ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2024 р. Справа№ 910/13121/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Тарасенко К.В.

Кравчука Г.А.

за участю секретаря судового засідання Огірко А.О.

за участю представника(-ів): згідно з протоколом судового засідання від 11.06.2024

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" та Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

на рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2023 (повний текст складено 01.12.2023)

у справі №910/13121/23 (суддя Мельник В.І.)

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"

про стягнення 372 654,76 грн

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" про стягнення 372 654,76 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, за договором підряду.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.11.2023 позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на користь Акціонерного товариства "Уктрансгаз" пеню в розмірі 57 902 грн 94 коп., 3% річних у розмірі 95 182 грн 94 коп., інфляційні втрати в розмірі 161 665 грн 93 коп., судовий збір в розмірі 5 589 грн 82 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2023 у справі №910/13121/23 та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення ухвалене місцевим судом з порушенням норм процесуального та матеріального права. При цьому скаржник вказав, що враховуючи положення п. 5.1 договору, а також те, що оплата була здійснена вчасно, здійснення нарахувань штрафних санкцій виходячи саме з дати акту, а не з дати підписання його уповноваженими представниками сторін, є помилковим та невірним тлумаченням умов договору. Також апелянт зазначив про наявність форс-мажорних обставин, спричинених повномасштабним вторгненням Російської Федерації на територію України, регулярним пошкодженням об`єктів скаржника внаслідок ракетно-бомбових ударів, а також введенням на території України воєнного стану, що мало безпосередній вплив на всю господарську діяльність відповідача. До того ж скаржник зазначив щодо наявності підстав для зменшення пені на 99%.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2023 апеляційну скаргу у справі №910/13121/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Євсіков, судді: Корсак В.А., Алданова С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.12.2023 заяву про самовідвід судді Євсікова О.О. від розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2023 у справі №910/13121/23 задоволено. Справу № 910/13121/23 передано для здійснення повторного автоматизованого розподілу та визначення іншого складу суддів відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 27.12.2023, у зв`язку з ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.12.2023, якою задоволено заяву про самовідвід судді Євсікова О.О. від розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2023 у справі №910/13121/23, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/13121/23.

Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.12.2023, справу №910/13121/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Коробенко Г.П. (головуючий), судді: Кравчук Г.А., Тищенко О.В.

Також не погоджуючись з рішенням, Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2023 у справі №910/13121/23 в частині незадоволених позовних вимог та ухвали в цій частині новее рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

Підставою для скасування оскаржуваного рішення в частині незадоволених позовних вимог, скаржник зазначив про неправильне застосування місцевим судом норм процесуального та матеріального права. При цьому апелянт стверджував, що умовами п. 10.8 договору сторонами взаємно погоджено право позивача щодо нарахування і стягнення пені з відповідача в разінесвоєчасної оплати останнім виконаних робіт за договором, при цьому розмір штрафних санкцій розрахованих позивачем не є надмірно великим у порівнянні з невчасно виконаним зобов`язанням відповідача на суму 92 306 199,48 грн, що свідчить про правомірність нарахування розміру пені, та вказує на безпідставне зменшення місцевим судом штрафних санкцій на 50 відсотків.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 16.01.2024, у зв`язку з перебуванням судді Тищенко О.В. у відрядженні, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/13121/23.

Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2024, справу №910/13121/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Коробенко Г.П. (головуючий), судді: Кравчук Г.А., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2024 витребувано матеріали справи з суду першої інстанції та відкладено вирішення питання щодо подальшого руху справи.

01.02.2024 матеріали справи №910/13121/23 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 29.02.2024, у зв`язку з перебуванням судді Кравчука Г.А. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/13121/23.

Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.02.2024, справу №910/13121/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Коробенко Г.П. (головуючий), судді: Тарасенко К.В., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.03.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2023 у справі № 910/13121/23 та призначено судове засідання на 23.04.2024.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.03.2024 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2023 у справі № 910/13121/23 залишено без руху, надано скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

20.03.2024 до суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.

