ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.06.2024 року м.Дніпро Справа № 904/2585/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)

суддів: Кощеєва І.М., Чус О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2023 (суддя Ніколенко М.О.) у справі №904/2585/23

за позовом Дочірнього підприємства "Евода Трейд" Комунального підприємства "Луцькводоканал", м. Луцьк, Волинська область

до Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас", с. Воронове, Дніпропетровська область

про стягнення інфляційної складової у розмірі 849 302, 02 грн., 3% річних у розмірі 197 391, 78 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2023 у справі №904/2585/23 задоволено позов Дочірнього підприємства "Евода Трейд" Комунального підприємства "Луцькводоканал".

Стягнуто з Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас" на користь Дочірнього підприємства "Евода Трейд" Комунального підприємства "Луцькводоканал" інфляційну складову у розмірі 849 302, 02 грн., 3% річних у розмірі 197 391, 78 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 15 700, 41 грн.

Відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 28.12.2021 по справі № 904/8802/21, яке набрало законної сили встановлені обставини порушення відповідачем своїх зобов`язань за договорами про постачання електричної енергії споживачу № 03 від 21.12.2020 та № 46 від 19.10.2021, за якими не оплачена поставлена позивачем електричну енергію у встановлені строки, що, в свою чергу, призвело до утворення у Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас" заборгованісті перед Дочірнім підприємством "Евода Трейд" комунального підприємства "Луцькводоканал" за договором № 03 від 21.12.2020 (за серпень-вересень 2021 року) у розмірі 9 229 856,72 грн., та за договором № 46 від 19.10.2021 (за вересень 2021 року) у розмірі 1 540 143,28 грн., відповідно. Разом 10 770 000,00 грн. Станом на момент розгляду цього спору, несплаченою відповідачем залишається заборгованість за спірними договорами у розмірі 7 900 000 грн. Доказів протилежного відповідачем до суду не подано. Відповідно, позовні вимоги Дочірнього підприємства "Евода Трейд" Комунального підприємства "Луцькводоканал" про стягнення інфляційної складової у розмірі 849 302,02 грн., 3% річних у розмірі 197 391,78 грн. визнані судом першої інстанції обґрунтованими. За висновками суду першої інстанції, відповідач, укладаючи спірний договір, взяв на себе можливі ризики, пов`язані з виконанням такого договору. Заборгованість відповідача утворилась до введення воєнного стану на території України та існує вже досить тривалий час. Доказів, які б свідчили про вжиття відповідачем дієвих заходів, спрямованих на виконання рішення, на думку суду першої інстанції не надано. Більш того, матеріали справи не містять і доказів того, яким чином надання судом відстрочення виконання відповідачу судового рішення у даній справі буде сприяти фактичному його виконанню після закінчення строку відстрочення виконання судового рішення.

За таких обставин, відсутні підстави для задоволення клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з вказаним рішенням, Державне міжрайонне підприємство водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні заяви Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас" про відстрочення виконання рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас" про відстрочення виконання рішення на шість місяців з моменту набрання законної сили рішенням.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційну скаргу обґрунтовано наступним:

Апелянт зазначає, що господарська діяльність ДМП ВКГ «ДЗД» має загальнодержавне та загальнолюдське значення.

Відмовляючи у задоволенні заяви ДМП ВКГ «ДЗД» про відстрочення виконання судового рішення, судом першої інстанції також не прийняті до уваги доводи про фінансовий стан скаржника.

Основним джерелом доходів відповідача е гронові кошти отримані від споживачів за водопостачання. Погашення заборгованості позивачу стало неможливим, так як під час воєнного стану значно збільшилась дебіторська заборгованість споживачів за надані ДМП ВКГ «ДЗД» послуги з централізованого водопостачання. Так, станом на 30.05.2023р. заборгованість перед підприємством споживачів за надані послуги з централізованого водопостачання складає 89 922 410,10 грн., у тому числі: юридичних осіб - 74 865 322,13 грн.; населення - 15 057 087,97грн. (довідка мається в матеріалах справи).

Суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги фінансовий стан скаржника, ту обставину, що матеріали справи не містять документів, які б вказували про ухилення боржника від виконання рішення суду, а також, що вищевикладене є винятковим випадком в розумінні ст. 331 ГПК України, що свідчить про наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та прийняв невірне рішення в частині відмови ДМП ВКГ «ДЗД» у задоволенні заяви про відстрочення виконання судового рішення.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

Позивач не скористався своїм правом згідно ч.1 ст. 263 ГПК України та не надав суду відзив на апеляційну скаргу, що згідно ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.10.2023 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Дармін М.О., судді Чус О.В., Кощеєв І.М.

