ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року

м. Київ

cправа № 917/1178/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Могил С. К. - головуючий (доповідач), Волковицька Н. О., Случ О. В.,

за участю секретаря судового засідання Амірханяна Р.К.,

та представників:

позивача - Плохута О.В. (в режимі відеоконференції),

відповідача - Заліпа Н.Ю. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Лелюк Лілії Олександрівни

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 20.03.2024

та рішення Господарського суду Полтавської області від 28.11.2023

у справі № 917/1178/23

за позовом Фізичної особи-підприємця Лелюк Лілії Олександрівни

до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз"

про визнання незаконним та скасування рішення; зобов`язання вчинити дії,

та за зустрічною позовною заявою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз"

до Фізичної особи-підприємця Лелюк Лілії Олександрівни

про стягнення 1 809 907, 97 грн,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року Фізична особа-підприємець Лелюк Лілія Олександрівна (далі - ФОП Лелюк Л.О., позивач) звернулася до Господарського суду Полтавської області з позовом до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" (далі - АТ "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз", відповідач), в якому просила:

визнати незаконним та скасувати рішення комісії з розгляду актів про порушення, внаслідок якого здійснюється перерахунок (донарахування) об`ємів природнього газу та зміни їх режиму нарахування несанкціонованому споживачу АТ "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз", оформлене протоколом від 06.06.2023 № 24/23 про задоволення акта про порушення від 30.05.2023 № 1 непобутового споживача ФОП Лелюк Л.О. та складення акта-розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу;

зобов`язати АТ "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" здійснити перерахування обсягу та вартості спожитого природного газу непобутовому споживачу ФОП Лелюк Л.О. шляхом скасування та виключення з її особового рахунку за адресою: вул. В. Тирнівська, 52, м. Решетилівка, кафе "777", донарахованого необлікованого об`єму природного газу і його вартості, згідно з акта про порушення від 30.05.2023 № 1 в сумі 1 809 907,97 грн.

Позовні вимоги ФОП Лелюк Л.О. обґрунтовані тим, що вона не втручалася в роботу газової мережі, не створювала та не користувалася несанкціонованим газопроводом, який взагалі відсутній. Однак відповідачем, за недоведеності виявлення у неї несанкціонованого газопроводу, здійсненого прихованими заходами, безпідставно прийнято рішення про задоволення акта про порушення, в якому (акті) не зазначено обставин і суті порушення, а також відсутнє схематичне відображення порушення, та здійснено розрахунок обсягу необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу на суму 1 809 907,97 грн. На думку позивача, спірне рішення комісії АТ "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" порушує його права, зумовлює обов`язок оплатити рахунок, який є неправомірним. ФОП Лелюк Л.О. не погоджується як із об`ємом, так із вартістю донарахованого природного газу.

У липні 2023 року АТ "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" звернулося до господарського суду із зустрічною позовною заявою, в якій просило стягнути з ФОП Лелюк Л.О. 1 809 907,97 грн вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу.

Зустрічний позов мотивований тим, що за наслідками проведеної 30.05.2023 відповідачем перевірки непобутового споживача ФОП Лелюк Л.О. виявлено несанкціонований газопровід, здійснений прихованими заходами, що зумовило необліковане використання природного газу, про що було складено акт про порушення від 30.05.2023 № 1 та що зафіксовано на фото- та відеозйомці. За наслідком розгляду вказаного акта, АТ "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" складено акт-розрахунок від 06.06.2023 № 24/23/3 необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості з 30.05.2020 по 30.05.2023 на суму 1 809 907,97 грн, який був направлений споживачу та ним не оплачений. З урахуванням вищевикладеного, АТ "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" просить суд стягнути з ФОП Лелюк Л.О. на свою користь 1 809 907,97 грн вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 28.11.2023 (суддя - Кльопов І.Г.), залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 20.03.2024 (головуючий суддя - Лакіза В.В., судді - Бородіна Л.І., Здоровко Л.М.), відмовлено у задоволенні первісного позову та задоволено зустрічний позов.

