СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року м. Харків Справа № 922/4634/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Пуль О.А., суддя Фоміна В.О.,

за участі секретаря судового засідання Борсук В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Харківської митниці (вх.№305Х) на рішення Господарського суду Харківської області від 09.01.2024 (рішення ухвалено суддею Присяжнюком О.О. в приміщенні Господарського суду Харківської області 09.01.2024 о 12:35 год, повний текст складено 10.01.2024) у справі №922/4634/23

за позовом Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (вул. Кирилівська, 85, м. Київ, 04080)

третя особа Акціонерне товариство "Харківобленерго" (вул. Плеханівська, 149, м. Харків, 61037)

до Державної митної служби України (вул. Дегтярівська, 11-Г, м. Київ, 04119) в особі Харківської митниці (вул. Короленка, 16-Б, м. Харків, 61003)

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Харківської області від 09.01.2024 у справі №922/4634/23 позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з Державної митної служби України в особі Харківської митниці, як її відокремленого підрозділу на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" 2424889,43 грн, з яких: 1602548,70 грн заборгованість за спожиту електроенергію за період з грудня 2021 р. по лютий 2022 р. на рахунок IBAN НОМЕР_1 в AT "Ощадбанк"; 6614,20 грн - пеня, 424835,25 грн - інфляційні втрати, 390891,28 грн. - 15% річних на рахунок IBAN UA0710783 в ГУ ДКСУ у Київській області; стягнуто з Державної митної служби України в особі Харківської митниці, як її відокремленого підрозділу на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" витрати по сплаті судового збору в сумі 36373,34 грн на рахунок IBAN UA9480600 в ГУ ДКСУ у Київській області.

Харківська митниця звернулася до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 09.01.2024 у справі №922/4634/23 в частині стягнення з Державної митної служби України в особі Харківської митниці, як її відокремленого підрозділу на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" штрафних санкцій: 6614,20 грн пені, 424835,25 грн інфляційних втрат, 390891,28 грн 15% річних та ухвалити нове рішення, яким відмовити в цій частині в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що суд першої інстанції неправомірно відхилив доводи відповідача щодо наявності форс-мажорних обставин, наявність яких звільняє сторони від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за договором, а саме військової агресії російської федерації проти України, що підтверджується листом Торгово-промислової палати №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022. За твердженням відповідача, судом не взято також до уваги, що згідно наказу Держмитслужби від 24.02.2022 №113 "Про встановлення простою в роботі територіальних органів Держмитслужби" об`єкти митниці з 00 год 00 хв 24.02.2022 знаходилися в простої і будь-яка діяльність не здійснювалася, тобто у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов, необхідних для виконання роботи, відповідач об`єктивно був позбавлений можливості повідомити позивача про виникнення форс-мажору, а наявність цих обставин є очевидною.

Щодо нарахування інфляційних втрат та відсотків річних, то на думку відповідача, суд першої інстанції залишив поза увагою, що відповідно до п. 6.1. комерційної пропозиції №5 до договору, у разі відсутності доказу вручення рахунку споживачу, пеня та інші види відповідальності визначені законом та договором (15% річних, інфляція) за невиконання грошового зобов`язання за цим договором починають нараховуватися постачальником з 21 календарного дня після закінчення розрахункового періоду. Відповідач при цьому просить врахувати неспівмірність здійснених нарахувань.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.01.2024 для розгляду справи сформовано такий склад колегії суддів: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Фоміна В.О., суддя Шевель О.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.02.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Харківської митниці (вх.№305Х) на рішення Господарського суду Харківської області від 09.01.2024 у справі №922/4634/23, встановлено учасникам справи строк по 04.03.2024 для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань та письмових пояснень з доказами їх надсилання іншим учасникам провадження, повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться 19.03.2024.

01.03.2024 від Акціонерного товариства "Харківобленерго" надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. №3125), у якому третя особа просила апеляційну скаргу Державної митної служби України в особі Харківської митниці залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 09.01.2024 по справі №922/4634/23 залишити без змін.

04.03.2024 від Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№3202), у якому позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до розпорядження Східного апеляційного господарського суду щодо повторного автоматизованого розподілу справи та витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.03.2024 у зв`язку з відпусткою судді Фоміної В.О. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Білоусова Я.О., суддя Шевель О.В.

