СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року м. Харків Справа №922/3953/20

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В., суддя Склярук О.І.

за участю секретаря судового засідання Міракова Г.А.,

учасники провадження у справі не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українські енергетичні машини» (вх.№730Х від 19.03.2024) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 06.03.2024 у справі №922/3953/20 (м. Харків, суддя Ємельянова О.О., повний текст ухвали складено 06.03.2024),

за заявою Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про заміну сторони у виконавчому провадженні (вх.№5155 від 26.02.2024) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавський ремонтний завод залізничної техніки», м. Полтава,

до Акціонерного товариства «Завод «Електроважмаш», м. Харків,

про стягнення коштів в розмірі 475 609,49 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Полтавський ремонтний завод залізничної техніки» звернулось до Господарського суду Харківської області із позовом до Державного підприємства «Завод» «Електроважмаш» про стягнення заборгованості з оплати надання послуг за договором №483ВК від 22.05.2020 у сумі 452 471,91 грн, пеню у сумі 20 667,33 грн, інфляційні втрати у розмірі 1 465,20 грн, 1% річних у розмірі 1 005,05 грн. Також до стягнення заявлені судові витрати у розмірі 7134,14 грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 16.02.2021 у позові відмовлено частково. Стягнуто з Державного підприємства «Завод» «Електроважмаш» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавський ремонтний завод залізничної техніки» суму заборгованості з оплати послуг за договором №483 ВК від 22.05.2020 у розмірі 452471, 91 грн, пеню у сумі 9 815, 89 грн, 1% річних у розмірі 818,00 грн, інфляційні втрати у розмірі 1 465,20 грн та 6 972,61 грн судового збору. В частині стягнення пені у розмірі 10 851, 44 грн, 1 % річних у розмірі 187,05 грн - відмовлено.

16.03.2021 Господарським судом Харківської області видано відповідний наказ.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.12.2021 задоволено заяву (вх.№29095 від 09.12.2021) про часткове визнання наказу таким, що не підлягає виконанню Акціонерного товариства «Завод «Електроважмаш» в частині заміни сторони боржника у справі №922/3953/20. Замінено сторону (боржника) у справі №922/3953/20 Державне підприємство «Завод «Електроважмаш» його правонаступником - Акціонерним товариством «Завод «Електроважмаш».

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.12.2021 задоволено заяву (вх.№29095 від 09.12.2021) про часткове визнання наказу таким, що не підлягає виконанню Акціонерного товариства «Завод «Електроважмаш». Визнано таким, що не підлягає виконанню частково судовий наказ Господарського суду Харківської області від 16.03.2021 у справі №922/3953/20 про стягнення з Державного підприємства «Завод «Електроважмаш» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промисловий стандарт» суму заборгованості з оплати послуг за договором №483 ВК від 22.05.2020 у розмірі 452 471,91 грн, пеню у сумі 9 815, 89 грн, 1% річних у розмірі 818, 00 грн, інфляційні втрати у розмірі 1 465, 20 грн та 6 972, 61 грн судового збору, в частині стягнення суми у розмірі 236 400,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 09.02.2022 заяву (вх.№3008 від 08.02.2022) Акціонерного товариства «Завод» Електроважмаш» про виправлення описки в ухвалі від 20.12.2021 року - задоволено. Виправлено описку допущену у другому абзаці резолютивної частини ухвали суду від 20.12.2021 у справі №922/3953/20, а саме в частині зазначення найменування стягувача (позивача), вважати вірним - «Товариство з обмеженою відповідальністю «Полтавський ремонтний завод залізничної техніки» (36015, м. Полтава, вул. Старокотелевська, буд. 2, )».

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 02.11.2022 відмовлено у задоволенні заяви (вх.№12628/22 від 26.10.2022) Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавський ремонтний завод залізничної техніки» про заміну боржника його правонаступником у виконавчому провадженні №65042346.

