ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"24" червня 2024 р. м. Київ Справа № 911/1569/24

Господарський суд Київської області у складі судді Христенко О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Культ-Хорсес б/н (вх. № суду 55/24 від 18.06.2024) про забезпечення доказів шляхом їх витребування

представники:

від заявника ТОВ «Культ-Хорс»: не з`явився

інші сторони, які можуть отримати статус учасників справи ТОВ «Денари»: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

18.06.2024 Товариством з обмеженою відповідальністю Культ-Хорсес подано заяву б/н (вх. № суду 55/24 від 18.06.2024) про забезпечення доказів.

За змістом поданої заяви, останній просить суд вжити заходи забезпечення доказів шляхом:

витребування у Товариства з обмеженою відповідальністю Денари (08205, Київська область, місто Ірпінь, вулиця Шевченка, буд. 3, ) оригінал Договору на виконання проектних робіт №1/2306/ПР від 23.06.2021 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю Культ-Хорсес та Товариством з обмеженою відповідальністю Денари.

Заява мотивована тим, що 23.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Культ-Хорсес» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Денари» був укладений Договір на виконання проектних робіт № 1/2306/ПР. Як зазначає заявник, оригінал договору був втрачений заявником. При цьому, заявник вказує на те, що останній позбавлений можливості самостійного витребувати договір у ТОВ «Денари» зважаючи на тривале невиконання умов договору, відсутність належної та конструктивної комунікації між товариствами.

На думку ТОВ «Культ-Хорсес», невжиття заходу забезпечення доказів значно ускладнить відновлення порушених прав заявника, оскільки Договір на виконання проектних робіт №1/2306/ПР від 23.06.2021 року є важливим доказом у справі та підтверджує факт договірних відносин між Товариством з обмеженою відповідальністю «Куль-Хорсес» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Денари».

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.06.2024 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю " Культ-Хорсес" про забезпечення доказів призначено до розгляду в судовому засіданні на 24.06.2024.

В судове засідання 24.06.2024 представники заявника та Товариства з обмеженою відповідальністю «Денари» не з`явились.

Разом з цим, суд зазначає про належне виконання обов`язку щодо повідомлення заявника та ТОВ «Денари» про розгляд заяви, шляхом надіслання ухвали суду від 19.06.2024 в електронній формі до Електронного кабінету сторін, та оприлюднення в електронній формі в Державному реєстрі судових рішень.

Згідно з частиною 5 та 7 статті 6 ГПК України, суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Частиною 11 статті 242 ГПК України встановлено, що якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до пункту 17 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (надалі - ЄСІТС) затверджено рішенням Вищої ради правосуддя № 1845/0/15-21 від 17.08.2021, особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд вручає будь-які документи у справах, у яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення в паперовій формі за окремою заявою.

Пунктом 37 Положення про ЄСІТС унормовано, що підсистема Електронний суд забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до Електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених.

Ухвала суду від 19.06.2024 була внесена до АСДС та автоматично направлена в електронний кабінет ТОВ «Культ-Хорсес» та ТОВ «Денари» та доставлені до електронного кабінету, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Абзацом 2 зазначеної норми врегульовано, що якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

В пунктах 41-42 постанови Верховного Суду від 30.08.2022 у справі № 459/3660/21 викладена правова позиція, що довідка про доставку документа в електронному вигляді до Електронного кабінету є достовірним доказом отримання адресатом судового рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи, що в силу положень ч. 3 ст. 112 ГПК України, неявка представника ТОВ «Культ-Хорсес» або іншої особи, яка може отримати статус учасника справи не перешкоджає розгляду заяви, суд вважає за можливе здійснювати розгляд заяви за відсутності представників останніх.

