ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2024 Справа № 917/688/24

Суддя Мацко О.С., розглянувши матеріали

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Іррігатор Україна, 65003, м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 28, ,

до Фермерського господарства Солард Агрокультура, 39130, Полтавська обл., Кременчуцький р-н, с. Висока Вакулівка, вул. Шкільна, 37, ,

про стягнення 2 099 567,31 грн.

Секретар судового засідання Токар А.В.

Представники сторін: відсутні

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою від 30.04.24р. відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті спору. Ухвалою від 29.04.2024р. по даній справі було задовлено заяву позивача про забезпечення позову та вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача.

Ухвалою від 28.05.2024р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Відповідач про час і місце повідомлявся ухвалою від 30.04.2024р., яка направлялася на його поштову адресу у зв"язку з відсутністю зареєстрованого електронного кабінету. Ухвала повернулася до суду з відміткою поштової установи про відмову адресата отримати поштове відправлення. Наступна ухвала - від 28.05.2024р. - отримана відповідачем 01.06.2024р., що підтверджується поштовим повідомленням про вручення ухвали (в матер.справи). Згідно ст.242 ГПК України, днем вручення судового рішення є, зокрема,

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відтак, відповідач належним чином повдіомлений судом про розгляд справи. Згідно ст.165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Аргументи учасників справи:

Викладені в позовній заяві вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач не виконав умови договору поставки №1/21/0054К від 08.04.2021р. та додатком-специфікацією №С7211558 до договору публічної оферти.

Відзиву на позов, як зазначено вище, до суду не надходило, жодних клопотань та заяв відповідач не надав, явку представника у засідання, про час і місце проведення якого був повідомлений належним чином, не забезпечив. Вказане не перешкоджає розгляду справи по суті. У засідання 20.06.2024р. позивач не з`явився. Судом враховано, що 28.05.224р. від позивача до суду надійшла заява з клопотанням розглянути справу №917/688/24 без участі представника позивача за наявними у матеріалах справи документами. Судом дана заява задоволена.

20.06.2024р. суд розглянув справу по суті з прийняттям рішення.

Виклад обставин справи, встановлених судом:

08.04.2021р. між сторонами по справі було укладено договір поставки №1/21/0054К, відповідно до умов якого:

- постачальник (позивач) зобов2язується поставити покупцю (відповідач) товар згідно додатків-специфікацій, які є невід`ємною частиною договору, а покупець прийняти його та оплатити на умовах цього договору;

- оплата проводиться у національній валюті гривні на поточний рахунок постачальника шляхом 100% авансового платежу;

- приймання-передача товару здійснюється на підставі прибутково-видаткової накладної або акту приймання-передачі;

-постачальник в обов`язковому порядку зобов`язується здійснити поставку товару згідно відповідного додатку-специфікації; у разі затримки покупцем здійснення платежу строк поставки переноситься пропорційно строку затримки платежу;

- покупець зобов`язаний оплатити та прийняти товар відповідно до умов договору та додатку-специфікації;

- договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками, діє до 31.12.2021р., але в будь-якому випадку до повного виконання своїх зобов`язань сторонами.

Відповідальність сторін передбачена розд.7 договору. Зокрема, сторони погодили, що у разі порушення покупцем строків оплати товару, покупець на вимогу постачальника сплачує пеню в розмірі 0.1%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, від простроченого платежу за кожен день прострочення оплати, а також, згідно ч.3 ст.692 та ч.5 ст.694 ЦК України має право стягнутити з покупця проценти за користування чужими коштами в розмірі 36% річних за весь час прострочення оплати (п.7.4 договору).

Сторонами укладено додаток-специфікацію №1/1 до даного договору (а.с.9), за яким передбачено асортимент товару, його кількість, ціну і загальну вартість 613 603.73 грн. з ПДВ. Згідно п.3 Специфікації, покупець зобов`язаний оплатити вартість товару до 23.04.2021р., поставка товару здійснюється протягом 45 днів з дати оплати авансового платежу, визначеного у п.3 специфікації.

16.04.2021р. покупцем здійснено часткову оплату товару у сумі 122 720,75 грн. За видатковою накладною №1325 від 28.05.2021р., яка підписана сторонами, скріплена печатками, має всі необхідні реквізити та приймається судом у якості належного і допустимого доказу, позивачем було поставлено вказаний товару на суму 613 603.73 грн.. що підтверджується також Актом приймання-передачі товару №1325 від 28.05.2021р. (арк..справи 7,8). Залишок оплати у сумі 490 882.98 грн. покупцем сплачений не був.

Крім вказаної суми основного боргу, позивач також заявив до стягнення 521 798.58 грн відсотків за користування чужими грошовими коштами з посиланням на п.7.4 договору за період з 22.04.2021р. по 03.04.2024р. (розрахунок а.с.2).

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 08.04.2021р. сторонами було укладено і підписано Додаток-специфікацію №С7211558 до договору публічної оферти (http://irrigator.ua/public-offer-doc/) (а.с.24-25), за якою загальна вартість товару, що підлягає передачі позивачем відповідачу, становить 1 358 607.19 грн з ПДВ, що станом на 08.04.2021р. відповідно до курсу продажу долару США на міжбанківській валюьній біржі є еквівалентом 48 743.36 дол.США. порядок оплати, згідно п.3 специфікації: 20% загальної вартості - до 24.05.2021р., 80% - до 15.10.2021р. Поставка товару здійснюється не пізніше 24.05.2021р. за умови здійснення платежів, передбачених п.3 специфікації (п.10).