Стягнуто з ФОП Лелюк Л.О. на користь АТ "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" 1 809 907,97 грн вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу та судовий збір.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що Лелюк Л. О. є фізичною особою-підприємцем, основним видом діяльності якої є діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (код КВЕД 56.10), що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 17-18, т. 1).

На праві приватної власності ФОП Лелюк Л.О. належить нежитлова будівля (кафе "777"), загальною площею 190,3 кв.м, розташована за адресою: вул. Великотирнівська, 52, м. Решетилівка, Полтавська обл., про що свідчить свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 01.10.2012, витяг про державну реєстрацію прав від 04.10.2012 (а.с. 31-32, т. 1).

30.12.2016 між ПАТ по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" (наразі - АТ "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз") та ФОП Лелюк Л.О. було укладено договір розподілу природного газу № 45К-РР, шляхом підписання останньою заяви-приєднання № 45К-РР до умов договору як споживача, що не є побутовим.

З додатка № 1 заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу від 30.12.2016 (для споживача, що не є побутовим) вбачається встановлення газоспоживаючого обладнання на об`єкті ФОП Лелюк Л.О., а саме: котла газового та двох газових плити чотирьохконфорочних; зазначено також тип приладу обліку газу (а.с. 65, т. 1).

30.05.2023 АТ "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" проведено перевірку об`єкта (кафе "777"), розташованого за адресою: вул. Великотирнівська, 52, м. Решетилівка, за наслідками чого складено акт про порушення № 1, в якому зафіксоване вчинене споживачем порушення - п. 2 роз. XI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494 (далі - Кодекс ГРС), а саме: наявність несанкціонованого газопроводу. У п. 7 цього акта зазначено, що до нього додається відео- та фотофіксація, вчиненого порушення.

Вказаний акт про порушення від 30.05.2023 № 1 підписано споживачем ФОП Лелюк Л.О. із зауваженнями.

30.05.2023 представниками АТ "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" було складено акт № 30-05-1Д про припинення (обмеження) розподілу природного газу до домоволодіння за адресою: вул. Великотирнівська, 52, м. Решетилівка.

06.06.2023 на засіданні комісії з розгляду актів про порушення, внаслідок яких здійснюється перерахунок (донарахування) об`ємів природного газу та зміни їх режиму нарахування споживачу (несанкціонованому споживачу) АТ "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" розглянуто акт про порушення від 30.05.2023 № 1 та вирішено: задовольнити акт про порушення від 30.05.2023 № 1; скласти акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу і його вартості згідно з п. 1 гл. 4 роз. ХІ Кодексу ГРС та направити споживачу у встановленому порядку рахунок на підставі акта-розрахунку. Прийняття вказаного рішення підтверджується наявним в матеріалах справи витягом із протоколу від 06.06.2023 № 24/23.

АТ "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" було складено акт-розрахунок від 06.06.2023 № 24/23/3 необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості з 30.05.2020 до 30.05.2023 на суму 1 809 907,97 грн (далі - акт-розрахунок від 06.06.2023).

Направлений відповідачем на адресу позивача рахунок на оплату від 06.06.2023 № У останній не оплатив.

Вирішуючи спір у справі, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний господарський суд, виходили з того, що акт про порушення від 30.05.2023 № 1 складений відповідно до Кодексу ГРС, містить всі необхідні відомості. Встановили, що через використання ФОП Лелюк Л.О. несанкціонованого газопроводу, здійсненого прихованими заходами, відбулося недорахування лічильником обсягу газу, що зафіксовано проведеною АТ "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" перевіркою та не спростовано позивачем. За встановлених у справі обставин, керуючись нормами Кодексу ГРС, суди попередніх інстанцій задовольнили зустрічні позовні вимоги та відмовили у задоволенні первісних позовних вимог через їх необґрунтованість.

Не погоджуючись із ухваленими у справі судовими рішеннями, ФОП Лелюк Л.О. звернулася до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення первісного позову та відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог.

