ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2024 Справа № 917/1177/15(917/809/24)

Суддя Господарського суду Полтавської області Ореховська О.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, матеріали справи № 917/1177/15(917/809/24), яка відкрита за

позовною заявою Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" (вул. Жилянська, буд. 32, м. Київ, 01033; )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛУКСОР-УТР" (вул. Миру, 9, кв. 96, м. Полтава, 36022; )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Городецького, 13, м. Київ, 01001; )

про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом припинення обтяження речових прав на нерухоме майно,

в межах справи № 917/1177/15 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛУКСОР-УТР" (вул. Миру, 9, кв. 96, м. Полтава, 36022; )

ВСТАНОВИВ:

Через систему "Електронний суд" Акціонерне товариство "Банк Кредит Дніпро" (надалі - позивач - АТ "Банк Кредит Дніпро") звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛУКСОР-УТР" (надалі - відповідач - ТОВ "ЛУКСОР-УТР") про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом припинення обтяження речових прав на нерухоме майно.

Також позивач заявив клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та просив стягнути на його користь судовий збір у розмірі 12 112, 00 грн.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 15.05.2024 позов переданий на розгляд судді Ореховській О.О. для розгляду в межах справи №917/1177/15 про банкрутство ТОВ "ЛУКСОР-УТР" ()

Ухвалою суду від 21.05.2024 позовна заява АТ "Банк Кредит Дніпро" до ТОВ "ЛУКСОР-УТР" про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом припинення обтяження речових прав на нерухоме майно прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 917/1177/15 (917/809/24) в межах справи № 917/1177/15 про банкрутство ТОВ "ЛУКСОР-УТР"( ), задоволено клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання), запропоновано відповідачу надати відзив на позов, відповідачу встановлений строк для подання відзиву на позов - до 15 днів з дня отримання цієї ухвали; залучено до участі у справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Городецького, 13, м. Київ, 01001; ), запропоновано третій особі надати письмові пояснення по суті позовних вимог, тощо.

Ухвала суду від 21.05.2024 направлена позивачу, відповідачу та третій особі до їх електронних кабінетів в системі "Електронний суд" і отримана ними 22.05.2024 о 14:23, що підтверджується довідками про доставку електронних листів ( а.с.105-108). Отже, відповідно до вимог ч.6 ст. 242 ГПК України, ухвала суду від 21.05.2024 є врученою учасникам провадження.

20.06.2024 через систему "Електронний суд" ліквідатор ТОВ "ЛУКСОР-УТР" арбітражний керуючий Авраменко І.М. надав відзив на позовну заяву (вх. № 8671 від 20.06.2024 ), в якому відповідач не заперечує щодо задоволення заявлених позовних вимог, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У відзиві ліквідатор зазначає, що об"єкти нерухомого майна, щодо яких позивач звернувся з позовом про припинення їх обтяження, дійсно колись належали ТОВ "ЛУКСОР-УТР" та були предметом іпотеки, укладених з позивачем в рамках кредитних відносин. В 2016 році Банк набув право власності на це майно в порядку звернення стягнення на іпотечне майною Відповідно ТОВ "ЛУКСОР-УТР" вже не є власником майна і не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Також відповідач клопочеться поновити йому строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У даному випадку, враховуючи відкриття провадження у справі 21.05.2024, станом на час надходження відзиву на позов розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження судом не розпочався. Отже, відповідачем не пропущений процесуальний строк для подання відзиву на позов. Враховуючи встановлені судом обставини, суд приймає до уваги під час розгляду справи позицію відповідача у відзиві на позов.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України).

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 19.06.2015 відкрито провадження у справі № 917/1177/15 про банкрутство ТОВ «Луксор-УТР» . Постановою Господарського суду Полтавської області від 30.06.2015 ТОВ «Луксор-УТР» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором Голейну Л.Ю. Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 24.01.2023 призначено ліквідатором арбітражного керуючого Авраменка Ігоря Миколайовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 809 від 26.04.2013). Справа № 917/1177/15 про банкрутство ТОВ «Луксор-УТР» () перебуває в провадження судді О.О.Ореховської на стадії ліквідації.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 13.05.2024 № 378223787, від 13.05.2024 № 378222655, від 13.05.2024 № 378223614, від 13.05.2024 № 378223076, від 13.05.2024 №378223207 (а.с.20-56) позивач - АТ «Банк Кредит Дніпро» є власником нежитлових будівель та споруд:

- об`єкт 1: склад А-1, цегла, 921,2 кв.м; склад Б-1, з/б плит., 1570,9 кв.м, що розташовані за адресою: Полтавська область, Лохвицький район, с. Вирішальне, вул. Жовтнева, буд. 1а; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 6, номер об`єкта в РПВН: 13556384. З Державного реєстру прав позивачу стало відомо про наявність обтяжень нерухомого майна у вигляді арешту. З наведеної інформаційної довідки від 13.05.2024 вбачається, що арешт накладено на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 46404777, виданий 05.02.2015, видавник: відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України; номер запису про обтяження 8670059;

- об`єкт 2: електростанція, В-1, цегла, 52,5 кв.м, що розташована за адресою: Полтавська область, Лохвицький район, с. Вирішальне, вул. Комарова, буд. 1б; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 6, номер об`єкта в РПВН: 13556544. З Державного реєстру прав позивачу стало відомо про наявність обтяжень нерухомого майна у вигляді арешту. З наведеної інформаційної довідки від 13.05.2024 вбачається, що арешт накладено на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серія та

номер: 46404777, виданий 05.02.2015, видавник: відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України; номер запису про обтяження 8664536;

- об`єкт 3: склад, А-1, з/б плити, 1616,7 кв.м; розвантажувальний майданчик з робочею башнею, бетон, метал, що розташовані за адресою: Полтавська область, Лохвицький район, с. Вирішальне, вул. Комарова, буд. 1в; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 6, номер об`єкта в РПВН: 20080991. З Державного реєстру прав позивачу стало відомо про наявність обтяжень нерухомого майна у вигляді арешту. З наведеної інформаційної довідки від 13.05.2024 вбачається, що арешт накладено на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 46404777, виданий 05.02.2015, видавник: відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України; номер запису про обтяження 8671475;

- об`єкт 4: маслопресовий цех /олійниця/, А-1, цегла, загальна площа 1267,1 кв.м, що розташована за адресою: Полтавська область, Лохвицький район, с. Вирішальне, вул.

Комарова, буд.1а; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 6. З Державного реєстру прав позивачу стало відомо про наявність обтяжень нерухомого майна у вигляді арешту. З наведеної інформаційної довідки від 13.05.2024 вбачається, що арешт накладено на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 46405010, виданий 05.02.2015, видавник: відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України; номер запису про обтяження

10560290;

- об`єкт 5: нежитлові будівлі та споруди: № 1 силос місткістю 15 тисяч тон, метал; № 2 транспортні галереї, метал; № 3 робоча очисна башта (РОБ), метал -26,2 кв.м; № 4 норійна вежа, метал; № 5 металеві опорні колони, метал; № 6 бункер для зерна, метал, що розташовані за адресою: Полтавська область, Лохвицький район, с. Вирішальне, вул. Комарова, буд. 1д; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 6. З Державного реєстру прав позивачу стало відомо про наявність обтяжень нерухомого майна у вигляді арешту. З наведеної інформаційної довідки від 13.05.2024 вбачається, що арешт накладено на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 46406096, виданий 05.02.2015, видавник: відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України; номер запису про обтяження 8672308.

Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2, п. 3 ч. 1 ст. 3, абз. 1 ч. 5 ст. 12 цього Закону презюмується, що відомості, внесені до Державного реєстру прав, є публічними, офіційними та достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Право власності на вищезазначені об`єкти нерухомого майна набуті позивачем у 2016 році в результаті звернення стягнення на іпотечне майно ТОВ "Амарант", код ЄДРПОУ 31801166 (змінено назву на ТОВ "ЛУКСОР-УТР", ). Водночас, арешти на ці об`єкти нерухомого майна було накладено ще у 2015 році, коли їх власником було ТОВ "Амарант" ( змінено назву на ТОВ «Луксор-УТР») , в рамках виконавчих проваджень № 46404777 (об`єкти 1-3), № 46405010 (об`єкт 4), № 46406096 (об`єкт 5).