Ухвалою суду від 06.11.2023 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи №904/2585/23. Доручено Господарському суду Дніпропетровської області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи №904/2585/23.

10.11.2023 до Центрального апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 904/2585/23.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 28.11.2023 апеляційну скаргу залишено без руху; встановлений строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання ухвали, а саме:

- оригінал платіжного документа про сплату судового збору у сумі 2 684, 00 грн. за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2023 у справі №904/2585/23.

До канцелярії суду апеляційної інстанції від скаржника надійшла заява про усунення недоліків, до якої на виконання ухвали суду додано відповідні докази.

Ухвалою суду від 18.01.2023 Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2023 у справі №904/2585/23. Розгляд апеляційної скарги ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

Між Державним міжрайонним підприємством водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас" (надалі - споживач) та Дочірнім підприємством "Евода Трейд" комунального підприємства "Луцькводоканал" (надалі - постачальник) були укладені договори про постачання електричної енергії споживачу № 03 від 21.12.2020 та № 46 від 19.10.2021 (надалі - договори).

Пунктами 13.1 договорів передбачено, що договори укладені на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач.

Відповідно до п. 13.11 договору № 03, даний договір діє з моменту підписання його сторонами до 31.12.2021, а в частині взаєморозрахунків до повного виконання сторонами зобов`язань за договором.

Згідно з п. 13.11 договору № 46, цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання сторонами та його скріплення печатками сторін. Сторони домовились, що умови даного договору застосовуються до відносин, які фактично виникли між сторонами з 24.09.2021 і діє до 30.09.2021, згідно ч.2 ст. 631 Цивільного кодексу України, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Відповідно до п. 2.1 договорів, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Найменування (номенклатура, асортимент) товару (послуги): електрична енергія (ДК 021-2015 код 09310000-5 Електрична енергія).

Згідно з п. 5.1 договорів, споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією., яка є додатком №2 до цього договору.

Загальна сума договору встановлюється залежно від кількості переданої електричної енергії та її ціни згідно актів приймання-передачі, але не може бути більшою 51 442 830,63 грн., в т.ч. ПДВ 8 573 805,105 грн. Сума даного договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін (п. 5.3 договору № 03)

Загальна сума договору встановлюється залежно від кількості переданої електричної енергії та її ціни згідно актів приймання-передачі, але не може бути більшою 1 540 143,28 грн., в т.ч. ПДВ 256 690,55 грн. Сума даного договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін (п. 5.3 договору № 46).

Позивач виконав умови договору, поставив відповідачу електричну енергію.

Згідно з п. 5.6 договорів, розрахунки споживача за договорами здійснюються на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання. Оплата за електричну енергію здійснюється споживачем на умовах обраної комерційної пропозиції, яка є додатком №2 до договорів (п.5.7 договорів).

Відповідно до комерційних пропозицій (додатку №2 до договорів з урахуванням змін, внесених додатковими угодами) розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата вартості електричної енергії здійснюється споживачем у безготівковому вигляді, шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника, зазначений у договорі. Споживач здійснює оплату за отриману електричну енергію не пізніше 30 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом відповідно до фактичної вартості за фактично спожиту електроенергію у розрахунковому періоді. Оплата за електричну енергію здійснюється споживачем на підставі виставлених постачальником рахунків та актів приймання-передачі товару (електричної енергії) підписаних сторонами.

Однак, відповідач порушив свої зобов`язання за договором і не оплатив поставлену позивачем електричну енергію у встановлені строки. Внаслідок чого у Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас" утворилась заборгованість перед Дочірнім підприємством "Евода Трейд" комунального підприємства "Луцькводоканал" за договором № 03 від 21.12.2020 (за серпень-вересень 2021 року) у розмірі 9 229 856,72 грн., заборгованість за договором № 46 від 19.10.2021 (за вересень 2021 року) у розмірі 1 540 143,28 грн., а разом 10 770 000,00 грн.

Вказані обставини встановлені рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 28.12.2021 по справі № 904/8802/21.

Станом на момент розгляду цього спору, несплаченою відповідачем залишається заборгованість за спірними договорами у розмірі 7 900 000 грн. Доказів протилежного відповідачем до суду не подано.

Позивач, на підставі ст. 625 ЦК України, нарахував до сплати 3% річних у розмірі 197 391,78 грн. за загальний період з 01.07.2022 по 30.04.2023 та інфляційну складову у розмірі 849 302,02 грн. за загальний період з липня 2022 року по квітень 2023 року.

Відповідач позовні вимоги визнав, проте просить суд відстрочити виконання судового рішення.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:

Предметом апеляційного оскарження є рішення місцевого господарського суду в частині відмови відстрочення виконання судового рішення на шість місяців з моменту набрання судовим рішенням законної сили.