Відповідно до розпорядження Східного апеляційного господарського суду щодо повторного автоматизованого розподілу справи та витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.03.2024 у зв`язку з відпусткою судді Білоусової Я.О. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Пуль О.А., суддя Шевель О.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.03.2024 оголошено у судовому засіданні перерву до 30.04.2024.

Відповідно до розпорядження Східного апеляційного господарського суду щодо повторного автоматизованого розподілу справи та витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.04.2024 у зв`язку з відставкою судді Шевель О.В. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Пуль О.А., суддя Фоміна В.О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.04.2024 оголошено у судовому засіданні перерву до 18.06.2024.

У судовому засіданні представник відповідача підтримала вимоги апеляційної скарги та просила їх задовольнити, представник позивача проти апеляційної скарги заперечувала та просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши з урахуванням положень ч. 1 ст. 269 ГПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 №1023-р "Про визначення державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" постачальником "останньої надії" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" визначено постачальником "останньої надії" з 1 січня 2019 року до 31 грудня 2022 року.

Листом АТ "Харківобленерго" №56к-01/04-7911 від 30.11.2021 повідомлено Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго", що споживачем, постачання електричної енергії якому здійснюється постачальником "останньої надії" "ДПЗД "Укрінтеренерго" з 01.11.2021 є Державна митна служба України у зв`язку із реорганізацією установи та не обранням електропостачальника.

28.12.2021 між Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" та Харківською митницею укладено договір №51 про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" (далі договір), відповідно до умов якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору, що зазначені в Додатку №1 до договору (комерційна пропозиція).

Відповідно до п.1.1. договору цей договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" є публічним договором приєднання споживача.

Пунктом 5.8. договору встановлено, що розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.

Відповідно до положень п. 5.10 договору оплата виставленого постачальником рахунка за цим договором має бути здійснена споживачем в терміни, визначені в рахунку, але не менш 5 робочих днів з дати отримання споживачем цього рахунку, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.

Цей договір приєднання споживача набирає чинності за фактом споживання електричної енергії у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, за відсутності факту відключення, передбаченого ПРРЕЕ, та діє в частині здійснення розрахунків між сторонами до повного їх здійснення, а в частині постачання електричної енергії його дія не може перевищувати 90 діб (п. 13.1. договору).

Умовами пункту 4.1. комерційної пропозиції № 5 від 08.10.2021 встановлено, що споживач сплачує 100% від орієнтованої вартості прогнозованого обсягу споживання електричної енергії за розрахунковий період протягом 5 банківських (робочих) днів з моменту отримання споживачем рахунку. У разі не отримання рахунку споживач зобов`язується здійснити 100% оплату самостійно (без рахунку) на поточний рахунок постачальника, зазначений у договорі, не пізніше ніж за 1 банківський (робочий) день до початку розрахункового періоду, виходячи з прогнозованого обсягу споживання електричної енергії у розрахунковому періоді та діючої у розрахунковому періоді ціни на електричну енергію. Орієнтована вартість розраховується шляхом множення прогнозованого обсягу споживання електричної енергії на ціну, за якою здійснюється постачання електричної енергії постачальником. Прогнозований обсяг споживання електричної енергії визначається на підставі даних, отриманих постачальником від оператора системи розподілу (передачі).

Відповідно до положень п. 4.2. комерційної пропозиції №5 від 08.10.2021 остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію в розрахунковому періоді здійснюється споживачем на підставі виставленого постачальником рахунку до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, розмір якого визначається як різниця між вартістю купованої споживачем електричної енергії, зазначеної в Акті купівлі-продажу, та сумарною оплатою споживачем за розрахунковий період з урахуванням ПДВ, або самостійно (без рахунку) не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду на поточний рахунок постачальника, зазначений у договорі.

Пункт 4.3 комерційної пропозиції №5 від 08.10.2021 передбачає, що у разі направлення рахунків електронною поштою або із застосуванням інших засобів електронного зв`язку, датою отримання таких рахунків буде вважатися дата відправлення постачальником відповідного електронного повідомлення (лист, факс та інше).

Положеннями п. 4.4 комерційної пропозиції №5 від 08.10.2021 встановлено, що Акт купівлі-продажу електричної енергії складається на підставі даних про фактичне споживання електричної енергії споживачем. Після завершення розрахункового періоду та отримання даних від оператора системи розподілу (передачі) постачальник надсилає на адресу електронної пошти споживача скановану версію Акту купівлі-продажу, підписаного зі свого боку. У разі наявності зауважень до Акту купівлі - продажу, споживач оформлює протокол розбіжностей, в якому вказує обсяг електричної енергії, по якому є розбіжності.