13.03.2024 до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечив доводи викладені в ній, просив апеляційну скаргу зилишити без задоволення, а рішення місцевого суду в частині задоволених позовних вимог - без змін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.04.2024 поновлено Акціонерному товариству "Укртрансгаз" строк для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2023 у справі №910/13121/23. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2023 у справі № 910/13121/23. Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2023 у справі №910/13121/23 до винесення Північним апеляційним господарським судом судового акту за результатами розгляду апеляційної скарги. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" призначено до спільного розгляду з апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України". Судове засідання призначено на 23.04.2024.

Розгляд справи відкладався.

25.04.2024 через підсистему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечив доводи викладені в ній, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду в частині відмовлених позовних вимог- без змін.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2024, у зв`язку з перебуванням судді Тищенко А.І. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/13121/23.

Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2024, справу №910/13121/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Коробенко Г.П. (головуючий), судді: Тарасенко К.В., Кравчук Г.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2024 колегія суддів ухвалила здійснювати розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2023 у справі № 910/13121/23 спочатку колегією суддів у складі: Коробенка Г.П. (головуючий, доповідач) судді Тарасенко К.В., Кравчук Г.А., яка визначена протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2024. Розгляд апеляційних скарг призначено на 11.06.2024.

У судове засідання 11.06.2024 з`явились представники сторін та надали пояснення по справі.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та надані сторонами пояснення, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні чи скасуванню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи слідує та встановлено судом, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України", як замовником та Акціонерним товариством "Укртрансгаз" (далі - АТ "Укртрансгаз), як підрядником укладено договір № / від 20.05.2022.

Відповідно до п. 1.1. Договору, Підрядник за завданням Замовника, відповідно до умов цього Договору, зобов`язується виконати Ремонт МГ ШДК Ду 1200 км406,203-км416,197 з частковою заміною труб та заміною ізоляційного покриття довжиною 9994м Яготинський ПМ відповідно до вимог чинних нормативних документів і технічної документації з урахуванням норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, далі іменуються - Роботи), а Замовник - прийняти та оплатити такі Роботи відповідно до умов цього Договору.

Згідно з п. 1.2. Договору, склад, обсяги, вартість Робіт та строки визначені Технічними, якісними та кількісними характеристиками (завдання) (Додаток №1), Договірною ціною (Додаток №2) та Графіком виконання робіт (Додаток №3),які є невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до п. 3.1. Договору, ціна Договору згідно з Договірною ціною (Додаток №2) становить: 112 729 133,81 (сто дванадцять мільйонів сімсот двадцять дев 'ять тисяч сто тридцять три гривні 81 коп.) грн., без ПДВ. Ціна Договору разом з ПДВ 20% 135 274 960,57 тридцять п`ять мільйонів двісті сімдесят чотири тисячі дев`ятсот шістдесят гривень 57 копійок) гривень.

Договір вважається укладеним з моменту його підписання Сторонами і діє 395 днів з дати підписання. В частині гарантійних зобов`язань - до закінчення гарантійного строку, а в частині розрахунків - до їх повного виконання (п. 13.1. Договору).

Підрядник зобов`язується виконати Роботи в термін 365 днів з дати підписання Договору, з обов`язковим дотриманням погодженого із Замовником Графіку виконання робіт (Додаток №3), що додається до цього Договору та є невід`ємною його частиною (п. 4.1. Договору).

Датою закінчення виконаних Робіт Підрядником вважається дата їх прийняття Замовником в порядку, передбаченому Розділом 5 цього Договору. Виконання Робіт може бути закінчено Підрядником достроково за умови письмової згоди Замовника 4.3. Договору).

Пунктом 5.1. Договору встановлено, що передача виконаних Робіт Підрядником і прийняття їх Замовником оформлюється актами приймання виконаних робіт, підписаними уповноваженими представниками Сторін.