В обґрунтування заяви про відстрочення виконання рішення на шість місяців з моменту набрання судовим рішенням законної сили, відповідач посилався на те, що господарська діяльність відповідача має загальнодержавне та загальнолюдське значення. Відповідач є стратегічним підприємством по забезпеченню водою питної якості населення та підприємств Синельниківського, Павлоградського районів, міст Синельникове, Павлоград, Тернівка, Першотравенськ, шахт, підприємств ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля та військових формувань, які знаходяться на цій території. Основним джерелом доходів відповідача є грошові кошти отримані від споживачів за водопостачання. Відповідач має заборгованість за судовими рішеннями, які вже набрали законної сили. Підприємство відповідача працює за умови постійного ризику відключення від електричної енергії та поставки реагентів, оскільки не має достатньої кількості обігових коштів для їх закупівлі.

Відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України обов`язковість рішень суду відноситься до основних засад судочинства.

Частиною 1 ст. 239 ГПК України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Положеннями ч. 4 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини допускає, що затримки у виконанні рішення можуть бути обґрунтовані за окремих обставин, проте державні органи не можуть довільно посилатись на відсутність коштів як на вибачення за невиплату боргу за рішенням, а затримки не можуть бути такими, що зводять нанівець право, що захищається п. 1 ст. 6 Конвенції (§24 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бакай та інші проти України від 09.11.2004).

Одночасно держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (рішення у справі Фуклев проти України). Саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього апарату (рішення у справі ComiNgersoll S.A. проти Португалії).

Приписами ч.ч. 1-4 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

При цьому, розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення (ч. 5 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, в розумінні наведеної норми, відстрочка це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Надання заявникові відстрочки або розстрочки виконання рішення є правом господарського суду, при цьому, закон не обмежує це право точним переліком господарських спорів або обставин, за яких суд має право надання відстрочки, проте визначальним фактором при наданні відстрочки є винятковість цих випадків та їх об`єктивний вплив на виконання судового рішення. При цьому, матеріальний стан визначено як обставину, яка також враховується судом, але стосовно саме фізичної, а не юридичної особи згідно приписів ст. 331 Господарського процесуального кодексу України.

Питання задоволення заяви сторони у справі про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Як було зазначено вище, підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Із підстав, умов та меж надання розстрочки виконання судового рішення випливає, що безпідставне надання розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

У зв`язку з тим, що розстрочка виконання рішення продовжує період відновлення порушеного права позивача, при її наданні необхідно враховувати закріплені в нормах національного матеріального права та Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, допустимі межі надання такої розстрочки.

Наведений відповідачем у заяві про відстрочення виконання рішення суду перелік обставин, а саме складне фінансове становище не є тією обставиною, що істотно ускладнює виконання рішення або робить його неможливим.

Наведені обставини не є виключними і стосуються всіх учасників господарських правовідносин, в тому числі і позивача, який, через невиконання грошових зобов`язань відповідачем позбавлений можливості виконувати аналогічні зобов`язання перед контрагентами, працівниками, та вести господарську діяльність.

А як зазначено вище, господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення з відстроченням, але перш за все повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

Діючим законодавством не передбачено переліку обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Так, згідно зі статтями 73, 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх матеріалів справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, оскільки ч. 3 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підставою для відстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, предметом доказування є існування таких обставин.

При цьому відстрочення та розстрочення виконання рішення є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується виключно у виняткових випадках та за наявністю підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав оцінку всім обставинам справи в їх сукупності, врахував інтереси обох сторін, виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволення заяви Державного міжрайонного підприємства Водопровідно-каналізаційного господарства «ДНІПРО-ЗАХІДНИЙ ДОНБАС» про відстрочення виконання судового рішення.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що «… Підприємство знаходиться на господарському розрахунку, при цьому є 100% власністю держави. Органом управління є Дніпропетровська ОДА, яка є виконавчим органом державної влади та не має жодного механізму виділення фінансової допомоги підприємству.

Також ДМП ВКГ «ДЗД» є стратегічним підприємством по забезпеченню водою питної якості населення та підприємств Синельниківського, Павлоградського районів, міст Синельникове, Павлоград, Тернівка, Першотравенськ, шахт підприємств ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» та військових формувань, які знаходяться на цій території.

Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 07.09.2022 № 167 затверджено секторальний перелік об`єктів критичної інфраструктури за типами основної послуги постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізоване водопостачання, централізоване водовідведення та включено ДМП ВКГ «ДЗД» до цього секторального переліку за типом основної послуги централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, що підтверджується листами № 8/11/3026-22 від 08.09.2022 (маються в матеріалах справи).