Пунктом 7.4. комерційної пропозиції №5 від 08.10.2021 встановлено, що споживач, який прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати електроенергії, на вимогу постачальника зобов`язаний, крім оплати штрафних санкцій та збитків, сплатити суму боргу за електроенергію з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов`язання, а також п`ятнадцять процентів річних від простроченої суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов`язання.

Відповідно до пункту 5.11. договору у разі порушення споживачем строків оплати за договором, постачальник має право вимагати сплати пені. Пеня нараховується за кожен прострочений день оплати за договором. Споживач має сплатити за вимогою постачальника пеню у розмірі, яка визначається в комерційній пропозиції.

Пунктом 6.1. комерційної пропозиції № 5 від 08.10.2021 погоджено, що за внесення передбачених умовами договору платежів з порушенням термінів, визначених комерційною пропозицією, постачальник має право нарахувати споживачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Споживач зобов`язується сплатити пеню на підставі рахунку постачальника. Нарахування пені та інших видів відповідальності, що визначені законом та цим договором (15% річних, інфляція) за невиконання грошового зобов`язання на підставі отриманого споживачем рахунку, починається на наступний день після закінчення терміну, встановленого договором на оплату рахунку. У разі відсутності доказу вручення рахунку споживачу, пеня та інші види відповідальності визначені законом та цим договором (15% річних, інфляція) за невиконання грошового зобов`язання за цим договором починають нараховуватися постачальником з 21 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.

Згідно з умовами пункту 13.1. комерційної пропозиції № 5 від 08.10.2021 сторони домовились, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання або неналежне виконання зобов`язання припиняється через один рік від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За даними оператора системи розподілу АТ "Харківобленерго" на виконання укладеного між сторонами договору складено:

- акт № 016683 від 28.12.2021 купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період грудень 2021 та рахунок № 26/19/О12/24094 від 28.12.2021, відповідно до яких відповідачем спожито електричної енергії в обсязі 99487 кВт*год. на суму 659878,16 грн (з ПДВ);

- акт № 016989 від 31.12.2021 купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період грудень 2021 та рахунок № 26/19/О12/24429 від 12.01.2022, відповідно до яких відповідачем спожито електричної енергії в обсязі 58284 кВт*год. на суму 386586,58 грн (з ПДВ);

- корегувальний акт № 16989 від 31.12.2021 до акту № 016683 від 28.12.2021 купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період грудень 2021 року, відповідно до якого обсяг спожитої електричної енергії відповідачем становить: до корегування - 99487 кВт*год. на суму 659878,16 грн (з ПДВ); корегування - 58284 кВт.*год. на суму 386586,58 грн (з ПДВ); після коригування - 157771 кВт.*год. на суму 1046464,74 грн (з ПДВ);

- акт № 018199 від 31.01.2022 купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період січень 2022 року та рахунок № 26/19/О01/25669 від 11.02.2022, відповідно до яких відповідачем спожито електричної енергії в обсязі 158439 кВт*год. на суму 883161,80 грн. (з ПДВ);

- акт № 023301 від 28.02.2022 купівлі- продажу електроенергії за розрахунковий період лютий 2022 року та рахунок № 26/19/О02/30787 від 28.04.2022, відповідно до якого відповідачем спожито електричної енергії в обсязі 62059 кВт*год. на суму 332800,32 грн (з ПДВ).

За даними оператора системи розподілу АТ "Укрзалізниця" в особі філії Енергозбут" на виконання договору складено:

- акт № 017873 від 31.01.2022 купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період січень 2022 року та рахунок №26/29/О01/25342 від 10.02.2022 р., відповідно до яких відповідачем спожито електричної енергії в обсязі 10864 кВт*год. на суму 60557,50 грн (з ПДВ);

- акт № 021974 від 28.02.2022 купівлі- продажу електроенергії за розрахунковий період лютий 2022 року та рахунок №26/29/О02/29461 від 18.04.2022, відповідно до якого відповідачем спожито електричної енергії в обсязі 8061 кВт*год. на суму 43228,27 грн (з ПДВ).

