УХВАЛА

м. Київ

26.06.2024Справа № 910/6316/23

За заявою Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

про відстрочення виконання рішення суду

у справі № 910/6316/23

За позовом Корпорації "ТСМ ГРУП"

до Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція"

про стягнення 10 468 651,00 грн.,

Суддя Ломака В.С.

Секретар судового засідання Видиш А.В.

Представники учасників справи:

від позивача: Носик Б.М. за ордером від 17.01.2023 року серії АЕ № 1174276;

від відповідача (заявника): не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Корпорація "ТСМ ГРУП" (далі - позивач, Корпорація) звернулась до господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" (далі - відповідач) про стягнення 7 580 816,60 грн. пені, 323 391,74 грн. 3 % річних та 2 564 442,66 грн. інфляційних втрат, нарахованих внаслідок неналежного виконання відповідачем умов укладеного між сторонами 03.04.2019 року договору на виконання комплексу робіт № 07/19.

Рішенням від 16.08.2023 року в справі № 910/6316/23 господарський суд міста Києва позов Корпорації задовольнив частково; стягнув з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" на користь позивача 758 081,66 грн. пені, 323 391,74 грн. 3 % річних, 2 564 442,66 грн. інфляційних втрат, а також 157 029,77 грн. судового збору. У задоволенні решти позовних вимог Корпорації суд відмовив.

Додатковим рішенням від 06.09.2023 року господарський суд міста Києва стягнув з відповідача на користь Корпорації 29 345,74 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Постановою від 13.02.2024 року Північний апеляційний господарський суд залишив без задоволення апеляційні скарги позивача та відповідача, а рішення від 16.08.2023 року та додаткове рішення від 06.09.2023 року господарського суду міста Києва - без змін.

Слід також зазначити, що ухвалою від 09.02.2024 року Північний апеляційний господарський суд задовольнив клопотання Корпорації про заміну відповідача у справі на його правонаступника та замінив відповідача у справі - Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, місто Київ, вулиця Назарівська, 3, ідентифікаційний код 24584661) на його правонаступника - Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, місто Київ, вулиця Назарівська, 3, ідентифікаційний код 24584661).

Постановою від 09.04.2024 року в справі № 910/6316/23 Верховний Суд закрив касаційне провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Південноукраїнська атомна електрична станція" на рішення господарського суду міста Києва від 16.08.2023 року в частині стягнення 3 % річних в розмірі 323 391,74 грн. та постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.02.2024 року в справі № 910/6316/23, прийняту за результатами перегляду рішення суду першої інстанції в цій частині, а також залишив без задоволення касаційну скаргу Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Південноукраїнська атомна електрична станція" на додаткове рішення господарського суду міста Києва від 06.09.2023 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.02.2024 року в справі № 910/6316/23 в частині, прийнятій за результатами перегляду додаткового рішення. Додаткове рішення господарського суду міста Києва від 06.09.2023 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.02.2024 року в справі № 910/6316/23 в частині, прийнятій за результатами перегляду додаткового рішення, Верховний Суд залишив без змін.

22.04.2024 року на виконання рішення від 16.08.2023 року та додаткового рішення від 06.09.2023 року в справі № 910/6316/23 господарський суд міста Києва видав відповідні накази.

25.04.2024 року через систему "Електронний суд" надійшла заява Корпорації від 25.04.2024 року, в якій остання просила суд замінити боржника у вищенаведених наказах - Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на його правонаступника - Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом".

Ухвалою від 15.05.2024 року господарський суд міста Києва задовольнив означену заяву Корпорації та замінив боржника - Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на його правонаступника - Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в наказі господарського суду міста Києва від 22.04.2024 року № 910/6316/23, виданому на примусове виконання рішення господарського суду міста Києва від 16.08.2023 року в справі № 910/6316/23, а також у наказі господарського суду міста Києва від 22.04.2024 року № 910/6316/23, виданому на примусове виконання додаткового рішення господарського суду міста Києва від 06.09.2023 року в справі № 910/6316/23.