Скаржник мотивує подання касаційної скарги на підставі п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України, а саме вказує на те, що судами попередніх інстанцій ухвалено судові рішення без урахування висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 29.06.2021 у справі № 215/4940/18 про те, що обов`язковою ознакою несанкціонованого газопроводу є те, що споживання природного газу через самовільно під`єднаний газопровід не обліковується комерційним вузлом обліку (лічильником газу), чого судами у цій справі не встановлено; а також висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 25.06.2020 у справі № 924/233/18.

Посилаючись на п. 4 ч. 2 ст. 287 ГПК України, зазначає про таке: суди попередніх інстанцій не здійснили належної оцінки наявних в матеріалах справи доказів та безпідставно відхилили доводи позивача про недоведеність факту вчинення такого порушення як наявність несанкціонованого газопроводу; акт про порушення від 30.05.2023 № 1 не містить інформації про те, де конкретно і в який спосіб відбулося під`єднання несанкціонованого газопроводу, а також не зазначено про вид, обставини і суті порушення; постанова суду апеляційної інстанції ухвалена 20.03.2024, а відеозапис перевірки, який знаходиться на оптичному диску DVD-R, досліджено 21.03.2024, про що зазначено у тексті цієї постанови; позивач звертався до господарського суду із клопотаннями про призначення у справі експертизи, а також із клопотанням про приєднання до матеріалів справи висновку будівельно-технічної експертизи, які були судом безпідставно відхилені; нежитлової будівлі (кафе "777"), розташованої за адресою: вул. В. Тирнівська, 52, м. Решетилівка, Полтавська обл. не існує, а отже, не існувало і самовільно під`єднаного газопроводу.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.05.2024 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ФОП Лелюк Л.О. на постанову Східного апеляційного господарського суду від 20.03.2024 та рішення Господарського суду Полтавської області від 28.11.2023 з підстав, передбачених п. п. 1, 4 ч. 2 ст. 287, ч. ч. 1, 3 ст. 310 ГПК України та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 12.06.2024.

29.05.2024 відповідач подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін з підстав, наведених у цьому відзиві.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення представників учасників справи, перевіривши наявність зазначених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження судових рішень, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем визначені Кодексом ГРС (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 3 гл. 3 роз. І Кодексу ГРС встановлено, що для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу природного газу ГРМ обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача до ГРМ. Власники об`єктів будівництва або існуючих об`єктів (земельних ділянок), які фізично не підключені до ГРМ, для набуття права на цілодобовий доступ до ГРМ та розподіл (переміщення) природного газу ГРМ повинні здійснити заходи щодо підключення (приєднання) власних об`єктів до ГРМ у порядку, визначеному в роз. V цього Кодексу. Споживачі, у тому числі побутові, які фізично підключені до ГРМ, забезпечуються цілодобовим доступом до ГРМ та можливістю розподілу (переміщення) природного газу ГРМ у порядку, визначеному в роз. VI цього Кодексу.

У п. 1 гл. 2 роз. ХІ Кодексу ГРС визначено види порушень, внаслідок яких здійснюється перерахунок (донарахування) об`ємів природного газу або зміна їх режиму нарахування.

Так, до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать: 1) наявність несанкціонованого газопроводу; 2) несанкціоноване відновлення газоспоживання; 3) несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу); 4) несанкціоноване підключення газових приладів на об`єкті споживача, який обліковується за нормами споживання; 5) несанкціоноване підключення газових приладів, внаслідок якого перевищується діапазон обчислення вузла обліку (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення вузла обліку); 6) використання природного газу споживачем за відсутності чи після розірвання договору розподілу природного газу.