Акт приймання виконаних робіт та довідку про вартість виконаних робіт готує Підрядник і надає його Замовнику не пізніше 25 числа звітного місяця (ч. 1 п. 5.2. Договору).

Замовник протягом 5 (п`яти) робочих днів перевіряє достовірність отриманих актів приймання виконаних робіт та довідки про вартість виконаних робіт в частині фактично виконаних Робіт, їх відповідність показникам якості, комплектність виконавчої документації, та, у разі відсутності явних недоліків, підписує його в рамках цього ж строку, або направляє мотивоване заперечення проти такого підписання (ч. б п. 5.2. Договору).

За результатами виконання Підрядником Робіт передбачених Договором, Сторонами Договору було підписано: Акт № 4 від 23.09.2022 (форма № КБ-2в)на 14 634 623,58 грн - до 24.10.2022; Акт № 5 від 25.10.2022 (форма № КБ-2в)на 19 988 225,33 грн - до 24.11.2022.; Акт № 6 від 25.11.2022 (форма № КБ-2в) на 9 303 496,45 грн - до 26.12.2022; Акт № 7 від 23.12.2022 (форма № КБ-2в)на 3 446 149,50 грн - до 23.01.2023; Акт № 9 від 24.03.2023 (форма № КБ-2в) на 11 086 244,09 грн - до 24.04.2023; Акт № 10 від 25.04.2023 (форма № КБ-2в) на 10 904 744,68 грн - до 25.05.2023; Акт № 11 від 25.05.2023 (форма № КБ-2е) на 22 362 548,24 грн - до 26.06.2023.; Акт № 12 від 16.06.2023 (форма № КБ-2в) на 580 167,61 грн - до 17.07.2023.

Пунктом 3.3. Договору встановлено, що оплата за цим Договором проводиться в такому порядку: Замовник протягом 30 (тридцяти) календарних днів, але не раніше ніж через 20 (двадцять) календарних днів з моменту прийняття Робіт, що підтверджується актами приймання виконаних робіт та довідками про вартість виконаних робіт, перераховує на розрахунковий рахунок Підрядника суму вартості прийнятих Робіт. При складанні актів приймання виконаних робіт та довідок про вартість виконаних робіт використовуються форми документів КБ-2в та КБ-3.

Відповідно до п. п. 7.1.3. п. 7.1. Договору, Замовник зобов`язався здійснювати розрахунки за виконані Роботи в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені Договором. Позивач зазначив, що Замовник в порушення строку визначеного п. 3.3. Договору, перерахував на рахунок АТ "Укртрансгаз" грошові кошти в сумі 92 306 199,48 грн, а саме: 31.10.2022 - 14 634 623,58 грн; 19 988 225,33 грн; 27.01.2023 - 3 446 149,50 грн; 03.02.2023 - 2 328 496,45 грн; 2 325 000,00 грн; 13.02.2023-2 325 000,00 грн; 15.02.2023 - 2 325 000,00 грн; 26.04.2023 - 2 000 000,00 грн; 26.04.2023 - 2 000 000,00 грн; 26.04.2023 - 2 000 000,00 грн; 04.05.2023 - 5 086 244,09 грн; 27.06.2023 - 10 904 744,68 грн; 04.07.2023 - 22 362 548,24 грн; 25.07.2023 - 580 167,61 грн.

Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив частково, з чим колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить частина 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції у повному обсязі задовольнив вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат. Натомість, вимоги про стягнення пені задоволено частково.

За приписами ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з п. 10.1. Договору у випадку порушення своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, визначену цим Договором та чинним законодавством. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

При несвоєчасній оплаті виконаних Робіт за Договором Замовник сплачує на користь Підрядника пеню у розмірі 0,01 % від простроченої суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (п. 10.8. Договору).

Колегія суддів перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені за загальний період з 25.10.2022 по 24.07.2023, дійшла висновку про його правильність. Таким чином, розмір пені за прострочення оплати виконаних позивачем робіт за договором від 20.05.2022 № / становить 115 805,89 грн.