05.06.2024 року через систему "Електронний суд" надійшла заява Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від 05.06.2024 року, в якій останнє просило суд відстрочити виконання рішення господарського суду міста Києва від 16.08.2023 року в справі № 910/6316/23 терміном на 1 рік з моменту його ухвалення - до 16.08.2024 року.

Ухвалою від 10.06.2024 року господарський суд міста Києва призначив заяву Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від 05.06.2024 року про відстрочення виконання рішення до розгляду в судовому засіданні на 26.06.2024 року.

25.06.2024 року через систему "Електронний суд" надійшли заперечення Корпорації від 25.06.2024 року проти задоволення заяви Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про відстрочення виконання рішення суду.

У судовому засіданні 26.06.2024 року представник позивача заперечив проти задоволення вищенаведеної заяви Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом".

Заявник явку свого уповноваженого представника у призначене на 26.06.2024 року судове засідання не забезпечив, проте у заяві від 05.06.2024 року просив суд здійснювати її розгляд без участі відповідача.

Розглянувши подану Акціонерним товариством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" заяву про відстрочення виконання рішення, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких вона ґрунтується, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду, господарський суд міста Києва встановив наступне.

Відповідно до частин 1-3 статті 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Частиною 4 вказаної статті передбачено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Таким чином, в основу судового акту про надання розстрочки або відстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання.

Як на підставу для відстрочення виконання рішення суду в даній справі відповідач посилався на те, що його дохід на 99 % складається з виручки від реалізації електричної енергії, що виробляється його відокремленими підрозділами - атомними електростанціями. 04.03.2022 року місто Енергодар Запорізької області та відокремлений підрозділ "Запорізька атомна електрична станція" АТ "НАЕК «Енергоатом" були захоплені військовими силами російської федерації та до теперішнього часу перебувають в тимчасовій окупації. З моменту окупації ВП ЗАЕС працює в екстремальних умовах, майже весь час на мінімально допустимих потужностях, а з 11.09.2022 року - повністю зупинена.

У структурі електроенергії, виробленої відокремленими підрозділами відповідача, до моменту окупації військовими російської федерації найбільшу частку складала електроенергія, вироблена саме ВП ЗАЕС, оскільки з 15 діючих атомних енергоблоків енергосистеми України - 6 енергоблоків належать ВП ЗАЕС. Таким чином, наразі відповідач втратив виробничі потужності, що забезпечували майже половину його доходу від реалізації електроенергії, однак продовжує нести витрати на утримання об`єктів і персоналу ВП ЗАЕС, не одержуючи від діяльності цього відокремленого підрозділу жодного доходу. Зазначені втрати виробничих потужностей вкрай негативно вплинули на фінансовий стан відповідача, який вже за І півріччя 2022 року отримав збитки у розмірі 4,8 мільярди гривень. За таких обставин, втрата відповідачем значної частини своїх виробничих потужностей об`єктивно унеможливила повні та своєчасні розрахунки Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" з Корпорацією.

Відповідач також зазначав, що він внесений до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави. Зважаючи на викладене, в умовах постійних обстрілів критичної інфраструктури, у тому числі підприємств генерації та розподілу електричної енергії, важливою є здатність атомної енергетики стабільно та надійно виконувати роботу з генерації електричної енергії. Крім того, у Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" завжди повинні бути фінансові ресурси для негайних закупівель ЗІП, особливо для електротехнічного обладнання, яке здійснює генерацію та передачу електричної енергії для потреб країни, дизельного палива для ліквідації наслідків відмов обладнання, в тому числі з причин збройної агресії російської федерації.

Разом із тим, негайне виконання відповідачем судового рішення може спричинити невиконання Акціонерним товариством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" спеціальних обов`язків для забезпечення доступності ціни на електричну енергію для населення, у той час як відстрочення виконання рішення господарського суду міста Києва від 16.08.2023 року в справі № 910/6316/23 буде відповідати балансу інтересів сторін, слугувати досягненню мети виконання судового рішення з максимальним дотриманням співмірності негативних наслідків для боржника з інтересами кредитора.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до частини 1 статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з частиною 1 статті 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція, ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 № 475/97-ВР). Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов`язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 року в справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду".

