ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.06.2024 Справа №905/583/24

Господарський суд Донецької області у складі судді Чернової О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Комунального підприємства «Покровськтепломережа», м.Покровськ Донецької області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Санітарно-профілактичне підприємство «Профдезінфекція», м.Покровськ Донецької області

про стягнення 274902,53грн, з яких 182878,30грн - основний борг, 76168,89грн - інфляційні втрати, 15855,34грн - 3% річних,

без повідомлення (виклику) сторін,

Комунальне підприємство «Покровськтепломережа», м.Покровськ Донецької області звернулося до Господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Санітарно-профілактичне підприємство «Профдезінфекція», м.Покровськ Донецької області про стягнення 274902,53грн, з яких 182878,30грн - основний борг, 76168,89грн - інфляційні втрати, 15855,34грн - 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежним виконання відповідачем умов договору №136 від 02.10.2017 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, у зв`язку з чим у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 182878,30грн, що стало підставою для нарахування інфляційних втрат та 3% річних.

На підтвердження вказаних обставин позивач разом із позовною заявою надав належним чином засвідчені копії: договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №136 від 02.10.2017 з додатками, актів про підключення до централізованого опалення від 04.11.2020, 25.10.2021, 08.11.2022 та акту про надання послуг з постачання теплової енергії від 04.12.2023, рахунків №136 за період з березня 2021 року по лютий 2024 року, наказів №287 від 29.11.2021, №302 від 16.12.2021, №3 від 12.01.2022, №67 від 11.02.2022, №86 від 09.03.2022, №108 від 12.05.2022, №243 від 22.10.2021, №28 від 04.01.2024 про перерахунок вартості теплової енергії.

Нормативно свої позовні вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст. ст. 20, 173-175, 193, 230, 231 Господарського кодексу України, ст. ст. 525-527, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 19, 24 Закону України «Про теплопостачання».

З дотриманням приписів ст.6 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/583/24 визначено суддю Чернову О.В.

Ухвалою господарського суду від 15.04.2024 позовну заяву Комунального підприємства «Покровськтепломережа», м.Покровськ Донецької області залишено без руху. Встановлено строк та спосіб усунення недоліків позовної заяви.

22.04.2024 від Комунального підприємства «Покровськтепломережа», м.Покровськ Донецької області надійшла заява про усунення недоліків, до додатках до якої, позивач надав суду докази часткової оплати заборгованості з боку відповідача у вигляді банківських виписок рахунку позивача.

Ухвалою господарського суду від 26.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/583/24. Справу №905/583/24 вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

На юридичну адресу відповідача 29.04.2024 судом направлено копію ухвали господарського суду від 26.04.2024, однак, 21.05.2024 до суду повернувся поштовий конверт з причини повернення «за закінченням терміну зберігання».

Суд зазначає, що факт не отримання особою кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Суд також звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси сторін є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Ухвала господарського суду від 26.04.2024 направлялася відповідачу на офіційну адресу електронної пошти , що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Таким чином, судом вчинені усі можливі заходи для належного повідомлення відповідача про відкрите судове провадження.

У встановлений судом строк від сторін клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням не надходило, відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Відповідно до статті 42 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Відповідно до ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно з частинною 3 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи, що судом створені усі умови для реалізації сторонами своїх процесуальних прав, передбачених статтями 42, 46 Господарського процесуального кодексу України, заперечень від сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) їх уповноважених представників (без проведення судового засідання) не надходило, відзив від відповідача не надходив, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

З`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в порядку статті 210 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

02.10.2017 між Комунальним підприємством «Покровськтепломережа» (теплопостачальна організація, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Санітарно-профілактичне підприємство «Профдезінфекція», м.Покровськ Донецької області (споживач, відповідач) укладено договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №136 (далі - договір).

Відповідно до п.1.1 договору предметом даного договору є закупівля теплової енергії в гарячій воді і пара (далі - теплова енергія) споживачем в необхідних йому обсягах згідно додатку №1 до договору, а Споживач зобов`язується своєчасно отримувати та сплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що теплова енергія, що постачається згідно договору використовується споживачем виключно для опалення в період опалювального сезону. Початок та закінчення опалювального сезону встановлюється органами місцевого самоврядування.

Згідно з п.п.3.2.5 договору, споживач зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору.

Для обліку використання теплової енергії застосовується засіб вимірювальної техніки - лічильники теплової енергії, які повинні бути занесені до державного реєстру засобів вимірювальної техніки, допущених до застосування в Україні і пройшли державну метрологічну атестацію (п. 5.1 договору).