При цьому Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" просило місцевий господарський суд зменшити розмір пені на 99%, в обґрунтування чого відповідач посилався, зокрема, на те, що Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває з 24.02.2022 року по теперішній час. Відповідач також зазначив, що режим воєнного стану спричиняє не лише обмеження правового характеру, а і погіршення фізичних та моральних показників якості життя громадян України, які постійно відчувають загрозу життю та їх здоров`ю внаслідок ведення бойових дій на території країни; вказані обставини спричиняють необхідність евакуації співробітників до безпечних районів проживання, відсутність працівників на роботі, необхідність запровадження дистанційного режиму роботи, що, як наслідок, в своїх сукупності впливає на виконання договірних зобов`язань, в тому числі і по договору № / від 20.05.2022.

Також відповідач вказав, що незважаючи на дію форс-мажорних обставин, останній, як сумлінний контрагент, вживає усіх можливих заходів задля належного виконання зобов`язань за договором № / від 20.05.2022.

Згідно з частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Аналогічні приписи наведено у статті 233 Господарського кодексу України, за змістом якої у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.09.2019 зі справи № 904/4685/18 від 21.11.2019 зі справи № 916/553/19).

Водночас слід зазначити, що чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Наявність у позивача можливості стягувати із відповідача надмірні грошові суми, як неустойку, спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Колегія суддів враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 925/577/21, де, зокрема, вказано на те, що на підставі частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України, частини 1 статті 233 Господарського кодексу України, а також виходячи із принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, у тому числі і з власної ініціативи, має право зменшити розмір неустойки (штрафу, пені) до її розумного розміру.

Судова колегія зазначає, що зменшення розміру штрафних санкції не має негативного впливу на фінансовий стан позивача, оскільки стягнення неустойки має компенсаторний характер, і не може бути засобом збагачення іншої сторони договору.

Крім того, колегія суддів вважає, що зменшення розміру штрафних санкцій не є дискримінаційним по відношенню до позивача, оскільки у даних правовідносинах його інтереси достатньо захищені покладенням на відповідача обов`язку судовим рішенням щодо стягнення 57 902, 94 грн пені.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про наявність підстав для реалізації свого права щодо зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню з відповідача, що становить 57 902, 94 грн.

Доводи позивача викладені в апеляційній скарзі про безпідставність зменшення місцевим судом розміру штрафних санкцій, є необґрунтованими, оскільки в даному випадку судом першої інстанції реалізовано свої дискреційні повноваження, передбачені ст. 551 Цивільного кодексу України та ст. 233 Господарського кодексу України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Здійснивши зменшення штрафних санкцій господарським судом також забезпечено баланс інтересів сторін з урахуванням встановлених обставин справи та не допущено фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

Колегія суддів зазначає, що покладені в основу апеляційних скарг доводи позивача стосовно необхідності стягнення штрафних санкцій у заявленому ним розмірі та доводи відповідача щодо наявності підстав для їх зменшення, фактично дублюють їх позицію викладену у перших заявах по суті спору, поданих у суді першої інстанції, з огляду на що, та враховуючи, що апеляційний суд погодився з висновками місцевого господарського суду щодо наявності підстав для зменшення заявленого позивачем розміру штрафних санкцій на 50%, доводи апелянтів викладені в апеляційних скаргах не спростовують встановлених судом під час розгляду справи обставин.