Як вказує позивач (це не спростовано відповідачем), відповідач здійснив часткову оплату товару у розмірі 20% вартості 271 721.44 грн. у період з 13.04.21р. по 23.04.21р. Постачальником (позивачем) в період з 05.05.2021р. по 18.06.21р. здійснено поставку товару та надано послугу з монтажу трубопроводу загальною вартістю 1 358 607.20 грн. з ПДВ, у підтвердження чого до позову додано видаткові накладні ВН №952, №953, №956 від 05.05.2021р., №1334 від 28.05.2021р., №1335 , №1336 від 28.05.2021р., №1394 від 01.06.2021р., №1614 від 18.06.2021р. та Акт наданих послуг від 02.06.2021р. №1337, які підписані сторонами, скріплені печатками та приймаються судом у якості належних і допустимих доказів виконання позивачем взятих на себе зобов`язань.

Натомість, взяті на себе зобов`язання з оплати решти 80% вартості товару за Специфікацією відповідачем залишилися невиконаними.

Сторонами підписано Акт звірки взаємних розрахунків за період січень 21р. серпень 21р., за яким заборгованість відповідача перед позивачем за операціями у вказаний період визнана у сумі 1 583 525.52 грн. (а.с.22).

Крім того, листом від 12.08.2022р. №22 відповідач просив провести відстрочення кінцевого розрахунку до 31.10.2022р., посилаючись на скрутний фінансовий стан. Однак, як зазначає позивач, станом на час подання позову платежі проведені не були, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Оцінка аргументів учасників справи з посиланням на норми права, якими керувався суд:

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ст.ст. 662, 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Судом встановлено, що сторонами погоджено чіткі терміни поставки овару та його оплати, однак взяті на себе зобов`язання відповідачем належним чином не виконані.

Згідно з ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 ЦК України та ст. 199 ГК України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Пунктом 4 ст. 231 ГК України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Як вбачається з умов укладеного сторонами договору, ними погоджено відповідальність за прострочення оплати поставленого товару у вигляді пені, а також передбачено нарахування і стягнення 36% річних процентів за використання чужих грошових коштів.

Згідно ч.3 ст.692 ЦК України, у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Згідно ст..536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

У разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що така господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик, особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утримання від вчинення) таких дій.

Якщо обидві сторони правочину є суб`єктами господарської діяльності (професійними комерсантами, підприємцями), стандарти усвідомлення ризиків при вчиненні відповідного правочину є іншими, ніж у випадку, якщо б стороною правочину були дві фізичні особи, або суб`єкт господарювання та пересічний громадянин. Стандарт розумної та обачливої поведінки комерсанта набагато вищий, порівняно зі стандартом пересічної розумної людини.

Подібна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.01.2021 у справі №910/17876/19.

Отже, невиконання стороною прийнятих на себе зобов`язань має наслідком визначену відповідальність, яку сторони мали передбачити при укладенні Договору за загальними засадами справедливості, добросовісності, розумності, а тому наслідки невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором покладаються на нього.

Судом перевірено правильність проведених позивачем розрахунків. При цьому судом встановлено, що за додатком-специфікацією №1/1 до договору №1/21/0054 встановлено строк оплати товару до 23.04.2021р., відтак, прострочення відповідача має місце з 24.04.2021р., і саме з цієї дати можливе нарахування річних. Натомість позивачем у позові вказано, що розрахунок починається з 22.04.2021р., що є неправомірним. За здійсненим судом перерахунком, розмір процентів складає 520 830.26 грн. Відтак, в частині стягнення 968.32 грн процентів позовні вимоги є неправомірними.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 ГПК України). У даному випадку, як зазначено вище, позивачем доведено правомірність і обгрунтованість позовних вимог, натомість відповідачем їх не спростовано.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходив із наступного.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання даного позову сплаті підлягало 25 194.81 грн судового збору (з застосуванням понижуючого коефіцієнту 0.8 у зв`язку з поданням позову через систему Електронний суд). Відтак, судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову, покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, виходячи з цієї суми. Надлишково сплачений судовий збір може бути повернутий позивачу за його заявою відповідно до ст..7 ЗУ «Про судовий збір».

Згідно ст.145 ГПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження - вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Враховуючи викладене, керуючись ст..ст.129,233-234,238-240 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Фермерського господарства «Солард агрокультура» (39130, Полтавська обл.., Козельщинський район, с.Висока Вакулівка, вул..Шкільна, буд.37, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іррігатор Україна» (65003, Одеська обл., м.Одеса, вул..Чорноморського Козацтва, буд.28, ) 490 882.98 грн. заборгованості за договором №1/21/0054К від 08.04.21р., 520 830,26 грн процентів, 1 086 885.75 грн заборгованості за специфікацією від 08.04.21р. №С7211558 до договору публічної оферти, 25 183.19 грн. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.256 ГПК України).

Повне рішення складено 25.06.2024р.

Суддя О.С.Мацко