Відповідно до визначення основних термінів та понять, що містяться у п. 4 гл. 1роз. І Кодексу ГРС, несанкціонований газопровід - це самовільно під`єднаний газопровід (газовий відвід, штуцер, патрубок), у тому числі без наявного підключеного газового обладнання, фізично з`єднаний, зокрема вварений, врізаний, з газорозподільною системою або газовою мережею внутрішнього газопостачання, витрата (споживання) природного газу через який не обліковується комерційним вузлом обліку (лічильником газу); самовільне під`єднання - це під`єднання несанкціонованого газопроводу та/або газових приладів чи пристроїв до газорозподільної системи, внутрішньобудинкової системи газопостачання або газових мереж внутрішнього газопостачання об`єкта споживача з порушенням встановленої законодавством процедури; несанкціонованим споживачем є фізична, юридична особа або фізична особа - підприємець, яка без укладання договору розподілу природного газу з оператором газорозподільної системи або на об`єкті, який не підключений до ГРМ в установленому порядку, здійснює несанкціонований відбір природного газу; несанкціонований відбір природного газу - це відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема цього Кодексу.

За п. п. 1, 5, 8, 11 гл. 5 роз. ХІ Кодексу ГРС у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у гл. 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 20 до цього Кодексу.

Споживач (несанкціонований споживач) та представники оператора ГРМ під час виявлення порушення та складання акта про порушення мають право здійснювати фото- та відеозйомку для фіксації виявленого порушення чи інших дій та фактів, про що зазначається в акті про порушення. До акта про порушення сторонами можуть бути додані пояснення, зауваження, заперечення та докази, перелік яких (за наявності) зазначається в акті про порушення.

Акт про порушення має бути розглянутим комісією з розгляду актів про порушення оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення. Засідання комісії з розгляду акта про порушення має бути проведено оператором ГРМ не пізніше двомісячного строку з дня складання акта про порушення (крім випадку очікування результатів експертизи ЗВТ, яка проводиться суб`єктами судово-експертної діяльності, діяльність яких регулюється Законом України "Про судову експертизу").

За результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення.

При задоволенні комісією акта про порушення складається акт-розрахунок не облікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості.

При складанні акта-розрахунку враховується таке:

1) розрахований відповідно до вимог цього розділу не облікований (донарахований) об`єм природного газу, що припадає на період до 01 числа місяця, у якому прийнято рішення комісії щодо задоволення акта про порушення (тобто до закритого балансового періоду), не потребує коригування (включення до) закритих періодів, а його вартість у повному обсязі має бути оплачена споживачем (несанкціонованим споживачем) оператору ГРМ. При цьому вартість природного газу визначається оператором ГРМ: для побутових споживачів - за цінами закупівлі природного газу оператором ГРМ для покриття нормативних втрат та виробничо-технологічних витрат або у випадку нездійснення такої закупівлі - за ціною, визначеною для обсягів нормативних втрат та виробничо-технологічних витрат відповідно до положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу протягом періоду не облікованого природного газу; для споживачів, що не є побутовими - середньоарифметичне значення маржинальної ціни придбання, визначеної оператором ГТС відповідно до положень гл. 6 роз. XIV Кодексу ГТС, протягом періоду не облікованого природного газу;

2) розрахований відповідно до вимог цього розділу не облікований (донарахований) об`єм природного газу, що припадає на період після 01-го числа місяця, у якому прийнято рішення комісії щодо задоволення акта про порушення, не включається в баланс поточного календарного місяця за загальними правилами та має бути компенсована споживачем оператору ГРМ за виключенням обсягів споживання, інформація про величину яких була передана оператором ГРМ на інформаційну платформу оператора ГРС відповідно до положень Кодексу ГТС з метою визначення попередньої щодобової алокації відборів. Виключенням є об`єм природного газу, нарахований несанкціонованому споживачу та споживачу, у якого відсутній постачальник, вартість якого має бути оплачена оператору ГРМ: для побутових споживачів - за цінами закупівлі природного газу оператором ГРМ для покриття нормативних втрат та виробничо-технологічних витрат або у випадку нездійснення такої закупівлі - за ціною, визначеною для обсягів нормативних втрат та виробничо-технологічних витрат відповідно до положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу протягом періоду не облікованого природного газу; для споживачів, що не є побутовими - середньоарифметичне значення маржинальної ціни придбання, визначеної оператором ГРС відповідно до положень гл. 6 роз. XIV Кодексу ГТС, протягом періоду не облікованого природного газу;

