СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

27 червня 2024 року м. Харків Справа № 917/2043/21

Східний апеляційний господарський суд у складі судді-доповідача Крестьянінова О.О.,

розглянувши апеляційну скаргу Державної інспекції архітектури та містобудування України (вх.№ 1556) на рішення Господарського суду Полтавської області від 22.01.2024 у справі №917/2043/21

за позовною заявою керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області, вул. В.Козака, 1, м. Полтава, 36020; вул. Ляхова, 1, м. Полтава, 36014 в інтересах держави в особі територіальної громади міста Полтави та в інтересах держави в особі органу уповноваженого здійснювати функції у спірних правовідносинах Державної інспекції архітектури та містобудування України, б-р Л.Українки, 26, м. Київ, 01133

до 1.Полтавської міської ради, вул. Соборності, 36, м. Полтава, 36000

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Левада-Оазис Плюс», майдан Незалежності, 20, м. Полтава, 36003

3. Товариства з обмеженою відповідальністю «Біоніка СМ», майдан Незалежності, 20, м. Полтава, 36003

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача 3 - державний реєстратор - фізична особа - підприємець Казак Микола Володимирович, АДРЕСА_1

про визнання незаконною та скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, скасування реєстрації права власності, припинення права власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання незаконними та скасування рішень в частині, визнання недійсним договору суперфіцію, скасування реєстрації права забудови земельної ділянки (суперфіцій), припинення права забудови земельної ділянки (суперфіцій), повернення земельної ділянки та приведення її у попередній стан

ВСТАНОВИВ:

Керівник Полтавської окружної прокуратури Полтавської області звернувся з позовною заявою до Господарського суду Полтавської області, в який просив:

- визнати незаконною та скасувати реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт на об`єкт будівництва «Будівництво комплексного спортивного майданчику з санітарно-побутовою будівлею та постом охорони» за поштовою/будівельною адресою просп. Миру, 5, м. Полтава, 36004, зареєстрованої 02.12.2016 за № ПТ21 Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області;

- скасувати реєстрацію права власності на об`єкт незавершеного будівництва, А (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), що за адресою: просп. Миру, 5 у м. Полтава за ТОВ «Біоніка CМ», здійснену державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстраційна служба» Оржицької районної ради Полтавської області Казаком М.В. та припинити право приватної власності ТОВ «Левада-Оазис Плюс» на об`єкт незавершеного будівництва, А (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), що за адресою: просп. Миру, 5 у м. Полтава (запис про державну реєстрацію якого внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 03.02.2017 за № 33702263);

- визнати недійсним договір купівлі-продажу об`єкту незавершеного будівництва № 316 від 03.02.2017, укладений між ТОВ «Біоніка СМ» та ТОВ «Левада-Оазис Плюс»;

- визнати незаконним та скасувати п. 80 рішення Полтавської міської ради від 15.09.2017 «Про надання земельних ділянок, передачу в користування та продовження права користування земельними ділянками» в частині передання ТОВ «Левада-Оазис Плюс» в користування для забудови (суперфіцій) земельної ділянки площею 0,5370 га по просп. Миру, 5, на умовах, визначених рішеннями Полтавської міської ради від 05.12.2013 та від 16.06.2016 Про надання земельних ділянок, передачу в користування та продовження права користування земельними ділянками, кадастровий номер :16:007:0095 (землі рекреаційного призначення), для будівництва, експлуатації та обслуговування спортивно-розважального комплексу;

- визнати незаконним та скасувати п. 40 рішення Полтавської Міської ради від 16.02.2018 Про надання земельних ділянок, передачу в користування та продовження права користування земельними ділянками;

- визнати недійсним договір суперфіцію від 01.03.2018, укладений між Полтавською міською радою та ТОВ «Левада-Оазис Плюс» щодо передання в користування земельної ділянки площею 5370 кв.м по просп. Миру, 5 у місті Полтава, кадастровий номер :16:007:0095, для будівництва, експлуатації та обслуговування спортивно-розважального комплексу; скасування реєстрації права забудови земельної ділянки (суперфіцій) з кадастровим номером :16:007:0095, площею 0,537 га, для будівництва, що за адресою: просп. Миру, 5 у м. Полтава, Полтавської області за ТОВ «Левада-Оазис Плюс» та припинити право забудови земельної ділянки (суперфіцій) ТОВ «Левада-Оазис Плюс» на земельній ділянці з кадастровим номером :16:007:0095, площею 0,537 га, для будівництва, що за адресою: просп. Миру, 5 у м. Полтава, Полтавської області;

- зобов`язати ТОВ «Левада-Оазис Плюс» повернути земельну ділянку з кадастровим номером :16:007:0095, площею 0,5370 га, що за адресою: просп. Миру, 5 у м. Полтава, Полтавської області у комунальну власність територіальної громади в особі Полтавської міської ради та привести її у попередній стан шляхом демонтажу огорожі по периметру земельної ділянки;

- стягнути з відповідачів на користь Полтавської обласної прокуратури понесені витрати на сплату судового збору.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 22.01.2024 у справі №917/2043/21 (суддя Солодюк О.В.) у позові відмовлено повністю; стягнуто з Державної інспекції архітектури та містобудування України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Левада-Оазис Плюс» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25000,00 грн.