Відповідно до ст. 1 Закону України Про критичну інфраструктуру:

безпека критичної інфраструктури - це стан захищеності критичної інфраструктури, за якого забезпечуються функціональність, безперервність роботи, відновлюваність, цілісність і стійкість критичної інфраструктури;

життєво важливі функції та/або послуги - функції та/або послуги, реалізація яких забезпечується органами державної влади, органами місцевого самоврядування, установами, суб`єктами господарювання та організаціями будь-якої форми власності, збої, переривання та порушення надання яких призводять до швидких негативних наслідив для національної безпеки;

захист критичної інфраструктури - всі види діяльності, до виконуються перед або під час створення, функціонування, відновлення і реорганізації об`єкта критичної інфраструктури, спрямовані на своєчасне виявлення, запобігання і нейтралізацію загроз безпеці об`єктів критичної інфраструктури, а також мінімізацію та ліквідацію наслідків у разі їх реалізації;

Отже, господарська діяльність ДМП ВКГ «ДЗД» має загальнодержавне та загальнолюдське значення.

Основним джерелом доходів відповідача е гронові кошти отримані від споживачів за водопостачання. Погашення заборгованості позивачу стало неможливим, так як під час воєнного стану значно збільшилась дебіторська заборгованість споживачів за надані ДМП ВКГ «ДЗД» послуги з централізованого водопостачання. Так, станом на 30.05.2023р. заборгованість перед підприємством споживачів за надані послуги з централізованого водопостачання складає 89 922 410,10 грн., у тому числі: юридичних осіб - 74 865 322,13 грн.; населення - 15 057 087,97грн. (довідка мається в матеріалах справи).

Воєнний стан в Україні та дія вищевказаних обмежень щодо нарахування штрафних санкцій, інфляційних нарахувань, процентів річних, а також щодо припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг сприяли тому, до побутові споживачі (населення) несвоєчасно розраховуються за водопостачання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану", установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється:

нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги;

припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі.

На сьогоднішній день підприємство працює на грані постійного ризику відключення від електричної енергії та поставки реагентів, оскільки не має достатньо обігових коштів для закупівлі. Як наслідок має заборгованість за електричну енергію, реагенти, не має змоги сплачувати своєчасно податки всіх рівнів. За 2022р. підприємство отримало збиток 39 474 тис. грн.., що є катастрофічним у порівнянні з аналогічним періодом попереднього року. За 9 місяців 2023р. підприємство отримало збиток 85 380 тис. грн., що підтверджує погіршення фінансового стану. 3віт про фінансові результати (3віт про сукупний дохід) за 9 місяців 2023 року та Баланс (звіт про фінансовий стан) на 30 вересня 2023 року, які не були надані суду першої інстанції зв 'язку зі складанням їх на вказані дати, надаємо суду апеляційної інстанції.

Саме введення воєнного стану неодмінно впливає на спроможність своєчасного ведення розрахунків, обмежує безперешкодне провадження господарської діяльності.

Крім того, відповідач має виконувати рішення суду, що набрали законної' сили, накази про примусове виконання яких знаходяться на виконанні у Синельниківському ВДВ С у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), як за позовами ДП «ЕВОДА Трейд» КП «Луцькводоканал», так і інших стягувачів.

А також відповідач сплачує згідно укладеного договору про реструктуризацію заборгованості №89-ц/3/22 від 21.09.2022р. за рішенням суду від 13.12.2005р. по справі №35/345(20/323-9/241 від 13.12.2005р щодо стягнення з підприємства на користь АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» гронових коштів в розмірі 2 997 707,74 грн.

До того ж усе майно підприємства перебуває у податковій заставі.

ДМП ВКГ «ДЗД» не має наміру ухилятися від виконання судового рішення, а бажає виконати його з відтермінуванням.…» відхиляються колегією суддів як такі, що не підтверджені належними і допустимими в розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Відповідно до частин 1, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Під час розгляду справи, колегією суддів не встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення та неправильного застосування норм матеріального права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених в суду першої інстанції, яке є предметом апеляційного оскарження.

З урахуванням вищевикладеного, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2023 у справі №904/2585/23 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Державного міжрайонного підприємства Водопровідно-каналізаційного господарства "ДНІПРО-ЗАХІДНИЙ ДОНБАС" на нього, відповідно, підлягає залишенню без задоволення.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 2684,00 грн. покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного міжрайонного підприємства Водопровідно-каналізаційного господарства "ДНІПРО-ЗАХІДНИЙ ДОНБАС" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10. 10.2023 у справі №904/2585/23 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2023 у справі №904/2585/23 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 2684,00 грн покласти на Державне міжрайонне підприємство Водопровідно-каналізаційного господарства "ДНІПРО-ЗАХІДНИЙ ДОНБАС".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Чус