ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2024 р.м. ХарківСправа № 922/1246/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Ізюмського комунального підприємства теплових мереж, м.Ізюм (адреса: 64300, Харківська область, м. Ізюм, просп.Незалежності, буд.33)
до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз", м.Харків (адреса: 61109, м. Харків, вул.Безлюдівська, буд.1)
про стягнення 265875,66 грн
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

12.04.2024 року позивач - Ізюмське комунальне підприємство теплових мереж звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" про стягнення 265875,66грн переплати за договором розподілу газу.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.04.2024 року позовну заяву залишено без руху.

18.04.2024 року позивач надав до суду заяву про усунення недоліків (вх.№10300).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.04.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/1246/24 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними матеріалами.

10.05.2024 року представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву (вх.№12236), в якому заперечує проти позовних вимог та зазначає, що позивачем не доведено належними, достатніми, допустимими доказами у даній справі свої позовні вимоги, позивач посилається на нібито існування заяви-приєднання та переплати по ній, хоча такої заяви-приєднання з таким номером ніколи не укладалось, а заява-приєднання, за якою існує переплата та на яку АТ «Харківгаз» посилається як на підставу повернення коштів споживачеві, до матеріалів справи позивачем не долучена, втім долучена копія заяви-приєднання №09420W7W44DT016 від 01.01.2023.

14.06.2024 року представник позивача надав до суду заяву про виправлення технічної описки в тексті позовної заяви (вх.№15476), в якій зазначає, що під час написання позову в тексті було помилково неправильно зазначено номер заяви-приєднання, що була підписана між сторонами. В той же час в якості додатку до позову було надано вірну заяву приєднання. З огляду на вищенаведене просить вважати вірним номер заяви приєднання 09420W7W44DT016.

Надані документи прийняті судом до розгляду та долучені до матеріалів справи.

Позивач відповіді на відзив не надав.

Згідно з ст.248 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше 60 днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч.4 ст.13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

При цьому, за висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Між Відповідачем - Оператором ГРМ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ХАРКІВГАЗ» та Позивачем ІЗЮМСЬКИМ КОМУНАЛЬНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ ТЕПЛОВИХ МЕРЕЖ (Споживач) шляхом підписання заяви-приєднання №09420W7W44DT016 укладено договір за формою і змістом згідно з Типовим договором розподілу природного газу, текст якого затверджений Постановою НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015 та є загальнодоступним.

30.06.2024 року між позивачем та відповідачем складено Акт №БХ000012698 наданих послуг на суму 365875,66 грн.

В червні 2023 року Відповідачем за перевищення обсягу річної замовленої потужності згідно з АКТОМ №БХ000012698 від 30.06.2023 року по договору №09420W7W4400E виставлено до сплати Позивачеві 365875,66 грн.

Позивачем 27.07.2023 року згідно платіжної інструкції від 20.07.2023 року сплачено на рахунок Відповідача 365875,66 грн.

16.08.2023 року між позивачем та відповідачем було складено коригуючий акт №БХ000000066 наданих послуг, яким визначено, що даний акт складений між Оператором ГРМ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇСИСТЕМИ "ХАРКІВГАЗ" та Споживачем ІЗІОМСЬКЕ КОМУНАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО ТЕПЛОВИХ МЕРЕЖ, у тому, що відповідно до договору розподілу, укладеного шляхом підписання заяви-приєднання №09420W7W44DT016 від 01.01.2016 року коригування перевищення фактичного обсягу використаної потужності за січень 2023 р, - червень 2023 р, над величиною оплаченої річної замовленої потужності Споживачем становить 153214,26 (Сто п`ятдесят три тисячі двісті чотирнадцять цілих 26 сотих) м.куб. Коефіцієнт, застосований при розрахунку перевищення становить 1,0. Тариф на послуги розподілу природного газу 1,99 грн за 1 м.куб на місяць (без урахування ПДВ), на загальну суму 365875,66 грн.

На думку позивача, у Відповідача перед Позивачем утворилась переплата у сумі 365875,66 грн.

Як зазначає позивач, Відповідачем частина зазначеної суми сплачена Позивачеві, а саме двома платежами сплачено: 25.09.2023 року - 50000,00 грн. та 31.10.2023 року - 50000,00 грн.

Отже, за твердженнями позивача, Відповідачем на користь Позивача залишається не сплаченою сума переплачена по договору 265875,66 грн.