Державна інспекція архітектури та містобудування України звернулася до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 22.01.2024 у справі №917/2043/21 в частині стягнення з Державної інспекції архітектури та містобудування на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Левада-Оазис Плюс» витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 25000,00 грн. та ухвалити нове рішення в цій частині, яким відмовити у стягненні з ДІАМ витрат на професійну правничу допомогу. Також, заявник апеляційної скарги просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, суд дійшов висновку про залишення її без руху виходячи з такого.

1. Згідно положень ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга на рішення Господарського суду Полтавської області від 22.01.2024 у справі №917/2043/21 подана через систему «Електронний суд» 21.06.2024, тобто із значним пропуском строку.

Розглянувши клопотання про поновлення строку для подання апеляційної скарги, суд зазначає, що лише сам факт його подання не передбачає обов`язок суду автоматично відновлювати пропущений строк, оскільки в кожному випадку суд має визначити, з якої причини такий строк було пропущено заявником, та чи підлягає він відновленню; у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин справи оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та докази, що підтверджують доводи заявника, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Клопотання чи заява про відновлення процесуального строку повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону, поважними причинами пропуску процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати заяву у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Суд у кожному випадку, з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що відновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким він користується, виходячи із поважності причин пропуску строку.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження заявник зазначає, що оскаржуване рішення доставлено до електронного кабінету ДІАМ 08.06.2024, що підтверджується карткою руху документу до даного рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції, за наявності.

Проте, заявником апеляційної скарги не надано відповідних доказів що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Отже, покладені відповідачем в обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження доводи не підтверджені відповідними доказами. А тому, наведені відповідачем підстави не можуть бути визнані судом поважними.

За положеннями ч.3 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

2. Згідно з частинами 1, 3 статті 56 Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Частиною 1 ст. 58 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Отже, наведені вище положення законодавства передбачають можливість здійснення процесуального представництва юридичної особи, як в порядку самопредставництва, так і іншими особами, як представниками юридичної особи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 60 Господарського процесуального кодексу України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: довіреністю фізичної або юридичної особи.

Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами (частина третя статті 60 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частин другої, третьої статті 244 Цивільного кодексу України представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особам.

Разом з тим, в порядку самопредставництва юридичну особу може представляти за посадою її керівник або інші особи, повноваження яких визначені законодавством чи установчими документами.

Представник, який безпосередньо звертається з апеляційною скаргою (підписує її), має довести обставини наявності у нього відповідних повноважень на здійснення представництва (самопредставництва) в суді від імені Міністерства оборони України.

Апеляційну скаргу підписано ОСОБА_1 .

До апеляційної скарги додано електронну довіреність у порядку передоручення від 31.10.2023, відповідно до якої ОСОБА_2 уповноважує в порядку передоручення Федоріна І.В. представляти інтереси Державної інспекції архітектури та містобудування України в судах України.

Також, до апеляційної скарги додано електронну довіреність у порядку передоручення від 06.11.2023, відповідно до якої ОСОБА_3 уповноважує, в порядку передоручення Глембоцьку О.В. представляти інтереси Державної інспекції архітектури та містобудування України в судах України.

Крім того, ОСОБА_1 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань включена до переліку осіб, які можуть вчиняти дії від імені Державної інспекції архітектури та містобудування України, зокрема, підписувати договори тощо та діє виключно в судах України без окремого доручення керівника з правом подання апеляційних скарг.

Водночас, суд не може визнати надані до апеляційної скарги докази такими, що підтверджують повноваження Глембоцької О.В. діяти від імені Державної інспекції архітектури та містобудування України в порядку самопредставництва.

Колегія суддів зазначає, що надання довіреності на представника саме по собі виключає самопредставництво юридичної особи (відповідний висновок міститься в ухвалах Верховного Суду: від 09.06.2020 у справі №917/751/19, від 16.12.2020 у справі №917/855/20, від 28.04.2022 у справі №914/3293/20, у постанові Верховного Суду від 25.08.2022 у справі №910/25456/15 тощо).