Метою такого процесуального інституту, як забезпечення доказів, є допомога особам, котрі беруть участь у справі, одержати для подання до суду докази, отримання яких у майбутньому може стати неможливим або ускладненим. Забезпечення доказів спрямоване на недопущення їх знищення чи втрати. При цьому такі докази мають існувати на момент подання заяви про забезпечення доказів, і особа, яка подає відповідну заяву, повинна вказати на обставини, що можуть свідчити про те, що в майбутньому певний доказ може бути втрачений, або його стане складніше подати.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів, відповідно до ч. 2 ст. 110 ГПК України, є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Згідно з ч. ч. 3-4 ст. 110 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу.

Отже, забезпечення доказів надає додаткову гарантію збереження доказів.

З аналізу вищенаведених положень Господарського процесуального кодексу України вбачається, що законодавчо встановлений механізм забезпечення доказів у справі може бути застосований виключно у випадку необхідності одночасного запобігання ймовірній втраті таких доказів у майбутньому і наявного обґрунтованого ризику такої втрати, який повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов, суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

При цьому забезпечення доказів може вживатися судом з конкретною законодавчо встановленою метою збереження доказу, на який посилається учасник справи та запобіганню неможливим або утрудненим подання учасником справи такого доказу до суду у майбутньому для доведення обґрунтованості своєї правової позиції.

Підставою для забезпечення доказів є обґрунтовані побоювання учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, що такі докази будуть втрачені або подання потрібних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Зі змісту заяви про забезпечення доказів вбачаються наступні аргументи ТОВ "Культ-Хорсес» щодо необхідності забезпечення доказів, зокрема, підтвердження факту договірних відносин між Товариством з обмеженою відповідальністю «Культ-Хорсес» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Денари».

Здійснюючи розгляд такої заяви по суті, суд досліджує, зокрема, зміст наведеного обґрунтування необхідності забезпечення доказів, встановлює наявність або відсутність підстав для забезпечення доказів.

Згідно з статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Забезпечення доказів це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, це насамперед спосіб одночасно запобігти їх імовірній втраті у майбутньому і ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування та заборони вчиняти певні дії щодо них, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Наведене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, який викладений в постановах від 03.07.2019 у справі №9901/845/18 та від 09.10.2019 у справі №9901/385/19.

Заявник просить витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю Денари оригінал Договору на виконання проектних робіт №1/2306/ПР від 23.06.2021 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю Культ-Хорсес та Товариством з обмеженою відповідальністю Денари.

Господарський суд наголошує, що для розгляду заяви про забезпечення доказів Господарським процесуальним кодексом України передбачений спеціальний порядок, який закріплений статтею 112 ГПК України.

При розгляді такої заяви суд повинен встановити наявність або відсутність підстав припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Разом з цим, таку процесуальну дію як забезпечення доказів (ст. 110 ГПК України) неможна ототожнювати з процесуальною дії щодо витребування доказів (ст. 81 ГПК України).

Так, відповідно до ст. 81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Таким чином, забезпечення доказів способом їх витребування хоча і спрямоване на забезпечення права учасника процесу належним чином довести свої вимоги та заперечення, проте носить відмінний характер від витребування доказів в порядку ст. 80, 81 Господарського процесуального кодексу України, оскільки вживається у випадку наявності у такого учасника процесу підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Однак, заява про забезпечення доказів не містить обґрунтувань необхідності забезпечення доказів, а саме, не наведено обставин, на підставі яких заявник вважає, що засіб доказування може бути втрачений або його подання стане згодом неможливим або утрудненим, не зазначено та не надано доказів на підтвердження можливості втрати цих доказів чи неможливості їх подання згодом.

При цьому в заяві немає жодного посилання заявника, які б давали підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або ж збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що заявником не доведено належними та допустимими доказами наявність обставин, з якими вимоги чинного законодавства пов`язують можливість забезпечення доказів.

Відповідно до ч. 5 ст. 112 ГПК України, за результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви.

Керуючись ст. ст. 110, 112, 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Київської області

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Культ-Хорсес» про забезпечення доказів відмовити.

Згідно з ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та відповідно до Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Повний текст ухвали складено 25.06.2024

Суддя О.О. Христенко