3) при розрахунку не облікованого (донарахованого) об`єму природного газу відповідно до пп. 1 цього пункту має бути віднятий об`єм природного газу, фактично нарахований споживачу (інформація про обсяги споживання, яка була передана оператором ГРМ на інформаційну платформу оператора ГРС відповідно до положень Кодексу ГТС з метою визначення остаточної алокації щодобових відборів) протягом періоду порушення. Виключенням є несанкціонований відбір природного газу поза охопленням комерційного вузла обліку;

4) при розрахунку не облікованого (донарахованого) об`єму природного газу пільги та субсидії, на які має право побутовий споживач, не враховуються.

Згідно з п. 1 гл. 4 роз. XI Кодексу ГРС у разі виявлення оператором ГРМ несанкціонованого газопроводу або несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ розрахунок об`єму необлікованого природного газу здійснюється за номінальною потужністю газового обладнання споживача (несанкціонованого споживача) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення. Якщо несанкціонований газопровід здійснений шляхом прихованих заходів або несанкціонованим споживачем, початок періоду, за який визначається об`єм необлікованого природного газу, визначається з дня набуття споживачем (несанкціонованим споживачем) права власності чи користування на його об`єкт (приміщення), але не більше трьох років, що передували дню виявлення порушення.

Верховний Суд у постановах від 22.04.2021 у справі № 263/7847/18, від 01.06.2022 у справі № 675/1135/20, від 21.03.2023 у справі № 914/558/22 сформулював висновок щодо застосування п. 1 гл. 2 роз. ХІ Кодексу ГРС, за змістом якого для встановлення наявності несанкціонованого газопроводу та несанкціонованого відбору природного газу відповідно до п. 1 гл. 2 роз. XI Кодексу ГРС достатнім є встановлення факту самовільно під`єднаного газопроводу (газовий відвід, штуцер, патрубок), у тому числі без наявного підключеного газового обладнання, фізично з`єднаного, зокрема ввареного, врізаного, з газорозподільною системою або газовою мережею внутрішнього газопостачання, витрата (споживання) природного газу через який не обліковується комерційним вузлом обліку (лічильником) газу. А у постанові від 29.06.2021 у справі № 215/4940/18 Верховний Суд зазначив також про те, що обов`язковою ознакою несанкціонованого газопроводу є те, що споживання природного газу через самовільно під`єднаний газопровід не обліковується комерційним вузлом обліку (лічильником газу).

Верховний Суд у постанові від 21.09.2023 у справі № 914/558/22 дійшов висновку про те, що аналіз положень п. 1 гл. 2 роз. ХІ Кодексу ГРС у сукупності з визначенням термінів "несанкціонований споживач" та "самовільне під`єднання", що містяться у п. 4 гл. 1 роз. І Кодексу ГРС, а також п. п. 1, 8, 11 гл. 5 роз. ХІ Кодексу ГРС свідчить про те, що підставою вважати особу такою, що допустила порушення, передбачене п. 1 гл. 2 роз. ХІ Кодексу ГРС, а саме: наявність несанкціонованого газопроводу, є обставини його наявності саме на об`єкті такої особи.

Дослідивши наявні у матеріалах справи документи відповідно до норми ст. 86 ГПК України, господарські суди попередніх інстанцій дійшли підставного висновку про те, що відповідна перевірка проводилася на об`єкті, який належить позивачу; акт про порушення складений відповідно до норм Кодексу ГРС, в ньому чітко зафіксовано вчинене позивачем порушення, передбачене п. 2 роз. ХІ Кодексу ГРС - "наявність несанкціонованого газопроводу"; наявними у справі документами, а також відеозаписом відповідної перевірки підтверджується зафіксований в акті про порушення факт наявності несанкціонованого газопроводу у споживача та його підключення в обхід лічильника газу, що в такому разі не підтверджує облікованого використання природного газу; під час дослідження розташування несанкціонованого газопроводу встановлено, що його неможливо було виявити без використання спеціальних технічних засобів, проведення демонтажу будівельних конструкцій та оздоблювальних матеріалів, а Кодекс ГРС не містить особливих вимог до спеціальних технічних засобів, якими має здійснюватися перевірка розташування несанкціонованого газопроводу.