За твердженням позивача, ним виконано свої зобов`язання, поставлено відповідачу електричну енергію на загальну суму 2366212,63 грн, що підтверджується актами купівлі-продажу електроенергії за грудень 2021 року, січень 2022 року, лютий 2022 року. Проте, всупереч умовам п. 2.1 глави 2 договору відповідач оплатив спожиту ним електричну енергію частково - у розмірі 763663,93 грн, що підтверджується платіжними інструкціями від 30.12.2021 №2356 на суму 659878,16 грн; від 05.12.2022 №918 на суму 60557,50 грн; від 05.12.2022 №919 на суму 43228,27 грн.

З метою досудового врегулювання спору ДПЗД "Укрінтеренерго" звернулося до відповідача з вимогою №44/11-003278 від 28.07.2022 про сплату боргу та штрафних санкцій, яка залишилася без відповіді та задоволення.

У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача боргу в загальній сумі 2424889,43 грн, з яких: 1602548,70 грн - основний борг за поставлену електричну енергію; 390891,28 грн -15% річних; 6614,20 грн - пеня; 424835,25 грн - інфляційні витрати.

Суд першої інстанції, враховуючи відсутність у матеріалах справи доказів, які б спростовували наявність заборгованості відповідача перед позивачем, а також доказів, які б свідчили про здійснення остаточного та повного розрахунку за спожиту електричну енергію, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення основної заборгованості у розмірі 1602548,70 грн, є обґрунтованою, доведеною матеріалами справи, визнаною відповідачем, а тому підлягає задоволенню.

Перевіривши правомірність, правильність, а також обґрунтованість розрахунку інфляційних втрат у розмірі 424835,25 грн, 390891,28 грн -15% річних та пені у розмірі 6614,20грн суд першої інстанції встановив, що здійснені позивачем нарахування у повній мірі відповідають обставинам справи, вимогам законодавства, погодженим між сторонами умовам договору та комерційної пропозиції, розрахунки виконано арифметично вірно, а тому підлягають задоволенню.

Надаючи власну правову кваліфікацію обставинам справи, колегія суддів зазначає таке.

Враховуючи, що відповідачем оспорюється рішення суду тільки в частині стягнення з нього суми 15% річних, інфляційних втрат та пені нарахованих на суму основного зобов`язання, колегія суддів відповідно положень ст. 269 ГПК України перевіряє його законність і обґрунтованість у вказаних в апеляційній скарзі межах.

Регулювання відносин, що виникають у зв`язку із купівлею - продажею електричної енергії здійснюється, зокрема, Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про ринок електричної енергії", Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії" (далі - Правила), іншими нормативно-правовими актами і безпосередньо договором.

Згідно зі ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають зокрема з договорів.

Відповідно до положень ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Положеннями ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Враховуючи встановлену ст. 204 Цивільного кодексу України та неспростовану в межах цієї справи в порядку ст. 215 цього Кодексу презумпцію правомірності означеного договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" №51 від 28.12.2021, апеляційний господарський суд вважає його належною у розумінні ст. 11, 509 Цивільного кодексу України та ст. 173, 174 Господарського кодексу України підставою для виникнення та існування обумовлених такими правовідносинами кореспондуючих прав і обов`язків сторін.

У відповідності до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Частиною першою статті 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У частині 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Стаття 625 Цивільного кодексу України розміщена в розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 Цивільного кодексу України, отже вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини щодо виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт (аналогічний висновок міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справі №646/14523/15-ц, від 09.11.2021 у справі №320/5115/17).

Як зазначалося, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору позивачем нараховано 6614,20 грн пені, 424835,25 грн інфляційних втрат, 390891,28 грн 15% річних за порушення зобов`язань за договором про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" №51 від 28.12.2021.

При цьому, заявник апеляційної скарги не оскаржує рішення суду в частині стягнення заборгованості за електроенергію у розмірі 1602548,70 грн, не оспорює ні обставини невиконання ним свого обов`язку щодо вчасної сплати за споживання електричної енергії за грудень 2021 року, січень та лютий 2022 року, ні правильність здійснених позивачем розрахунків інфляційних, відсотків річних від простроченої суми та встановленої договором пені.

Посилання відповідача на відсутність доказів вручення йому рахунків не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки інформація щодо обсягів спожитої електроенергії ним не оспорюється та міститься в електронній системі, доступ до якої мають всі учасники енергоринку. Окрім того, матеріали справи свідчать, що відповідні рахунки були надіслані позивачем відповідачу як за допомогою звичайного поштового зв`язку, так і засобами електронної пошти у відповідності до положень п. 4.3 комерційної пропозиції №5 від 08.10.2021. Окрім того, навіть відсутність відповідних рахунків не звільняє споживача від обов`язку здійснення розрахунків за спожиту електроенергію в порядку, передбаченому, зокрема, п. 4.1., 4.2. вказаної комерційної пропозиції.