26.02.2024 від відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції через канцелярію Господарського суду Харківської області надійшла заява (вх.№5155) про заміну сторони у виконавчому провадженні, у якій останній, просить суд замінити сторону у виконавчому провадженні №65042346 з Акціонерного товариства «Завод» Електроважмаш» на Акціонерне товариство «Українські енергетичні машини». Направити ухвалу суду про заміну сторони у виконавчому провадженні до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Розглядати справу без участі заявника.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 06.03.2024 заяву (вх.№5155 від 26.02.2024) Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про заміну сторони у виконавчому провадженні задоволено. Замінено боржника у виконавчому провадженні №65042346 з Акціонерного товариства «Завод» Електроважмаш» (61089, м. Харків, просп. Московський, буд. 299, ) на його правонаступника Акціонерне товариство «Українські енергетичні машини» (61037, м.Харків, просп. Героїв Харкова, буд. 199, ).

Акціонерне товариство «Українські енергетичні машини» з вказаною ухвалою суду першої інстанції не погодилося та звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм чинного законодавства, просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 06.03.2024 по справі №922/3953/20 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про заміну сторони у виконавчому провадженні №65042346 щодо заміни боржника: з Акціонерного товариства «Завод «Електроважмаш» (; адреса: 61089, м. Харків, проспект Героїв Харкова (раніше проспект Московський), 299) на Акціонерне товариство «Українські енергетичні машини» (, адреса: 61037, м. Харків, проспект Героїв Харкова (раніше проспект Московський), 199.

В обґрунтування апеляційної скарги Акціонерне товариство «Українські енергетичні машини» вказує про наступне:

- юридична особа, яка перебуває в процесі припинення (яке не є завершеним), продовжує ведення справ до дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Прийняття рішення про припинення, чи його погодження, підписання передавального акту, наявний запис у статуті відповідача не може бути безумовною підставою переходу всіх прав та обов`язків до правонаступника;

- заявником не надано суду договору про приєднання у належному вигляді, затвердженого передавального акту, а також відомостей щодо правонаступництва АТ «Завод «Електроважмаш» та АТ «Укренергомашини» у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що свідчить про недоведеність обставин справи;

- заявник у заяві про заміну сторони у виконавчому провадженні в якості відповідача вказав ДП «Завод «Електроважмаш», але при цьому неправомірно в якості боржника зазначив АТ «Завод «Електроважмаш», що чітко не встановлює кого саме заявник вважає особою, що припинилася;

- АТ «Завод «Електроважмаш» до теперішнього часу є правосуб`єктною юридичною особою, оскільки відсутній запис про його припинення у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;

- на момент розгляду заяви не відбулась емісія та реєстрація випуску акцій АТ «Укренергомашини» у зв`язку з приєднанням АТ «Завод «Електроважмаш», а отже не в повному обсязі відбулися етапи процедури приєднання акціонерних товариств, передбачених Законом України «Про акціонерні товариства»;

- судом першої інстанції не взято до уваги положення статті 120 Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.07.2022 та ч.6 статті 84, ч.6 статті 83 Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.03.2024 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українські енергетичні машини» (вх.№730Х від 19.03.2024) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 06.03.2024 у справі №922/3953/20 залишено без руху.

В строк, наданий судом, від апелянта надійшла заява (вх.№4879 від 05.04.2024) про усунення недоліків апеляційної скарги на виконання вимог ухвали суду від 25.03.2024. Зокрема, апелянтом надано докази, які підтверджують повноваження на здійснення представництва Акціонерного товариства «Українські енергетичні машини» Бакуліним Андрієм Сергійовичем.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.04.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українські енергетичні машини» (вх.№730Х від 19.03.2024) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 06.03.2024 у справі №922/3953/20. Витребувано з Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/3953/20.

10.04.2024 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №922/3953/20 (вх.№5070).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.05.2024 призначено апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українські енергетичні машини» (вх.№730Х від 19.03.2024) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 06.03.2024 у справі №922/3953/20 до розгляду на "13" червня 2024 р. о 10:00 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №132.

До судового засідання Східного апеляційного господарського суду 13.06.2024 учасники провадження у справі не з`явились. Копія ухвали про призначення справи до розгляду доставлена учасникам справи в їх електронні кабінети в системі «Електронний суд». Копія ухвали від 17.05.2024, направлена на офіційну юридичну адресу позивача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (трекінг Укрпошти 097) вручена 24.05.2024.