Розділом 6 договору визначено порядок розрахунків, а саме: розрахунки за теплову енергію проводяться виключно в грошовій формі через установи банку відповідно до затверджених тарифів, (цін) (п. 6.1 договору); розрахунковим періодом є календарний місяць згідно Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» ст. 9 п. 5» (п.6.2 договору).

Місце поставки (передачі) товарів (виконання робіт або надання послуг) та опалювальна площа: 85300, м. Красноармійськ, вул. Соціалістична, 15, 135,50кв.м. (п. 6.3 договору).

Вартість теплової енергії, що постачається споживачу за опалювальний період згідно встановлених тарифів Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг та діючих на момент укладення договору становить: 1 Гкал - 1612,72грн без ПДВ (1935,26грн з ПДВ). Постанова від 01.02.2017 № 151 «Про внесення змін до Постанови від 30.04.2015 №1424» (п. 6.4 договору).

Загальна сума договору на рік становить 56722,59грн, у тому числі ПДВ 9453,77грн (п. 6.5 договору).

Відповідно до п. 6.6 договору попередня оплата розрахунків за теплову енергію, що споживається, проводиться виключно грошовими коштами відповідно до встановлених тарифів (цін) до 10 числа поточного місяця. Остаточний розрахунок за фактично спожиту теплову енергію здійснюється на підставі остаточного розрахунку з урахуванням корегування раніше наданого рахунку та акта прийому-передачі теплової енергії до 7 числа наступного за місяцем поставки теплової енергії.

Керуючись п. 6.7 договору споживач повинен сплатити рахунки за поставлену теплову енергію після пред`явлення теплопостачальної організації рахунку на оплату теплової енергії та акту прийому-передачі теплової енергії протягом 3-х банківських днів з моменту їх надання, але не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідно до п.6.8 договору в платіжних дорученнях споживач повинен обов`язково вказувати номер рахунку, дату, призначення платежу. За наявності заборгованості у споживача за договором теплопостачальної організації зараховує кошти, що надійшли від Споживача як погашення заборгованості за теплову енергію в минулі періоди, незалежно від вказаного в платіжному дорученні призначення платежу (крім бюджетних установ).

Згідно з п.п. 7.2.7 договору у випадку прострочення виконання споживачем грошових зобов`язань сума заборгованості нараховується з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних, відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України.

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання повноважними представниками сторін та скріплення печатками сторін, поширює дію на відносини, що склалися між сторонами з 02 жовтня 2017 року і діє в частині постачання теплової енергії до 30 квітня 2020 року включно, а у частині розрахунків за теплову енергію - до їх повного здійснення (п.10.1 договору). Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією з сторін (п.10.3 договору).

Додатком №1 до договору №136 від 02.10.2017 визначено розрахунок планових обсягів навантаження та корисного відпуску теплової енергії споживачу.

Договір з додатком підписані та скріплені печатками сторін без зауважень.

Згідно з актом КП «Покровськтепломережа» про підключення до централізованого опалення від 04.11.2020, включення опалення в будівлі за адресою: Профдезінфекція: господарський корпус, адмінбудівля проведено 04.11.2020.

Згідно з актом КП «Покровськтепломережа» про підключення до централізованого опалення від 20.10.2021, включення опалення в будівлі за адресою: вул.Поштова, ТОВ «Профдезінфекція» проведено 20.10.2021

Згідно з актом КП «Покровськтепломережа» про підключення до централізованого опалення від 08.11.2022, включення опалення в будівлі за адресою: вул.Поштова, ТОВ «Профдезінфекція» проведено 08.11.2022.

Згідно з актом КП «Покровськтепломережа» про надання послуг з постачання теплової енергії від 14.12.2023, послуга з постачання теплової енергії в будівлі за адресою: вул.Поштова надана 14.12.2023.

Відповідно до наказів Комунального підприємства «Покровськтепломережа» №287 від 29.11.2021, №302 від 16.12.2021, №3 від 12.01.2022, №67 від 11.02.2022, №86 від 09.03.2022, №108 від 12.05.2022 та №28 від 04.01.2024 «Про перерахунок вартості теплової енергії» категорії інші споживачі вирішено провести перерахунок вартості теплової енергії.

В розрахунку заборгованості позивача у відповідача обліковується заборгованість станом на 01.03.2021 в загальному розмірі 17104,31грн.

Первинних документів за період до 01.03.2021, підтверджуючих наявність вказаної заборгованості, позивач не надав.