В свою чергу, відповідач як на підставу для звільнення його від відповідальності за несплату послуг у встановлений договором строк посилається на форс-мажорні обставини військову агресію російської федерації проти України, що підтверджується листом Торгово-промислової палати №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022. При цьому, відповідач зазначає, що об`єктивно був позбавлений можливості повідомити позивача про виникнення форс-мажору, і наявність цих обставин є очевидною.

У силу приписів статті 614 Цивільного кодексу України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно із ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Статтею 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" передбачено, що Торгово-промислова палата України здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, інших законів, нормативно-правових актів та свого Статуту. Торгово-промислова палата України відповідно до цього Закону та свого Статуту здійснює представницькі функції як в Україні, так і за її межами, об`єднує торгово-промислові палати та координує їх діяльність. Торгово-промислова палата України: відкриває свої представництва та філії в інших країнах, а також засновує разом із зарубіжними партнерськими організаціями як в Україні, так і за її межами змішані торгово-промислові палати, ділові ради та інші спільні організації; засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб; засвідчує форс-мажорні обставини відповідно до умов договорів за зверненнями суб`єктів господарської діяльності, що здійснюють будівництво житла (замовників, забудовників); веде недержавний реєстр українських підприємців за їх згодою, фінансовий стан яких свідчить про їх надійність як партнерів у підприємницькій діяльності в Україні та за її межами. Порядок ведення зазначеного реєстру визначається Торгово-промисловою палатою України.

Відповідно до ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Отже, відповідно до вищезазначених положень законодавства форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні і невідворотні обставини за даних умов здійснення господарської діяльності, що об`єктивно унеможливлюють виконання особою зобов`язань за умовами договору, обов`язків, передбачених законодавством.

Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості.

Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести, а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним.

Між обставинами непереборної сили та неможливістю належного виконання зобов`язання має бути причинно-наслідковий зв`язок. Тобто неможливість виконання зобов`язання має бути викликана саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин.

Відповідно до п. 12.1. договору сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим договором, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Пунктом 12.4. договору визначено, що сторони зобов`язані негайно повідомити про форс-мажорні обставини та протягом 14 днів з дати їх виникнення надати підтверджуючі документи щодо їх настання відповідно до чинного законодавства.

В матеріалах справи відсутній сертифікат торгово-промислової палати, який би засвідчував форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) щодо невиконання обов`язку (зобов`язання), а саме щодо несплати відповідачем за спожиту електроенергію за договором про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" №51 від 28.12.2021.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.08.2022 у справі №908/2287/17 зазначив, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №926/2343/16, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі № 905/55/21). Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу.

Тобто, навіть у разі наявності сертифікату ТПП України про форс-мажорні обставини, суд має оцінювати цей доказ у сукупності з іншими.

Колегія суддів зазначає, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них, як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

В будь-якому разі сторона зобов`язання, яка його не виконує, повинна довести, що в кожному окремому випадку саме ці конкретні обставини мали непереборний характер саме для цієї конкретної особи при виконанні нею конкретних договірних зобов`язань. І кожен такий випадок має оцінюватись судом незалежно від наявності засвідчених компетентним органом обставин непереборної сили.

Сам лише факт проведення бойових дій чи запровадження обмежень воєнного часу не звільняє сторону від відповідальності, якщо такі обставини прямо не перешкоджають фізично чи юридично виконати конкретний обов`язок за договором. Відповідну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 10.03.2023 у справі №922/1093/22, від 23.03.2023 у справі №920/505/22 тощо.

У спірних питаннях колегія суддів також наголошує на тому, що посилання на наявність обставин форс-мажору використовується стороною, яка позбавлена можливості виконувати договірні зобов`язання належним чином, для того, щоб уникнути застосування до неї негативних наслідків такого невиконання. Інша ж сторона договору може доводити лише невиконання/неналежне договору контрагентом, а не наявність у нього форс-мажорних обставин (як обставин, які звільняють сторону від відповідальності за невиконання). Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору (постанови Верховного Суду від 15.06.2018 у справі №915/531/17, від 26.05.2020 у справі №918/289/19, від 17.12.2020 у справі №913/785/17, від 30.11.2021 у справі №913/785/17 та від 07.06.2023 у справі №906/540/22).