Надавши оцінку акту-розрахунку від 06.06.2023, господарські суди попередніх інстанцій встановили, що він складений згідно з п. 1 гл. 4, п. 11 гл. 5 роз. XI Кодексу ГРС; з урахування загального періоду визначення необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу; потужності обладнання, що використовується споживачем на об`єкті та яке зазначено в додатку № 1 заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для споживачів, що не є побутовими); періоду використання газоспоживаючого обладнання (опалювальний та неопалювальний період), а також ціни закупівлі природного газу оператором ГРМ протягом періоду необлікованого природного газу.

Отже, встановивши на підставі наявних у матеріалах документів, що через використання ФОП Лелюк Л.О. несанкціонованого газопроводу відбулося недорахування лічильником обсягів природного газу, що зафіксовано відповідною перевіркою, врахувавши відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 215/4940/18, на який посилається скаржник у касаційній скарзі, господарські суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення зустрічних позовних вимог та правильно відмовили у задоволенні первісного позову.

Щодо посилання скаржника на те, що судові рішення ухвалювалися без урахування висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 924/233/18, то необхідно зазначити, що оскаржувані судові рішення цьому висновку не суперечать, а ухвалювалися за інших фактичних обставин і не є подібними.

З урахуванням вищевикладеного, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень з огляду на п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України.

Щодо посилання скаржника на інші підстави касаційного оскарження, то необхідно зазначити таке.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема, суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 287 цього Кодексу.

За змістом п. 1 ч. 3 ст. 310 ГПК України достатньою підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є не саме по собі порушення норм процесуального права у вигляді не дослідження судом зібраних у справі доказів, а зазначене процесуальне порушення у сукупності з належним обґрунтуванням скаржником заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 287 цього Кодексу.

Такий висновок є послідовним, сталим та викладений у численних постановах Верховного Суду, зокрема, у постановах від 12.10.2021 у справі № 905/1750/19, від 20.05.2021 у справі № 905/1751/19, від 02.12.2021 у справі № 922/3363/20, від 16.12.2021 у справі № 910/18264/20, від 13.01.2022 у справі № 922/2447/21, від 02.05.2024 у справі № 927/150/23 тощо.

Проте, підстава касаційного оскарження, наведена скаржником у касаційній скарзі - п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України, не отримала підтвердження після відкриття касаційного провадження. За таких обставин, Верховний Суд відхиляє доводи скаржника про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, а саме ненадання судами оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Щодо доводів скаржника про те, що він звертався до суду першої інстанції із клопотаннями про призначення у справі експертизи, а також із клопотанням про приєднання до матеріалів справи висновку будівельно-технічної експертизи, які були безпідставно не задоволенні судом, то необхідно зазначити, що у їх задоволенні було відмовлено не безпідставно як помилково зазначає скаржник, а за відсутності підстав для їх задоволення.

Крім того, цим доводам надавалася оцінка судом апеляційної інстанції, який підставно врахував, що з огляду на ст. 104 ГПК України висновок експерта не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 86 цього Кодексу; експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто тоді, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування; водночас ФОП Лелюк Л.О. не було доведено, що висновком експерта можуть бути встановлені обставини, які не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування в межах цієї справи; наявних у матеріалах справи доказів було достатньо для ухвалення судом рішення відповідно до норм ст. 236 ГПК України.

За ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Гл. 3 роз. 3 ГПК України регулює таку стадію господарського процесу як підготовче провадження.