Відповідно до наданих рахунків позивач поставив відповідачу теплову енергію в гарячій воді у період з березня 2021 року по лютий 2024 року на загальну суму 179773,99грн, а саме: у березні 2021 року на суму 5665,43грн, у квітні 2021 року на суму 1608,01грн, у жовтні 2021 року на суму 1509,98грн, у листопаді 2021 року на суму 16716,79грн, у грудні 2021 року на суму -4678,86грн (з урахуванням перерахунку), у січні 2022 року на суму 7492,98грн, у лютому 2022 року на суму 4806,82грн, у березні 2022 року на суму 21760,96грн, у квітні 2022 року на суму -516,07грн (з урахуванням перерахунку), у листопаді 2022 року на суму 18919,56грн, у грудні 2022 року на суму 16632,58грн, у січні 2023 року на суму 22246,07грн, у лютому 2023 року на суму 18503,74грн, у березні 2023 року 17325,60грн, у грудні 2023 року на суму 6378,11грн, у січні 2024 року на суму 14840,53грн, у лютому 2024 року на суму 10561,76грн.

Відповідно до банківських виписок б/н по рахунку №0132203 відповідач частково здійснив оплату поставки, а саме: 16.03.2021 на суму 500,00грн, 16.04.2021 на суму 500,00грн, 18.05.2021 на суму 1000,00грн, 20.05.2021 на суму 3000,00грн, 09.06.2021 на суму 2000,00грн, 19.07.2021 на суму 1500,00грн, 30.08.2021 на суму 1500,00грн, 27.09.2021 на суму 1000,00грн, 28.10.2021 на суму 500,00грн (призначення платежів: за теплоенергію згідно рахунка №136 від 28.02.2021 за січень 2021 року); 16.06.2021 на суму 1000,00грн, 30.06.2021 на суму 1000,00грн (призначення платежів: за теплоенергію згідно рахунка №136 від 28.02.2021 за лютий 2021 року); 30.12.2021 на суму 500,00грн (призначення платежу: за теплоенергію згідно рахунка №136 від 30.09.2021 за вересень 2021 року).

За розрахунком позивача, у відповідача обліковується заборгованість в розмірі 274902,53грн.

Докази сплати відповідачем поставки теплоенергії суду не надані.

Посилаючись на порушення відповідачем умов договору в частині повної та своєчасної оплати поставки теплоенергії, позивач звернувся до суду до відповідача з позовом про стягнення 274902,53грн, з яких 182878,30грн - основний борг, 76168,89грн - інфляційні втрати, 15855,34грн - 3% річних.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

Сутність позову полягає у примусовому спонуканні відповідача до виконання грошових зобов`язання за спірним договором та застосуванні наслідків порушення зобов`язання у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Дослідивши договір, з якого виникли цивільні права та обов`язки сторін, суд дійшов висновку, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та своєю правовою природою є договором енергопостачання, який підпадає під правове регулювання норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Статтею 714 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Згідно з ч.1 ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Отже, укладений між позивачем та відповідачем договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №136 від 02.10.2017 є належною підставою для виникнення у сторін прав та обов`язків за таким договором.

У пункті 6.7 договору сторони погодили, що споживач повинен сплатити рахунки за поставлену теплову енергію після пред`явлення теплопостачальної організації рахунку на оплату теплової енергії та акту прийому-передачі теплової енергії протягом 3-х банківських днів з моменту їх надання, але не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до розрахунку позивача у відповідача обліковується заборгованість станом на 01.03.2021 в сумі 17104,31грн.

Однак, жодних первинних документів (рахунків, актів прийому-передачі теплової енергії), що підтверджують наявність заборгованості у відповідача станом на 01.03.2021, позивачем надано не було.

За відсутності первинних документів суд позбавлений можливості дослідити період виникнення зобов`язань, обсяги спожитої теплової енергії та її вартість.

Також судом встановлено, що на виконання умов договору позивач поставив відповідачу теплову енергію на загальну суму 179773,99грн, що підтверджується актами про підключення до централізованого опалення від 04.11.2020, 25.10.2021, 08.11.2022, актом про надання послуг з постачання теплової енергії від 04.12.2023 та рахунками №136 за період березень 2021 року - лютий 2024 року.

Відповідач факт поставки теплової енергії за вказаний період не заперечує та не спростовує.

Згідно з ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Керуючись п. 6.7 договору споживач повинен сплатити рахунки за поставлену теплову енергію після пред`явлення теплопостачальної організації рахунку на оплату теплової енергії та акту прийому-передачі теплової енергії протягом 3-х банківських днів з моменту їх надання, але не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Таким чином, строк оплати за поставлену теплову енергію є таким, що настав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач частково сплатив заборгованість, однак, відповідно до призначень платежів у платіжних документах, відповідач сплатив послуги за січень та лютий 2021 року, однак, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості за договором за період з березня 2021 по лютий 2024 року.