При цьому. наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання, право кредитора щодо стягнення заявлених сум перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Апеляційний господарський суд відхиляє посилання позивача на відсутність обставин для звільнення або зменшення відповідальності відповідача за неналежне виконання договірних зобов`язань, та посилання відповідача на надмірність заявленої позивачем суми пені, яка не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, оскільки у даному випадку судом першої інстанції реалізовано свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 Цивільного кодексу України та ст. 233 Господарського кодексу України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Здійснивши зменшення штрафних санкцій господарьким судом також забезпечено баланс інтересів сторін з урахуванням встановлених обстави справи та не допущено фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

Інші доводи, на які посилалися сторони під час розгляду даної справи, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги, як безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду щодо часткового задоволення позову.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, постанови Верховного Суду від 04.10.2019 у справі № 915/880/18, від 26.09.19 у справі № 912/48/19, від 18.09.2019 у справі № 908/1379/17 тощо).

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (постанова Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18). Визначене частиною 2 статті 625 ЦК України право стягнення трьох процентів річних є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити згадані вище інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які, через інфляційні процеси, матимуть іншу цінність, порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані (у тому числі у вигляді прострочення оплати відповідних товарів та послуг).

Суд першої інстанції встановивши, що відповідач допустив прострочення розрахунків з позивачем за виконані роботи, дійшов правильного висновку про наявність підстав для застосування до нього відповідальності, передбаченої частиною 2 статті 625 ЦК України.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок заявлених до стягнення з відповідача трьох процентів річних, суд першої інстанції, правомірно стягнув з відповідача на користь позивача 95 182,94грн 3% річних та 161 995,93 грн інфляційних втрат.

Щодо тверджень відповідача, викладених в апеляційній скарзі про те, що враховуючи положення п. 5.1 договору, а також те, що оплата була здійснена вчасно, здійснення нарахувань штрафних санкцій виходячи саме з дати акту, а не з дати підписання його уповноваженими представниками сторін, є помилковим та невірним тлумаченням умов договору, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Так, згідно з п. 12.9 договору сторони погодили, що первинний Електронний документ (акт виконаних робіт/наданих послуг, видаткова накладна тощо) складається в момент здійснення господарської операції.

Дата складання, зазначена як обов`язковий реквізит в первинному електронному документі, вважається датою належним чином оформленого первинного документу для цілей бухгалтерського та податкового обліку, за умови його підписання стороною, яка отримала цей Електронний документ. Датою виникнення податкого зобов`язання з ПДВ та складання податкової накладної буде вважатися дата складання первинного документа, який містить відомості про господарську операцію, незалежно від дати накладання сторонами КЕП.

Також, згідно з п. 187.1 Податкового кодексу України, для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.

Отже, підписуючи Акти виконаних робіт за допомогою КЕП та не надаючи будь-яких заперечень, щодо дати створення вказаних документів, ТОВ "Оператор ГТС України" погодився з тим, що датою здійснення господарської операції з передачі-прийняття виконаних робіт є саме дата складання актів, а не дата їх підписання за допомогою КЕП.

До того ж, з матеріалів справи вбачається, що при здійсненні оплати за виконані та прийняті роботи відповідач в призначенні платежу зазначав дату Акту виконаних робіт, а не дату його підписання за допомогою КЕП.

Таким чином, доводи відповідача про відсутність прострочення виконання зобов`язань за договором від 20.05.2022 №/, є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Решта викладених в апеляційних скаргах аргументів не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони зводяться виключно до надання скаржниками власної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, однак не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" та Акціонерного товариства "Укртрансгаз".

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та ухвалив законне обґрунтоване рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Відповідно до ст.ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі рішення від 10.11.2023 відсутні.

Оскільки доводи, викладені в апеляційних скаргах, не спростовують висновків місцевого господарського суду, скарги задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується із здійсненим судом першої інстанції розподілом судових витрат.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційних скарг відповідно до статті 129 ГПК України покладаються судом на апелянтів.

Керуючись ст.ст. 129, 267-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" та Акціонерного товариства "Укртрансгаз" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2023 у справі №910/13121/23 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційних скарг покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" та Акціонерне товариство "Укртрансгаз".

Матеріали справи №910/13121/23 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано 21.06.2024 після виходу з відпустки судді Тарасенко К.В.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді К.В. Тарасенко

Г.А. Кравчук