РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.06.2024Справа № 910/5605/23 (755/6127/23)

За позовом Акціонерного товариства "Таскомбанк" (01032, м. Київ, вул. С. Петлюри, 30)

до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 495 056,38 грн.

В межах справи № 910/5605/23

За заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

про неплатоспроможність

Суддя Чеберяк П.П.

Представники сторін:

Від позивача Писаренко О.В. - представник

Від відповідача не з`явилися

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду м. Києва перебувала справа №910/5605/23 за заявою ОСОБА_1 про неплатоспроможність на стадії процедури реструктуризації боргів боржника, введеної ухвалою Господарського суду м. Києва від 24.05.2023.

В травні 2023 року Акціонерне товариство "Таскомбанк" звернулось до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 495 056,38 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12.05.2023 прийнято позову заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 755/6127/23 та постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14.08.2023 матеріали справи № 755/6127/23 передано до Господарського суду м. Києва для розгляду в межах справи №910/5605/23 про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 07.09.2023 матеріали справи № 910/5605/23 (755/6127/23) передано на розгляд судді Чеберяку П.П.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 13.09.2023 прийнято справу №755/6127/23 за позовом Акціонерного товариства "Таскомбанк" до ОСОБА_1 про стягнення 495 056,38 грн. до розгляду в межах справи №910/5605/23 про неплатоспроможність ОСОБА_1 , позовна заява розглядається за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та розгляд справи призначено на 30.10.2023.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 30.10.2023 розгляд справи відкладено на 27.11.2023.

27.11.2023 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання позивача про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 27.11.2023 розгляд справи відкладено на 13.12.2023.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 13.12.2023 розгляд справи відкладено на 24.01.2024.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 24.01.2024 розгляд справи призначено на 13.03.2024 .

Судове засідання 13.03.2024 не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Чеберяка П.П. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 27.03.2024 розгляд справи призначено на 29.04.2024.

29.04.2024 у судовому засіданні оголошено перерву до 10.06.2024.

У судовому засіданні 10.06.2024 представник позивача надав пояснення по суті позову та підтримав його в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

10.12.2021 між Акціонерним товариством "Таскомбанк" (далі - позивач, банк) та ОСОБА_1 (далі - відповідач, клієнт, позичальник) укладено Договір про споживчий кредит №ТКФ 09.07.2021 1532-2021 (для придбання транспортного засобу та на споживчі цілі) (далі - кредитний договір).

Відповідно до п. 2.1. кредитного договору банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит, а позичальник отримав кредит та зобов`язався належним чином використати та повернути в передбачені кредитним договором строки кредит, сплатити проценти та інші платежі у порядку та на умовах, визначених цим кредитним договором.

Згідно із п. 2.1.2. кредитного договору за користування кредитом встановлена процентна ставка в розмірі 11,99% річних у разі, якщо позичальником виконуються всі умови кредитного договору належним чином; 30% річних у разі невиконання позичальником будь-якого зобов`язання, передбаченого розділом 11 «Страхування» цього Договору; 30% річних у разі прострочення кінцевого терміну повернення кредиту, встановленого цим договором.

Пунктом 2.1.10 кредитного договору передбачено, що платежі з повернення кредиту та сплати процентів за користування ним здійснюються у сумах та в терміни, що передбачені графіком платежів, на рахунок, відкритий у кредитора, зазначений в цьому кредитному договорі.

Згідно із п. 2.1.8.2. кредитного договору за обслуговування кредитної заборгованості встановлена щомісячна комісія в розмірі 0,19% від суми кредиту, а саме, 824,60 грн.

Відповідно до п. 2.2. кредитного договору позичальник має право отримати кредит та зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені цим договором, виконати боргові зобов`язання.

Згідно із п. 9.1. кредитного договору позичальник сплачує кредитору проценти за користування кредитом, виходячи із розміру процентної ставки, встановленої п. 2.1.2. цього договору. Нарахування та сплата процентів за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів користування кредитом за методом 30/360 на залишок заборгованості за кредитом, починаючи з моменту (дати) надання кредиту до моменту (дати) його повернення.

Пунктом 9.4. кредитного договору визначено, що погашення чергового платежу по поверненню кредиту за кредитним договором та/або сплати процентів за користування кредитом, комісій та інших платежів, передбачених кредитним договором є 10 число поточного місяця відповідно до графіку погашення, викладеного в Додатку №1 до кредитного договору. Заборгованість за кредитним договором вважається простроченою з дня (дати), наступного за днем, коли така заборгованість мала бути сплачена згідно з умовами цього договору.

Позивач зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредитні кошти, що підтверджується заявою на отримання кредиту, платіжною інструкцією та виписками по особовому рахунку відповідача, копії яких містяться в матеріалах справи.

Відповідач, в свою чергу, зобов`язання за договором не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 495 056, 38 грн.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положенням ч. 2 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 13.1. кредитного договору, кредитор має право достроково припинити строк користування кредитом та вимагати погашення заборгованості за кредитом у повному обсязі, включаючи сплату суми боргу за кредитом, що залишилася, належних процентів, пені та інших платежів та відшкодування завданих банку збитків у разі настання будь-якої з подій, визначених в цьому пункті договору, у тому числі, але не виключно, у випадку: невиконання позичальником будь-яких зобов`язань за кредитним договором та/або умов договорів забезпечення, та/або у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених п.2.1.3., 2.1.10., 9.3., 9.4. більше ніж на один календарний місяць.

Пунктом 13.3. кредитного договору сторони погодили, що виконання позичальником вимоги банку щодо дострокового повернення кредиту належних до сплати процентів, комісійних винагород та інших платежів відповідно до умов цього договору повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання такої вимоги від банку. Сторони за взаємною згодою встановили, що визначений у абзаці першому цього пункту договору строк починає відліковуватись з дати вручення позичальнику відправлення, яка зазначена в повідомленні про вручення поштового відправлення або з дати, яка зазначена на такому листі позичальником при отриманні ним зазначеного листа особисто. Якщо пошта (поштова служба) не може вручити вимогу позичальнику через відсутність за місцем проживання вказаної особи, через його відмову прийняти поштове відправлення, через незнаходження фактичного місця проживання позичальника або з інших причин, письмова вимога про усунення порушення зобов`язання, вважається врученою позичальнику у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

В матеріалах справи містяться докази, зокрема, розрахунок заборгованості та виписки по особовому рахунку клієнта, що підтверджують порушення строків повернення кредиту відповідачем.

З огляду на зазначене, позивачем на адресу відповідача були направлені повідомленнями-вимоги від 02.02.2023 за вих.Nє2167/70.2 та від 02.02.2023 за вих.Nє2169/70.2 щодо дострокового повернення кредитних коштів та погашення заборгованості за кредитним договором.

Відповідач наявну заборгованість не погасив.

Таким чином, загальна заборгованість відповідача перед позивачем за Договором про споживчий кредит №ТКФ 09.07.2021 1532-2021 (для придбання транспортного засобу та на споживчі цілі) становить 495 056, 38 грн., з яких: 422 063, 20 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 60 624, 18 грн. - заборгованість по відсотках; 12 369, 00 грн. - заборгованість по комісії.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Отже, зважаючи на викладене вище, позовні вимоги підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства "Таскомбанк" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30; ) заборгованість в розмірі 495 056 (чотириста дев`яносто п`ять тисяч п`ятдесят шість) грн. 38 коп., судовий збір в розмірі 3 712 (три тисячі сімсот дванадцять) грн. 93 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Копію рішення направити сторонам.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 17.06.2024.

Суддя П.П. Чеберяк