Ураховуючи те, що суд не визнавав обов`язковою явку учасників справи, судом здійснено дії щодо їх належного повідомлення про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги та зважаючи на необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, забезпечення судом реалізації учасниками судового процесу права приймати участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції, сприяння у наданні їм достатнього часу для належної підготовки своєї позиції та поданні процесуальних документів, констатуючи достатність матеріалів для апеляційного перегляду справи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи в даному судовому засіданні.

Стосовно доданих до апеляційної скарги доказів, які не надавалися до суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та (одночасно) перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно із частиною 3 статті 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Приписи частини 3 статті 269 ГПК України передбачають наявність таких критеріїв, які є обов`язковою передумовою для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, а саме «винятковість випадку» та «причини, що об`єктивно не залежать від особи».

Отже, при поданні учасником справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи повинен обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази щодо неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає.

Така обставина (відсутність обґрунтування, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції) виключає можливість прийняття апеляційним господарським судом додаткових доказів у порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України.

У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів. Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 43 ГПК України щодо обов`язку особи, яка бере участь у справі, добросовісно користуватися процесуальними правами, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову у їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні.

АТ «Українські енергетичні машини» обґрунтовує не подання доказів до суду першої інстанції тим, що між призначенням до розгляду заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні та самим розглядом у суді першої інстанції був занадто короткий строк, а також великою кількістю подібних заяв, що за короткий проміжок часу подані заявником до Господарського суду Харківської області.

За змістом статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема, роз`яснює у разі необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Приписами частини другої статті 42 ГПК України унормовано, що учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ст.14 ГПК України).

Обов`язок із доказування варто розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи (п.8.2 постанови Верховного Суду від 04.03.2021 у справі №908/1879/17).

Кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності, задекларований у статті 13 ГПК, втрачає сенс (такі висновки наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 у справі №916/3027/21).

Відповідно до частини 3 статті 334 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції ухвалою від 10.12.2021 призначив розгляд заяви на 20.12.2021, тобто в межах максимально визначеного законом процесуального строку. А тому посилання апелянта на короткий строк розгляду заяви є безпідставним.

Надходження до Господарського суду Харківської області великої кількості подібних заяв за короткий проміжок часу не є причиною, що об`єктивно не залежить від особи та не свідчить про винятковість випадку для прийняття нових доказів на стадії апеляційного провадження.

В разі відсутності доказів неможливості подання нових доказів до суду першої інстанції, апеляційний суд залишає такі докази поза увагою та не приймає їх до розгляду.

Аналогічні висновки знайшли своє відображення у сталій практиці Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, зокрема, у постановах від 23.01.2020 у справі 910/16322/18, від 22.01.2020 у справі 915/99/19, від 14.01.2020 у справі 910/5280/19, від 24.12.2019 у справі 902/377/19 та інших.

Відтак, зважаючи на вищенаведене, документи додані апелянтом до скарги не приймаються судом апеляційної інстанції до розгляду, оскільки вони не надавались до суду першої інстанції та ним не досліджувались.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Питання процесуального правонаступництва регламентовані частиною першою статті 52 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Відтак, процесуальне правонаступництво, в розумінні статті 52 Господарського процесуального кодексу України, допускається на будь-якій стадії судового процесу, в тому числі на стадії виконання судового рішення.

За загальним правилом правонаступництво - це перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого. Правонаступництво є самостійною підставою заміни кредитора у зобов`язанні, його слід розглядати як певний юридичний механізм похідного правонабуття, за яким до правонаступника переходять суб`єктивні права та обов`язки попередника. Правонаступництво для юридичних осіб може наставати в разі їх припинення з правонаступництвом. Припинення юридичної особи з правонаступництвом, тобто реорганізація юридичної особи, може проводитися у формі злиття, приєднання, поділу або перетворення.

Розрізняють дві форми правонаступництва: універсальне та часткове (сингулярне). При універсальному правонаступництві до правонаступника (фізичної або юридичної особи) разом з правами первісного кредитора переходять і його обов`язки. Таке правонаступництво має місце у разі спадкування, реорганізації юридичної особи шляхом перетворення, злиття, приєднання. При частковому (сингулярному) правонаступництві до правонаступника переходять тільки певні права та обов`язки кредитора.