Також суд встановив, що відповідач 30.12.2021 перерахував позивачу 500,00грн, з призначенням платежу: за теплоенергію згідно рахунка №136 від 28.02.2021 за вересень 2021 року, однак, рахунок за вересень 2021 року також відсутній в матеріалах справи.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що належних доказів оплати послуг з теплопостачання за заявлений позивачем період матеріали справи не містять.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписи ч. 7 ст.193 Господарського кодексу України та ст.525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

На підставі викладеного, враховуючи відсутність первинних документів на підтвердження заборгованості станом на 01.03.2021 та доказів оплати поставленої теплоенергії за заявлений позивачем період, розмір заборгованості за період з березня 2021 по лютий 2024 року становить 179773,99грн.

Належних доказів оплати заборгованості за поставлену теплову енергію у розмірі 179773,99грн до матеріалів справи не надано, розмір заборгованості відповідачем не спростовується та не заперечується.

Отже позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості підлягають частковому задоволенню.

Також позивач заявив до стягнення 3% річних у загальному розмірі 15855,34грн, нараховані на борг 182878,30грн за період з 11.04.2021 по 29.02.2024, а також інфляційні втрати у розмірі 76168,89грн, нараховані на борг 182878,30грн за період з квітня 2021 по лютий 2024.

Контррозрахунки 3% річних та інфляційних втрат відсутні.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п.3.2 п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»).

Відповідно до роз`яснення Верховного Суду викладеного в постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19, сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Перевіривши розрахунок позивача, суд встановив, що він є методологічно та арифметично неправильним, оскільки позивач неправильно визначив початок періоду прострочення та розмір заборгованості, на який проводив нарахування.

Також відповідач надав суду рахунок №136 за лютий 2024 року, строк оплати за яким настав 12.03.2024, тобто, поза межами визначеного позивачем періоду нарахувань 3% річних та інфляційних втрат.

Враховуючи п.2 статті 237 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, на зобов`язання за лютий 2024 року нарахування 3% річних та інфляційних втрат не здійснюється.

Отже, за розрахунком суду за періоди прострочення з 13.04.2021 по 11.05.2021 на борг 5665,43грн, з 12.05.2021 по 10.11.2021 на суму боргу 7273,44грн, з 11.11.2021 по 10.12.2021 на суму боргу 8783,42грн, з 11.12.2021 по 10.01.2022 на суму боргу 25500,21грн, з 11.01.2022 по 10.02.2022 на суму боргу 20821,35грн, з 11.02.2022 по 10.03.2022 на суму боргу 28314,33грн, з 11.03.2022 по 11.04.2022 на суму боргу 33121,15грн, з 12.04.2022 по 10.05.2022 на суму боргу 54882,11грн, з 11.05.2022 по 12.12.2022 на суму боргу 54366,04грн, з 13.12.2022 по 10.01.2023 на суму боргу 73285,60грн, з 11.01.2023 по 10.02.2023 на суму боргу 89918,18грн, з 11.02.2023 по 10.03.2023 на суму боргу 112164,25грн, з 11.03.2023 по 10.04.2023 на суму боргу 130667,99грн, з 11.04.2023 по 10.01.2024 на суму боргу 147993,59грн, з 11.01.2024 по 12.02.2024 на суму боргу 154371,69грн, з 13.02.2024 по 29.02.2024 на суму боргу 169212,22грн належний розмір 3% річних становить 6503,77грн, належний розмір інфляційних втрат становить 19765,71грн.

Отже суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Проаналізувавши встановлені у справі обставини, оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку за своїм внутрішнім переконанням, господарський суд, враховуючи наведені положення цивільного і господарського законодавства, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимоги та стягнення з відповідача на користь позивача 206043,47грн, з яких 179773,99грн - основний борг, 6503,77грн - 3% річних, 19765,71грн - інфляційні втрати.

Відповідно до приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 7, 13, 42, 86, 123, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства «Покровськтепломережа», м.Покровськ Донецької області до Товариства з обмеженою відповідальністю Санітарно-профілактичне підприємство «Профдезінфекція», м.Покровськ Донецької області про стягнення 274902,53грн, з яких 182878,30грн - основний борг, 76168,89грн - інфляційні втрати, 15855,34грн - 3% річних, задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Санітарно-профілактичне підприємство «Профдезінфекція», м.Покровськ Донецької області (85300, Донецька обл., місто Покровськ, вулиця Поштова, будинок 15, ідентифікаційний код 23129699) на користь Комунального підприємства «Покровськтепломережа», м.Покровськ Донецької області (85300, Донецька обл., місто Покровськ, вулиця Захисників України, будинок 4-А, ідентифікаційний код 32213475) 206043,47грн, з яких 179773,99грн - основний борг, 6503,76грн - 3% річних, 19765,72грн - інфляційні втрати, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 3090,65грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено у Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення в порядку, передбаченому розділом ІV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Чернова

Рішення складено та підписано 25.06.2024.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.