в якому відповідач просить долучити до матеріалів справи №922/25/24 докази сплати від ТОВ "Агропромислова компанія "Новаагро" грошових коштів за актом приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги у розмірі 181 68,00 грн, на підтвердження чого надано платіжну інструкцію №125592 від 10.06.2024.

Відповідно до розпорядження Східного апеляційного господарського суду щодо повторного автоматизованого розподілу справи та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.06.2024 у зв`язку з відпусткою судді Тарасової І.В., яка входила до складу колегії суддів, для розгляду справи №922/255/24 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Пуль О.А., суддя Мартюхіна Н.О.

Відповідно до п.п. б), в) п.4 ч.1 ст.282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням: нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з п.3 ч.1 ст.244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 1 ст.123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч.3 ст.123 ГПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Новаагро" дотрималося вимог щодо строків звернення із заявою про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу та подання відповідних доказів.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Разом з тим, чинне процесуальне законодавство також визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до частини третьої статті 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з частиною першою статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

За змістом частин першої та другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас за змістом частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень вказаних частин статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Крім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20).

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, у частині п`ятій статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) пов`язаність цих витрат з розглядом справи; 2) обґрунтованість та пропорційність розміру таких витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії/ бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, також визначені положеннями частин шостої, сьомої та дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення чинного законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись наведеними частинами статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Висновки, аналогічні наведеним вище, викладені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, а також у постанові Верховного Суду від 12.01.2023 у справі №910/8342/21.

Відповідно до положень статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до положень вказаного Закону представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону); а інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону).

У статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що видами адвокатської діяльності, зокрема є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

За змістом статті 30 цього Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як свідчать матеріали справи, відповідач у відзиві на апеляційну скаргу (вх.№5705 від 22.04.2024) зокрема, просив надати можливість протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення довести розмір фактично понесених судових витрат відповідачем у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції та залучити до матеріалів справи докази таких витрат. Зазначив, що попередній розмір судових витрат складає 15 000,00 грн.

На підтвердження поданої заяви про розподіл судових витрат представник відповідача подав копії: ордеру на надання правничої допомоги серія ВІ №1189669 від 08.01.2024; договору про надання правової допомоги №1/АПК від 01.05.2021, укладений між Адвокатським об`єднанням Лоу Уолвс та ТОВ АК Новаагро; додатку до договору; додаткової угоди до договору від 30.06.2022; додаткової угоди до договору від 30.06.2023; додаткової угоди до договору від 20.08.2023; додаткової угоди до договору від 05.04.2024; акту прийому-передачі наданих послуг №0606-1 від 06.06.2024;

Так, як свідчать матеріали справи, 01 травня 2021 року між ТОВ АК Новаагро (клієнт) та Адвокатським об`єднанням Лоу Уолвс (Адвокатське об`єднання) було укладено договір про надання правової допомоги № 1/АПК, відповідно до умов якого Адвокатське об`єднання прийняло на себе зобов`язання, зокрема, по наданню послуг з представництва у встановленому порядку інтересів клієнта в судових органах, зокрема господарських судах, судах загальної юрисдикції, адміністративних судах, а також в інших органах під час розгляду правових спорів.

Відповідно до п.4.1 договору вартість послуг визначається відповідно до затраченого часу. Час затрачений на надання послу, визначається відповідно до додатку до договору, що є невід`ємною частиною договору. Ціна однієї години затраченого часу на надання послуги дорівнює прожитковому мінімуму, що визначається відповідно до закону на 01 січня року, в якому надаються послуги. Загальна сума наданих послуг визначається сторонами в акті наданих послуг. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.

Згідно з п.4.4 договору за результатами надання послуг складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується перелік наданих адвокатським об`єднанням послуг та їх вартість.

Пунктом п.4.5 договору передбачено, що сума, яка визначається на підставі п.4.1 договору є гонораром адвокатського об`єднання за надання професійної правничої допомоги та поверненню не підлягає.

За змістом п.4.6 договору гонорар сплачується клієнтом шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок адвокатського об`єднання або у будь-якій іншій незаборонений законодавством спосіб у строк 30 банківських днів з моменту підписання акту наданих послуг, якщо інше не передбачено додатковою угодою.

Надання адвокатським об`єднанням правової допомоги за договором здійснюється на підставі додаткових угод до договору, котрими визначається обсяг послуг, що надаються та строк їх оплати (п.5.1 договору).

Відповідно до п.7.1 договору цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін.

Згідно з п.7.2 договору строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п.7.1 договору та діє до 30 червня 2022 року включно, а у частині розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за ним. Строк дії договору може бути подовжено за взаємною згодою сторін.