Згідно частини четвертої статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.06.2020 у справі №264/5957/17 зазначила, що правонаступництво - це перехід суб`єктивного права (а у широкому розумінні - також і юридичного обов`язку) від однієї особи до іншої (правонаступника). При цьому зауважила, що поняття «правонаступництво юридичної особи», «правонаступництво прав та обов`язків юридичної особи» і «процесуальне правонаступництво юридичної особи - сторони у справі» мають різний зміст.

Водночас процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 52 Господарського процесуального кодексу України, - це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.08.2020 у справі №917/1339/16.

Процесуальне правонаступництво випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником) і відображає зв`язок матеріального і процесуального права. Для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі (у тому числі на стадії виконання судового рішення) необхідною умовою є наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни боржника внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.334 Господарського процесуального кодексу України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

З Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що АТ «ЗАВОД «ЕЛЕКТРОВАЖМАШ» () є правонаступником ДП «ЗАВОД «ЕЛЕКТРОВАЖМАШ» (), про що свідчить запис у розділі ЄДР «Дані про юридичних осіб, правонаступником яких є зареєстрована юридична особа: повне найменування, ідентифікаційний код».

Щодо правонаступництва АТ «Завод «Електроважмаш» (), то колегія суддів звертає увагу, що відповідні обставини були предметом дослідження у інших судових справах, зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.03.2023 у справі №922/3979/21 залишено без змін рішення судів першої та апеляційної інстанції, якими встановлені наступні обставини.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 26.08.2021 за №1005-р «Про погодження реорганізації акціонерного товариства «Завод «Електроважмаш» шляхом приєднання до акціонерного товариства «Турбоатом», погоджено пропозицію Фонду державного майна щодо реорганізації акціонерного товариства «Завод «Електроважмаш» (код згідно з ) після завершення перетворення державного підприємства «Завод «Електроважмаш» у процесі приватизації шляхом приєднання до акціонерного товариства «Турбоатом» (код згідно з ).

Протоколом позачергових загальних зборів АТ «Українські енергетичні машини» (попередня назва АТ «Турбоатом») від 01.12.2021 №31/2021 прийнято рішення, зокрема, про затвердження Передавального акту балансових рахунків, матеріальних цінностей та активів від АТ «Завод «Електроважмаш» до АТ «Українські енергетичні машини».

Згідно з п.1 Передавального акту від 01.12.2021 правонаступництво щодо майна, усіх залишків, прав та обов`язків АТ «Завод «Електроважмаш» переходить правонаступнику - АТ «Українські енергетичні машини» з моменту затвердження даного Передавального акту з 01.12.2021.

Відповідно до п. 4 Передавального акту всі підтверджені належним чином права, обов`язки, зобов`язання АТ «Завод «Електроважмаш», що приєднується, а також права, обов`язки, зобов`язання інших осіб в частині правовідносин з АТ «Завод «Електроважмаш», що приєднується, переходять в повному обсязі до АТ «Українські енергетичні машини» - правонаступника навіть у випадку, якщо вони мали (матимуть) місце після дати складання Передавального акту або з будь-яких причин не були включені в Передавальний акт. Передавальний акт затверджено АТ «Українські енергетичні машини» та Фондом державного майна України.

Отже, згідно вказаного передавального акту усі активи, зобов`язання, майно, права та обов`язки АТ «Завод «Електроважмаш», що приєднується, передаються товариству-правонаступнику, а саме, АТ «Українські енергетичні машини» в порядку та на умовах, встановлених чинним законодавством України з дати затвердження та підписання передавального акта.

Протоколом позачергових загальних зборів АТ «Українські енергетичні машини» (попередня назва АТ «Турбоатом») від 03.12.2021 №31/2021 та протоколом №4 про підсумки голосування на позачергових загальних зборах (крім кумулятивного голосування) від 03.12.2021 прийнято рішення, зокрема, про затвердження Передавального акту між Акціонерним товариством «Завод «Електроважмаш» та Акціонерним товариством «Українські енергетичні машини» станом на 31.10.2021; уповноважено генерального директора Акціонерного товариства «Українські енергетичні машини» (з правом передоручення) на підписання передавального акта, затвердженого рішенням цих позачергових загальних зборів.