У зв`язку з тим, що відстрочка та розстрочка виконання рішення суду подовжує період відновлення порушеного права стягувача при їх наданні, суди, в цілях вирішення питання про можливість їх надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення.

Суд зазначає, що у поданій заяві від 05.06.2024 року відповідач просив суд відстрочити виконання рішення в даній справі на один рік з моменту його ухвалення, проте жодним чином не обґрунтував запропонований термін відстрочення та не надав жодних доказів на підтвердження того, що внаслідок такого відстрочення рішення суду в даній справі буде фактично виконане.

Суд також зазначає, що борг відповідача перед Корпорацією за відповідними актами приймання виконаних будівельних робіт та за видатковою накладною № 147 фактично виник ще у 2019 році (тобто, до введення воєнного стану), а рішення у справі № 910/21672/21 про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу за укладеним між сторонами договором у розмірі 8 214 195,30 грн. було ухвалене господарським судом міста Києва ще 19.09.2022 року. Однак, матеріали справи не містять належних доказів повної оплати означеної заборгованості Акціонерним товариством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом". Крім того, заявлені позивачем у рамках справи № 910/6316/23 до стягнення суми пені, 3 % річних та інфляційних втрат були нараховані на вищевказану заборгованість з листопада 2019 року по квітень 2023 року, проте також відповідачем не оплачені. Відтак, додаткове надання відстрочки виконання судового рішення у даній справі порушуватиме інтереси позивача, оскільки надаватиме перевагу боржнику у порівнянні зі стягувачем, який протягом п`яти років не отримує фактичного задоволення відповідних грошових вимог.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції, згідно з якою "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру", а у системному розумінні даної норми та національного закону суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначені судом.

Стосовно системності виконання Європейський суд з прав людини зазначає, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а, отже, сама можливість надання відстрочки та розстрочки виконання судового акта повинна носити виключний характер.

З урахуванням підстав, умов та меж надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення, судом встановлено, що безпідставне відстрочення без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника, порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 року в справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) зазначено, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені у статті 6 Конвенції.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У той же час належних доказів на підтвердження обґрунтованості доводів заяви від 05.06.2024 року, а також доказів реальності виконання рішення суду в даній справі після закінчення терміну, на який відповідач просив відстрочити його виконання, Акціонерним товариством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" подано не було.

При цьому, суд звертає увагу, що для господарсько-правових відносин характерна юридична рівність сторін, а частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Необхідність відстрочення виконання рішення суду повинно обґрунтовуватися належними та допустимими доказами, що подаються стороною. Однак відповідач не надав суду належних доказів на підтвердження своєї неплатоспроможності на час подання та розгляду заяви від 05.06.2024 року.

Належність відповідача до підприємств, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, не підтверджує наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його виконання неможливим, що є необхідною умовою для відстрочення виконання рішення та підлягає доказуванню, з урахуванням положень статей 73-80 Господарського процесуального кодексу України.

Разом із тим, воєнний стан та військова агресія російської федерації проти України має негативний влив не лише на діяльність відповідача, а й на діяльність Корпорації, яка також є суб`єктом підприємництва. Відтак, судом враховані майнові інтереси стягувача та взято до уваги, що надання заявнику (боржнику) відстрочки виконання рішення суду може призвести до недотримання справедливого балансу прав та інтересів сторін у спорі.

Беручи до уваги вищенаведене, а також враховуючи баланс інтересів сторін та право на справедливий судовий розгляд, ефективний судовий захист та очікування належного виконання судового рішення, суд дійшов висновку, що заява Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про відстрочення виконання рішення в цій справі задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 234, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від 05.06.2024 року про відстрочення виконання рішення господарського суду міста Києва від 16.08.2023 року в справі № 910/6316/23 відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її складання.

Повний текст ухвали складено та підписано 27.06.2024 року.

Суддя В.С. Ломака