30.06.2022 між сторонами підписано додаткову угоду до договору, відповідно до умов якої строк дії договору встановлено до 30.06.2023.

30.06.2023 між сторонами підписана додаткова угода до договору, відповідно до умов якої строк дії договору продовжено до 30.06.2024 включно.

20.08.2023 між сторонами підписана додаткова угода до договору, відповідно до умов якої у зв`язку зі зміною найменування юридичної особи адвокатського об`єднання «Лоу Уолвс» на адвокатське об`єднання «Ліберті Вей», сторони дійшли згоди внести зміни в реквізити об`єднання, зазначені у відповідних розділах договору. Чинне найменування адвокатського об`єднання «Ліберті Вей» (скорочене найменування АО «ЛВ»).

05.04.2024 між сторонами підписано додаткову угоду до договору, відповідно до умов якої адвокатське об`єднання зобов`язується надати наступні послуги: написання відзиву на апеляційну скаргу ТОВ «Тодис» на рішення Господарського суду Харківської області від 05.03.2024 у справі №922/255/24; складання інших процесуальних документів по суті справи; надання усних консультацій з вивченням документів; аналіз судової практики; участь в судових засіданнях у Східному апеляційному господарському суді тощо.

06.06.2024 між сторонами підписано акт прийому-передачі наданих послуг №0606-1 за договором, зі змісту якого вбачається, що послуги для клієнта за додатковою угодою від 24.07.2023 до договору №1/АПК про надання правової допомоги від 01.05.2021 по справі №922/255/24 за апеляційною скаргою ТОВ «Тодис» на рішення Господарського суду Харківської області від 05.03.2024 у справі №922/255/24 надані адвокатським об`єднанням належним чином у встановлений термін та з дотриманням умов договору. Вартість послуг адвокатського об`єднання склала:

-подання відзиву на апеляційну скаргу ТОВ «Тодис» на рішення Господарського суду Харківської області від 05.03.2024 у справі №922/255/24 затрачено 3 години на суму 9084,00 грн;

-надання консультацій з вивченням документів 3 години на суму 9084,00 грн.

Вартість 1 години надання послуг з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» становить 3028,00 грн. Всього 18168,00 грн.

У клієнта претензій до якості наданих послуг немає.

Акт підписано обома сторонами та скріплено печатками.

10.06.2024 ТОВ АК Новаагро було перераховано адвокатському об`єднанню «Ліберті Вей» 18168,00 грн за правничу допомогу згідно акту №0606-1 від 06.06.2024 до договору №1/АПК від 01.05.2021.

Дослідивши надані відповідачем докази на підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

В акті прийому-передачі наданих послуг №0606-1 від 06.06.2024 зазначається, що адвокатським об`єднання було подано відзив на апеляційну скаргу ТОВ «Тодис» на рішення Господарського суду Харківської області від 05.03.2024 у справі №922/255/24, на складання якого витрачено 3 години на суму 9084,00 грн.

Дана послуга підтверджується матеріалами справи.

Щодо зазначення в акті такої послуги як надання консультацій з вивченням документів, на яку було витрачено 3 години на суму 9084,00 грн, суд апеляційної інстанції зазначає, що правова позиція відповідача вже була сформована до апеляційного перегляду справи, є подібною (узгодженою) між адвокатом та відповідачем, доказів додаткового комплексного та усестороннього вивчення юридичної природи спірних правовідносин до матеріалів справи не надано.

За таких обставин, у задоволенні заяви щодо відшкодування 9084,00 грн за надання адвокатом консультацій з вивченням документів слід відмовити, в зв`язку з чим витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції є обґрунтованими на суму 9084,00 грн.

Позивачем клопотання про зменшення суми витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції не заявлялось.

Оцінивши подані відповідачем докази на підтвердження понесених ним витрат, виходячи з вищенаведених критеріїв та обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що заява про відшкодування судових витрат у зв`язку із розглядом справи у суді апеляційної інстанцій підлягає частковому задоволенню у розмірі 9084,00 грн.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Новаагро" (вх.№7932 від 10.06.2024) про розподіл судових витрат у справі №922/255/24 задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тодис" (61204, м.Харків, пр.Людвига Свободи, буд.32, кв.29, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Новаагро" (61002, м.Харків, вул.Чернишевська, буд.66, ) 9084,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, надану у Східному апеляційному господарському суді.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст додаткової постанови складено 24.06.2024

Головуючий суддя Я.О. Білоусова

Суддя Н.О. Мартюхіна

Суддя О.А. Пуль