Особа, яка представляє юридичну особу за довіреністю і виконує процесуальні дії на підставі повноважень, наданих їй довіреністю, виступає від імені цієї особи - довірителя, а не в порядку самопредставництва.

Суд враховує, що починаючи з 29 грудня 2019 року самопредставництво юридичної особи допускає можливість вчинення у суді процесуальних дій від її імені не тільки керівником або членом виконавчого органу, але й будь-якою іншою особою, уповноваженою на такі дії за законом, статутом, положенням або трудовим договором (контрактом). Тому, можливість участі у справі за правилами самопредставництва юридичної особи того, хто не є її керівником або членом її виконавчого органу, потрібно підтверджувати приписами або відповідного закону, або статуту чи положення цієї юридичної особи, або умовами трудового договору (контракту), посадовою інструкцією (у разі, якщо такого договору у письмовій формі не має чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника). Якщо інше не передбачено саме цими документами, уповноважений діяти у суді за правилами самопредставництва юридичної особи, має всі права відповідного учасника справи. Наявність або відсутність у ЄДР даних про такого працівника, який поряд із керівником має право вчиняти дії від імені юридичної особи, не впливає на обов`язок останньої підтвердити повноваження цього працівника діяти у судовому процесі на підставі закону, статуту, положення, трудового договору (контракту), зокрема обсяг цих повноважень. Зазначене не виключає можливості додаткового подання до суду довіреності юридичної особи, проте самостійно вона не підтверджує повноваження діяти за правилами самопредставництва. Аналогічні висновки викладені в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2022 у справі №303/4297/20, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2023 у справі №149/289/21.

Таким чином, для визнання особи (зокрема, ОСОБА_1 ) такою, що діє у порядку самопредставництва в інтересах Державної інспекції архітектури та містобудування України необхідно щоб у відповідному законі, статуті, положенні, посадовій інструкції чи трудовому договорі (контракті), тощо було чітко визначено її право діяти від імені такої юридичної особи без додаткового уповноваження.

Водночас, відповідні докази на підтвердження повноважень самопредставництва заявником апеляційної скарги не надані.

Необхідно зауважити, що довіреність від 06.11.2023, відповідно до якої ОСОБА_3 уповноважує ОСОБА_1 представляти інтереси Державної інспекції архітектури та містобудування України, видана у порядку передоручення. Проте, всупереч положенням ч. 2 ст. 245 Цивільного кодексу України вона не була посвідчена нотаріально, що свідчить про недотримання форми довіреності.

Також, матеріали апеляційної скарги не містять і доказів того, що Глембоцька О.В. є адвокатом (повноваження якого могли б підтверджуватися довіреністю, виданою в установленому порядку).

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що заявником апеляційної скарги не було виконано вимоги п. 1 ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України.

3. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній скарзі мають бути зазначені повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).

Відповідно до ч. 1 с. 41 Господарського процесуального кодексу України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.

Проте, заявником в апеляційній скарзі не зазначено відповідні відомості про третю особу.

4. Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

Особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копії цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу (ч.1 ст. 259 ГПК України).

Проте, до матеріалів апеляційної скарги не надано доказів надіслання її копії та доданих матеріалів у передбаченому законом порядку третій особі ФОП Казак М.В.

Відповідно до ч. 7 ст. 42 ГПК України, якщо цим Кодексом передбачено обов`язок учасника справи щодо надсилання копій документів іншим учасникам справи, такі документи в електронній формі можуть направлятися з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а в разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.

Враховуючи викладене, заявник апеляційної скарги повинен був направити копію апеляційної скарги та доданих до неї документів третій особі або через систему «Електронний суд» (у разі наявності у фізичної особи - підприємця електронного кабінету) або у паперовій формі листом з описом вкладення.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що заявником апеляційної скарги не було виконано вимоги п. 3 ч. 3 ст. 258 ГПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 260 ГПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Статтею 174 ГПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно ч. 2 ст. 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. 174, 234, 260 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної інспекції архітектури та містобудування України залишити без руху.

2. Встановити Державній інспекції архітектури та містобудування України десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків шляхом надання їй можливості звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строків на апеляційне оскарження, вказавши інші підстави для поновлення строку, надання доказів на підтвердження повноважень особи, яка підписала апеляційну скаргу, приведення апеляційної скарги у відповідність до вимог ст. 258 Господарського процесуального кодексу України, а також надсилання третій особі, копії апеляційної скарги і доданих до неї документів з урахуванням положень статті 42 Господарського процесуального кодексу України.

3. Наслідки не усунення недоліків, визначених цією ухвалою, у строк, встановлений судом, передбачені статтями 174, 260, 261 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя О.О. Крестьянінов