Верховний Суд у постанові від 26.07.2023 у справі № 911/1638/22, здійснюючи тлумачення ст. ст. 181, 182 ГПК України, сформулював висновок про те, що вирішення спору на підставі матеріалів, які зібрані поза межами підготовчого провадження, не відповідає завданням, які визначені процесуальним законом для кожної стадії господарського процесу; стадія підготовчого провадження з огляду на її мету є не формальною, а реальною запорукою здійснення ефективного правосуддя на стадії розгляду справи по суті, тож належне та добросовісне ставлення до стадії підготовчого провадження як з боку суду, так і з боку всіх учасників справи, є таким, що у повній мірі відповідає засадам справедливого правосуддя та завданням господарського судочинства; разом з тим, суди першої інстанції за наявності певних обставин можуть повернутися до стадії вчинення тих чи інших процесуальних дій, які за загальним правилом можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження, й після закриття підготовчого провадження; однак такі обставини мають бути вагомими, оскільки можливість повернення до дій, що проводяться на стадії підготовчого провадження, з будь-яких підстав нівелює саме значення стадій господарського процесу: як підготовчого провадження, так і стадії розгляду справи по суті.

Надавши оцінку клопотанню позивача про приєднання висновку будівельно-технічної експертизи, виконаного на його замовлення, встановивши, що воно було подане після винесення судом першої інстанції ухвали від 14.09.2023 про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті (а.с. 199, т. 1) та, що заявник не був позбавлений можливості подати цей доказ до суду у порядку, встановленому ГПК України, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний господарський суд, підставно відмовив у його задоволенні та не здійснив повернення до стадії підготовчого провадження у справі.

Щодо аргументів касаційної скарги про те, що судом апеляційної інстанції постанова ухвалювалася 20.03.2024, а відеозапис перевірки на оптичному диску DVD-R досліджувався 21.03.2024, про що зазначено у тексті постанови, то необхідно зазначити що вказаний відеозапис було досліджено у судовому засіданні 20.03.2024, що вбачається із протоколу судового засідання від 20.03.2024 (а.с. 94-104, т. 2). Зазначення в тексті постанови про дослідження цього запису 21.03.2024, замість 20.03.2024, фактично є опискою, яка може бути виправлена судом відповідно до норм ГПК України.

Верховний Суд зазначає про те, що наведені у касаційній скарзі доводи фактично стосуються необхідності переоцінки доказів, тобто зводяться до заперечення обставин, встановлених судами попередніх інстанцій під час розгляду справи, та перегляду вже здійсненої оцінки доказів у справі. Саме лише прагнення скаржника здійснити нову перевірку обставин справи та переоцінку доказів у ній не є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень попередніх інстанцій, оскільки згідно з імперативними приписами ст. 300 ГПК України суд касаційної інстанції не має права вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, додатково перевіряти докази.

До того ж встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (аналогічний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц).

Отже, Верховний Суд вважає безпідставними доводи касаційної скарги про наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень.

Недоречними є і аргументи касаційної скарги про порушення господарськими судами ст. 13 ГПК України, яка розкриває зміст принципу змагальності, адже судами при ухваленні оскаржуваних рішень враховано вказаний принцип, а також було почуто сторони, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (справа "Проніна проти України").

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права (ч. 2 ст. 236 ГПК України).

Частиною 5 ст. 236 ГПК України встановлено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Постанова суду апеляційної та рішення суду першої інстанцій є прийнятими з дотриманням ст. 236 ГПК України, що не спростовано скаржником, а тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

З огляду на висновок Верховного Суду про залишення касаційної скарги без задоволення судові витрати щодо перегляду справи в суді касаційної інстанції покладаються на скаржника. Однак, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору згідно з ухвалою суду від 20.05.2024, то Верховний Суд за правилами ст. 129 ГПК України не здійснює розподіл судових витрат за подання його касаційної скарги (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/661/20, постанову Верховного Суду від 23.02.2023 у справі № 454/2964/15-ц).

Керуючись ст. ст. 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Лелюк Лілії Олександрівни залишити без задоволення.

Постанову Східного апеляційного господарського суду від 20.03.2024 та рішення Господарського суду Полтавської області від 28.11.2023 у справі № 917/1178/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Могил С. К.

Судді: Волковицька Н. О.

Случ О. В.