Також вказаним протоколом прийнято рішення про затвердження договору про приєднання Акціонерного товариства «Завод «Електроважмаш» до Акціонерного товариства «Українські енергетичні машини»; уповноважено генерального директора Акціонерного товариства «Українські енергетичні машини» (з правом передоручення) на підписання договору про приєднання Акціонерного товариства «Завод «Електроважмаш». Вказані протоколи позачергових загальних зборів із протоколами про підсумки голосування розміщені на офіційному сайті АТ «Українські енергетичні машини» https://ukrenergymachines.com/investors/229/230/8171,https://ukrenergymachines.com/investors/229/231/8169 (відкритий доступ).

Відповідно до п. 1.4 Статуту Акціонерного товариства «Українські енергетичні машини» (нова редакція), затвердженого протоколом річних загальних зборів акціонерів Акціонерного товариства «Українські енергетичні машини», які відбулись 25.04.2023, №36 від 01.05.2023, Акціонерне товариство «Українські енергетичні машини» є правонаступником всіх прав та обов`язків Акціонерного товариства «Завод «Електроважмаш» внаслідок приєднання останнього до Акціонерного товариства «Українські енергетичні машини» відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 26.08.2021 №1005-р «Про погодження реорганізації Акціонерного товариства «Завод «Електроважмаш» шляхом приєднання до Акціонерного товариства «Турбоатом».

Цей статут також знаходиться у вільному доступі на офіційному сайті АТ «Українські енергетичні машини».

Ураховуючи вищевикладене, суд зазначає, що у спірних правовідносинах правонаступництво щодо майна, усіх залишків, прав та обов`язків Акціонерного товариства «Завод «Електроважмаш» перейшло правонаступнику - Акціонерному товариству «Українські енергетичні машини» з моменту затвердження даного Передавального акту, а саме, з 01.12.2021.

Відповідно до ч.4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції посилається на рішення судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій у справі №922/3979/21 щодо заміни сторони у виконавчому провадженні (боржник АТ «Завод «Електроважмаш», новий боржник АТ «Укренергомашини»).

Тобто, при постановленні оскаржуваної ухвали взято до уваги обставини, встановлені при розгляді справи №922/3979/21, сторонами якої були ті ж самі сторони, що і у даній справі (боржник АТ «Завод «Електроважмаш», новий боржник АТ «Укренергомашини»).

Із вищевказаного вбачається, що твердження апелянта про недоведеність обставин справи при ненаданні суду договору про приєднання у належному вигляді, затвердженого передавального акту тощо є безпідставним, адже обставини справи у даному судовому провадженні не підлягають доведенню, так як їх вже встановлено при розгляді судової справи №922/3979/21 і судові рішення у цій справі є такими, що вступили в силу.

Щодо доводів апелянта про те, що станом на даний час АТ «Завод «Електроважмаш» перебуває «в стані припинення», проте запис про його припинення до вказаного реєстру не внесено, суд зазначає таке.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14.09.2020 у справі №296/443/16-ц (провадження №61-16634сво19) дійшов висновку про те, що у статтях 104 та 107 ЦК України не визначається момент переходу прав та обов`язків від юридичної особи, яка припиняється шляхом приєднання.

Такий момент не може пов`язуватися із внесення запису до державного реєстру про припинення юридичної особи, яка приєднується. При реорганізації шляхом приєднання немає значення, чи вказано в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків. Внаслідок приєднання правонаступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при такому виді реорганізації неможливий.

У частині восьмій статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» передбачено, що у разі приєднання юридичних осіб здійснюється державна реєстрація припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті приєднання, та державна реєстрація змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються.

Приєднання вважається завершеним з дати державної реєстрації змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються.

Водночас при відповідній реорганізації не має значення, чи вказано в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків, адже правонаступник лише один, що унеможливлює виникнення будь-яких спорів щодо переходу майна, прав чи обов`язків.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.01.2022 у справі №922/347/21, від 16.03.2023 у справі №922/3979/21 та від 08.06.2023 у справі №911/343/22.

Отже, лише при припиненні суб`єкта господарювання шляхом поділу в розподільчому балансі визначається правонаступництво. Внаслідок же злиття, приєднання або перетворення правонаступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при таких видах реорганізації неможливий.

Близька за змістом правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі №910/5953/17.

