ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"24" червня 2024 р. м. Київ Справа № 911/1510/24

Суддя Бабкіна В.М., розглянувши заяву Приватного підприємства «Торговий дім ПОЛЯКОВ» б/н від 07.06.2024 р. (вх. № 820/24 від 12.06.2024 р.) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Сакової Аліни Валеріївни ( АДРЕСА_1 ) 44486,60 грн. заборгованості згідно з договором поставки № 10923 від 15.02.2022 р., у тому числі 13962,78 грн. основного боргу, 9348,26 грн. 30% річних, 4340,03 грн. інфляційних втрат, 12646,70 грн. пені, 4188,83 грн. штрафу,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Торговий дім ПОЛЯКОВ» звернулось до Господарського суду Київської області із заявою б/н від 07.06.2024 р. (вх. № 820/24 від 12.06.2024 р.) про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Сакової Аліни Валеріївни ( АДРЕСА_1 ) 44486,60 грн. заборгованості згідно з договором поставки № 10923 від 15.02.2022 р., у тому числі 13962,78 грн. основного боргу, 9348,26 грн. 30% річних, 4340,03 грн. інфляційних втрат, 12646,70 грн. пені, 4188,83 грн. штрафу.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи-підприємці.

Згідно з ч. 1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено суб`єкта господарювання, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

З поданої заяви вбачається, що вимоги про стягнення заборгованості заявлені до Фізичної особи-підприємця Сакової Аліни Валеріївни.

За приписами ст. 51 Цивільного кодексу України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Згідно з п. 16 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець.

Відповідно до ч. 9 ст. 4 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Згідно з інформацією, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 10.05.2023 р. було здійснено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності Фізичної особи-підприємця Сакової Аліни Валеріївни, про що здійснено відповідний запис № 004017731 в Реєстрі.

Отже, у даному випадку заявник звернувся із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з боржника Фізичної особи-підприємця Сакової Аліни Валеріївни, яка на час звернення вже не мала статусу фізичної особи-підприємця.

Суд враховує правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 р. у справі № 910/8729/18, відповідно до якої, якщо правовідносини заявника та боржника виникли з господарського договору, то зобов`язання за таким договором у боржника з втратою його статусу як фізичної особи-підприємця не припинились.

З 15.12.2017 р. господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем (Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.06.2018 р. у справі № 338/180/17).

Водночас, зазначена вище справа № 910/8729/18 розглядалась судами в порядку позовного, а не наказного провадження.

Разом з тим, частиною 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених вимог по суті, а процесуальний механізм наказного провадження не передбачає встановлення обставин щодо правонаступництва та обсягу відповідальності фізичної особи, що виникає у зв`язку із втратою нею статусу підприємця.

Проте, звертаючись із заявою про видачу судового наказу в порядку наказного провадження, визначаючи в якості боржника Фізичну особу-підприємця Сакову Аліну Валеріївну, яка втратила статус фізичної особи-підприємця, заявником не взято до уваги, що процедура наказного провадження застосовується виключно щодо суб`єктів господарювання, та що наказне провадження має чіткі, формальні межі, а припинення статусу підприємця унеможливлює застосування до розглядуваних правовідносин процедури наказного провадження.

Суд зазначає, що, визначаючись із подальшими заходами задля захисту своїх прав, заявнику варто врахувати викладену позицію Великої Палати Верховного Суду у взаємозв`язку із сутністю правовідносин, що існували як під час здійснення боржником підприємницької діяльності, так і після припинення у боржника статусу підприємця та звернутися до суду в межах відповідної форми позовного провадження.

За таких обставин, враховуючи, що Приватне підприємство «Торговий дім ПОЛЯКОВ» звернулось до Господарського суду Київської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Сакової Аліни Валеріївни, яка на час звернення втратила статус підприємця, 44486,60 грн. заборгованості згідно з договором поставки № 10923 від 15.02.2022 р., у тому числі 13962,78 грн. основного боргу, 9348,26 грн. 30% річних, 4340,03 грн. інфляційних втрат, 12646,70 грн. пені, 4188,83 грн. штрафу, вимоги вказаної заяви не підлягають розгляду в порядку наказного провадження.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України).

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку (ч. 2 ст. 153 ГПК України).

Керуючись ст. ст. 148, 150, п. 4 ч. 1 ст. 152, ст.ст. 153, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Приватному підприємству «Торговий дім ПОЛЯКОВ» (18005, Черкаська обл., м. Черкаси, вул. Чехова, буд. 41) у видачі судового наказу за заявою б/н від 07.06.2024 р. (вх. № 820/24 від 12.06.2024 р.) про стягнення з Фізичної особи-підприємця Сакової Аліни Валеріївни 44486,60 грн. заборгованості згідно з договором поставки № 10923 від 15.02.2022 р., у тому числі 13962,78 грн. основного боргу, 9348,26 грн. 30% річних, 4340,03 грн. інфляційних втрат, 12646,70 грн. пені, 4188,83 грн. штрафу.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду оскаржується в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 24.06.2024 р.

Суддя В.М. Бабкіна