Згідно з наведеними позиціями Верховного Суду факт наявності для сторони форс-мажорних обставин слід встановлювати в кожному конкретному випадку на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Також Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи на підставі доказів у порядку статті 86 ГПК України.

Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.

Колегія суддів також враховує, що висновки щодо застосування приписів 13, 14, 73-74, 76-79, 86 ГПК України є загальними і усталеними у правозастосовній практиці.

Отже, істинність твердження відповідача, що воєнний стан, введений на території України, знаходження територіальних органів Держмитслужби в простої, інтенсивні бойові дії та знищення і руйнування об`єктів митної інфраструктури позбавляє його можливості належного виконання договірних зобов`язань за даних умов, як і взагалі наявність таких обставин, ураховуючи принципи змагальності, диспозитивності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, підлягали доведенню відповідачем перед судом.

При цьому, матеріали справи не містять наказу Держмитслужби від 24.02.2022 №113 "Про встановлення простою в роботі територіальних органів Держмитслужби". Водночас наявність такого наказу не може вважатися доказом неможливості виконання ним обов`язку за договором, оскільки є його власним управлінським рішенням.

Крім того, суд першої інстанції вірно встановив, що відповідач всупереч положенням розділу 12 договору не попереджав позивача про те, що знаходиться у простої, отже не дотримався порядку повідомлення про виникнення обставин форс-мажору.

Необхідно також звернути увагу, що стороною договору є саме Державна митна служба України, а Харківська митниця є лише її відокремленим підрозділом. А тому, навіть обставини перебування в простої працівників останньої не свідчать про неможливість виконання своїх зобов`язань безпосередньо відповідачем.

Колегія суддів наголошує, що сам по собі факт запровадження воєнного стану та будь-яких обмежень, пов`язаних з цим, не є безумовною підставою для звільнення сторони від виконання договірних зобов`язань, оскільки сам собою не свідчить про принципову неможливість виконання свого зобов`язання.

Отже, відповідачем не доведено існування обставин (не самих по собі, а для даного конкретного випадку), що перешкоджали б йому виконати обов`язок за договором. Тобто, відповідачем не доведено наявності причинно-наслідкового зв`язку між обставинами, на які він посилається, та неможливістю належного виконання ним свого зобов`язання за договором.

Тому, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем не доведено факт винятковості обставин невиконання взятого ним на себе зобов`язання, що давало підстави позивачу для нарахування штрафних санкцій, відсотків річних та інфляційних втрат.

У відзиві на позов та апеляційній скарзі відповідач також зазначає про неспівмірність нарахування позивачем 15% річних та право суду зменшити їх розмір. Проте, колегія суддів зауважує, що із відповідним клопотанням відповідач ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного господарського суду не звертався.

Надаючи оцінку вказаним доводам, колегія суддів враховує, що укладаючи договір сторони погодили усі його істотні умови, в тому числі ціну, строк виконання зобов`язання, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання. Відтак, відповідач, прийнявши на себе зобов`язання за договором, усвідомлював визначені ним відповідні умови щодо обсягу зобов`язання, строків його виконання та погодився із передбаченою відповідальністю за прострочення взятих на себе зобов`язань, зокрема, щодо розміру відсотків річних у сумі 15%.

Колегія суддів підкреслює, що сторони є суб`єктами господарювання, а відтак у разі здійснення підприємницької діяльності мають усвідомлювати, що господарська діяльність здійснюється ними на власний ризик, особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утримання від) таких дій (схожа правова позиція викладена у пункті 6.42 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі №910/15484/17).

Суд апеляційної інстанції не вважає, що стягнуті судом першої інстанції з відповідача пеня в розмірі 6614,20 грн, 390891,28 грн 15% річних, 424835,25 грн є неспівмірною та неадекватною мірою відповідальності за вчинене ним порушення господарського зобов`язання щодо своєчасної сплати заборгованості у розмірі 1602548,70 грн. При цьому, колегія суддів враховує тривалість та ступінь виконання зобов`язання, зокрема, те, що не оспорювана відповідачем заборгованість не погашена навіть на час перегляду справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі викладеного, враховуючи, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги Харківської митниці без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 09.01.2024 у справі №922/4634/23 - без змін.

З урахуванням приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської митниці залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 09.01.2024 у справі №922/4634/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 21.06.2024.

Головуючий суддя О.О. Крестьянінов

Суддя О.А. Пуль

Суддя В.О. Фоміна