Згідно з пунктом 6.6. Типового договору розподілу природного газу: «У разі переплати сума переплати зараховується в рахунок оплати на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу у строк, що не перевищує 10 робочих днів з дня отримання письмової вимоги.»

Між позивачем та відповідачем підписано Акт звірки № 15 взаємних розрахунків по стану за період з 01.01.2023 по 10.01.2024 року, підписавши який сторони засвідчили та підтвердили заборгованість АТ «Харківгаз» перед Ізюмським комунальним підприємством теплових мереж в сумі 265875,66 грн.

Позивач 23.01.2024 року на адресу Відповідача направив лист вимогу виконання зобов`язання з повернення коштів у сумі 265875,66 грн.

29.01.2024 року відповідачем направлено відповідь №132, в якій зазначено про наявність переплати в сумі 265875,66 грн за заявою-приєднання №09420W7W44DT016.

Позивач зазначає, що станом на 09.02.2023 року сума заборгованості 265875,66 грн. відповідачем позивачеві не сплачена.

Отже, у зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором щодо повернення переплати позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться

У відповідності до ст.173 ГК України, зі змістом якої кореспондуються і приписист.509 ЦК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконати її обов`язку.

Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 40 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.

Типовий договір розподілу природного газу затверджено постановою НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу». Типовий договір розподілу природного газу (далі - типовий договір) є публічним (стаття 633 ЦК України) та договором приєднання (стаття 634 ЦК України). Умови Типового договору є однаковими для всіх споживачів України.

Позивач, як споживач природного газу, уклав з відповідачем відповідний Договір шляхом підписання заяви-приєднання №09420W7W44DT016.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Згідно з пунктом 6.6. Договору у разі переплати сума переплати зараховується в рахунок оплати на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу у строк, що не перевищує 10 робочих днів з дня отримання письмової вимоги.

Відповідно до пункту 24 розділу III Правил постачання природного газу визначено, що «у разі переплати сума переплати зараховується в рахунок оплати на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу протягом п`яти робочих днів після отримання такої вимоги».

Як установлено судом та підтверджується матеріалами справи, за наслідками виконання Сторонами умов спірного договору у Позивача утворилась переплата в розмірі 265875,66 грн, що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків № 15, який був підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений їх печатками (а.с.5).

Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 02.01.2024 року на адресу відповідача надіслано вимогу про повернення у семиденний строк з дня отримання вказаної вимоги суму попередньої оплати у розмірі 265875,66 грн.

29.01.2024 року відповідачем направлено відповідь №132, в якій зазначено про наявність переплати в сумі 265875,66 грн за заявою-приєднання №09420W7W44DT016, проте останнім вимога не виконана, сума попередньої оплати у розмірі 265875,66 грн не повернута.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч.1 ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно з ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем доказів на спростування позовних вимог, доказів повернення переплати до суду не надано.

Судом не приймаються доводи відповідача стосовно того, що позивачем не доведено належними, достатніми, допустимими доказами у даній справі свої позовні вимоги, оскільки позивачем долучено до матеріалів справи копію заяви-приєднання, акт звірки взаємних рахунків, коригуючий акт та інші докази на підтвердження своїх вимог.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судових рішеннях у справі, питання вичерпності висновків судів, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що інші доводи, міркування сторін, судом розглянуті, але до уваги та врахування при вирішенні даної справи не приймаються, оскільки на результат вирішення спору не впливають.

Враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо повернення переплати за договором розподілу природного газу, суд вважає позовні вимоги такими, що підтверджуються матеріалами справи, є правомірними та обґрунтованими, відповідачем не спростовані, на підставі чого позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судового збору суд керується положенням п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, відповідно до яких судовий збір покладається на відповідача, з вини якого виник спір.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 12, 13, 73, 74, 76-80, 129, 236 - 241, 247, 251, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" (адреса: 61109, м. Харків, вул.Безлюдівська, буд.1; ) на користь Ізюмського комунального підприємства теплових мереж (адреса: 64300, Харківська область, м.Ізюм, просп.Незалежності, буд.33; ) грошові кошти в розмірі 265875,66 грн, переплачені за договором №09420W7W44DT016 від 01.01.2016 року, а також 3988,13 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "21" червня 2024 р.

Суддя К.В. Аріт