Суд наголошує, що чинне законодавство не містить загальної норми щодо моменту виникнення універсального правонаступництва юридичної особи, внаслідок приєднання. Ухвалюючи рішення про реорганізацію, уповноважений орган юридичної особи спрямовує свою волю на передачу не окремого майна, прав або обов`язків, а всієї їх сукупності.

Тобто, при універсальному правонаступництві до правонаступника чи правонаступників переходить усе майно особи як сукупність прав та обов`язків, які їй належать (незалежно від їх виявлення на момент правонаступництва), на підставі передавального акта.

Наведені обставини передують внесенню запису до Реєстру про припинення юридичної особи, яка припиняється в результаті реорганізації.

За висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 16.06.2020 у справі №910/5953/17, якщо припустити, що правонаступництво настає лише з моменту державної реєстрації припинення юридичної особи, то це призведе до можливостей порушення прав кредиторів, які протягом значного періоду часу не зможуть звернутися з вимогами до юридичної особи, яка отримає все майно правопопередника, але не буде нести відповідальність за його зобов`язаннями.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду в зазначеній постанові визнала помилковим висновок попередніх судових інстанцій про те, що правонаступництво не відбулося за відсутності в Реєстрі запису про припинення юридичної особи, яка реорганізовувалася.

Отже, для вирішення питання щодо можливості процесуального правонаступництва суд у кожному конкретному випадку має аналізувати фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права, зокрема відомості первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення, перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.11.2020 у справі №922/817/18, від 08.02.2023 у справі №910/16900/19, від 16.03.2023 у справі №922/3979/21.

Ураховуючи встановлені судом у сукупності обставини, у контексті застосування статей 104, 107 Цивільного кодексу України, та беручи до уваги не визначений момент переходу прав та обов`язків від юридичної особи, яка припиняється у зв`язку з реорганізацією, суд вважає, що з моменту складання та затвердження передавального акта обставини щодо завершення/не завершення певних процедур, зокрема, внесення відповідного запису до реєстру, ніяким чином не можуть впливати на обсяг переданих за таким актом прав та обов`язків товариства, що приєднується.

Разом з цим, в апеляційній скарзі Акціонерне товариство «Українські енергетичні машини» зазначає, що на момент розгляду заяви не відбулась емісія та реєстрація випуску акцій АТ «Укренергомашини» у зв`язку з приєднанням АТ «Завод «Електроважмаш», отже не в повному обсязі відбулися етапи процедури приєднання акціонерних товариств, передбачені Законом України «Про акціонерні товариства», що є підтвердженням незаконності оскаржуваної ухвали.

Суд зазначає, що згідно із статтею 120 Закону України «Про акціонерні товариства» наведено 17 етапів приєднання акціонерного товариства.

Відповідно до даної статті, затвердження передавального акту відбувається на 1-му етапі процедури приєднання акціонерного товариства.

Реалізація прав кредиторів акціонерного товариства, що бере участь у приєднанні, щодо задоволення їхніх вимог, здійснюється на 3-му етапі процедури приєднання акціонерного товариства.

Емісія та реєстрація випуску акцій у зв`язку з приєднанням іншого акціонерного товариства здійснюється на 8-11 етапах приєднання акціонерного товариства.

Із зазначеного вбачається, що у даному випадку здійснення правонаступництва щодо задоволення вимог кредиторів, яке відбулося з затвердженням передавального акту 01.12.2021, ніяким чином не пов`язане з етапом емісії та реєстрації випуску акцій, так само, як і з етапом припинення АТ «Завод «Електроважмаш».

Щодо зазначення у апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції не взято до уваги положення статті 120 Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.07.2022 та ч.6 статті 84, ч.6 статті 83 Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 (втрата чинності 01.01.2023), слід зазначити, що скарга не містить обґрунтувань як саме таке незастосування вплинуло на суть оскаржуваної ухвали. Крім того, зазначені положення статей визначають порядок та процедуру злиття і приєднання акціонерного товариства, втім не містять норми визначення саме моменту виникнення універсального правонаступництва юридичної особи.

Отже, не взяття до уваги положення статті 120 Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.07.2022 та ч.6 статті 84, ч.6 статті 83 ЗУ «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано встановив обставини правонаступництва, які є необхідними для здійснення відповідної заміни боржника його правонаступником.

Крім того, скаржник стверджує, що у заяві про заміну сторони у виконавчому провадженні в якості відповідача вказано ДП «Завод «Електроважмаш», але при цьому неправомірно в якості боржника зазначено АТ «Завод «Електроважмаш», що чітко не встановлює кого саме заявник вважає особою, що припинилася. Але, на думку апелянта, у будь-якому разі рішення про стягнення заборгованості передбачало стягнення з ДП «Завод «Електроважмаш»; заміна боржника (відповідача) з ДП «Завод «Електроважмаш» на АТ «Завод «Електроважмаш» не відбувалася, а тому вимога заявника про заміну сторони у виконавчому провадженні з Акціонерного товариства «Завод «Електроважмаш» на Акціонерне товариство «Українські енергетичні машини» є незаконною та безпідставною. З цього приводу колегія суддів вказує про наступне.

Як вже зазначено вище, з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що АТ «ЗАВОД «ЕЛЕКТРОВАЖМАШ» () є правонаступником ДП «ЗАВОД «ЕЛЕКТРОВАЖМАШ» (), про що свідчить запис у розділі ЄДР «Дані про юридичних осіб, правонаступником яких є зареєстрована юридична особа: повне найменування, ідентифікаційний код».

При цьому, безпосередньо у даній справі Акціонерне товариство «Завод «Електроважмаш» зверталося до суду першої інстанції із заявою (вх.№29095 від 09.12.2021) про часткове визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, у якій заявник, серед іншого, просив суд здійснити заміну сторони боржника у справі №922/3953/20 - Державне підприємство «Завод «Електроважмаш» його правонаступником Акціонерним товариством «Завод «Електроважмаш».

За результатами розгляду вказаної заяви ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.12.2021 замінено сторону (боржника) у справі №922/3953/20 Державне підприємство «Завод «Електроважмаш» (61089, місто Харків, проспект Московський, будинок 299, ) його правонаступником Акціонерним товариством «Завод «Електроважмаш» (61089, місто Харків, проспект Московський, будинок 299, ).

Колегія суддів вказує, що зазначення Відділом примусового виконання рішень у шапці заяви найменування відповідача ДП «Завод «Електроважмаш» не свідчить про неправомірність такої заяви. З тексту самої заяви та її прохальної частини вбачається, що заява подана саме щодо АТ «Завод «Електроважмаш».

Вказаним спростовуються доводи скаржника про незаконність та безпідставність поданої заяви.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про заміну сторони виконавчого провадження (вх.№5155 від 26.02.2024) та заміни боржника у виконавчому провадженні №65042346 з Акціонерного товариства «Завод «Електроважмаш» (61089, місто Харків, проспект Московський, будинок 299, ідентифікаційний код юридичної особи 00213121) на Акціонерне товариство «Українські енергетичні машини» (61037, місто Харків, проспект Героїв Харкова (стара назва проспект Московський), будинок 199, ).

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 №18-рп/2012). Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 №11-рп/2012).

«Право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, Європейський суд з прав людини, від 19.03.1997).

У рішенні у справі «Янголенко проти України» від 10.12.2009 Європейський суд з прав людини зазначив, що провадження у суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження. Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового, і ці обидва провадження мають розглядатись як цілісний процес.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає, що Господарський суд Харківської області розглянув заяву про заміну сторони виконавчого провадження та прийняв оскаржувану ухвалу у відповідності до норм процесуального права, апелянтом доказів на спростування відповідного надано не було, доводи, наведені апелянтом колегією суддів розглянуті та визнані такими, що не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

З огляду на викладене, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишення ухвали Господарського суду Харківської області від 06.03.2024 у справі №922/3953/20 без змін.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції розглядається протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 введено в Україні воєнний стан, який продовжено до 11.08.2024 (Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 08.05.2024 №3684-IX).

Відповідно до ст.26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.

При цьому, згідно Рекомендацій прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

На підставі вищевикладеного, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, враховуючи поточну обстановку, що склалася в місті Харкові, суд був вимушений вийти за межі строку встановленого статтею 273 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 233, 240, 269, п.1, ч.1 ст. 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українські енергетичні машини» залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 06.03.2024 у справі №922/3953/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 21.06.2024.

Головуючий суддя Р.А. Гетьман

Суддя В.В. Россолов

Суддя О.І. Склярук