Як вбачається з постанов заступника начальника відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Селезньова М.О. від 31.08.2015 (а.с. 60-69) виконавчі провадження № 46404777, № 46405010, № 46406096 були закінчені у зв`язку із визнанням у судовому порядку виконавчих написів нотаріуса № 112, № 115, № 116 від 30.01.2015, вчинених приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренко В.Г., такими, що не підлягають виконанню. Цими ж постановами про закінчення виконавчих проваджень скасовані постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження Відділу ПВР ДВС України № 46404777, № 46405010, № 46406096 від 05.02.2015, скасовано всі інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішень, застосовані до боржника в межах виконання вимог даних виконавчих документів. Разом з тим, інформація з Державного реєстру прав свідчить, що при закінченні виконавчих проваджень № 46404777, № 46405010, № 46406096 арешт з нежитлових будівель та споруд фактично знято не було. Тобто, не було припинено обтяження речових прав на нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме

майно.

АТ «Банк Кредит Дніпро» як власник нерухомого майна зверталося до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з проханням припинити чинність арештів, накладених в рамках зазначених виконавчих проваджень (листи Банку від 09.01.2024 № 17-187, № 17-188, № 17-189, а.с.71-77).

Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України листами № 18184/8256-10-24/20.1, № 18189/8266-10-24/20.1, № 18186/8259-10-24/20.1 від 05.02.2024 ( а.с. 78- 83 ) повідомив, що матеріали виконавчих проваджень № 46404777, № 46405010, № 46406096 знищено у зв`язку із закінченням строків їх зберігання, а питання про зняття арештів з майна на цей час може бути вирішено в судовому порядку.

Не погоджуючись з отриманою відповіддю, АТ «Банк Кредит Дніпро» звернулося до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України зі скаргами на бездіяльність заступника директора Департаменту начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадима І.С. (вих. № 17-1749, № 17-1750, № 17-1751 від 26.02.2024, а.с. 84-89).

На зазначені скарги Банку Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України листом № 50246/41203-10-24/20.3.2 від 02.04.2024 (а.с.90-92) повідомив, що провести перевірку виконавчих проваджень неможливо у зв`язку із знищенням матеріалів за закінченням строків їх зберігання, а зняття арештів можливе за рішенням суду відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, арешти було накладено на нерухоме майно, коли воно належало попередньому

власнику (Відповідачу), в рамках виконавчих проваджень, які було закінчено ще до набуття позивачем права власності на це майно. При цьому матеріали виконавчих проваджень знищені за строком давності, що унеможливлює вирішення цього питання у позасудовому порядку. Виконавчі написи № 112, № 115, № 116 від 30.01.2015, на підставі яких відкривались виконавчі провадження № 46404777, № 46405010, № 46406096, судом визнано такими, що не підлягають виконанню згідно рішення Господарського суду Полтавської області від 05.05.2015 по справі № 917/461/15, яке залишено без змін Постановою Харківського Апеляційного господарського суду від 15.07.2015 по справі № 917/461/15. Таким чином, з наведеного вбачається, що підстави для існування записів про обтяження (арешту) нерухомого майна, яке належить на праві власності Банку відсутні з огляду на наступне.

У ст. 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися

і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не

заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

За змістом статей 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного

права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права та є різновидом негаторного позову (п. 55 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 372/2904/17-ц).

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII

(чинного на момент подання позовної заяви), особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно із ч. 4 ст. 59 Закону підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна

(коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону,

письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1- 2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром",

державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно- промислового комплексу державної форми власності".

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5 ст. 59 Закону).

З огляду на викладене права позивача підлягають захисту у судовому порядку відповідно

до норм ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

З урахуванням позиції Верховного Суду, оскільки позивач має зареєстроване право власності на нерухоме майно, яке не оспорюється, він не має повторно пред`являти вимогу про визнання права власності одночасно з вимогою про зняття з нього арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа вправі звернутись до суду з позовом як про визнання права власності на майно, на яке накладено арешт і зняття з нього арешту, так і з позовом лише про зняття з такого майна арешту. Подібні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.04.2019 у справі № 661/624/16-ц, від 22.08.2018 у справі № 658/715/16-ц, Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 922/1334/17, від 02.10.2018 у справі № 916/3108/17, від 05.03.2019 у справі № 903/206/18, від 30.09.2019 у справі № 908/1532/18, від 13.07.2022 у справі № 904/7323/21.

Таким чином, власник майна, на яке накладено арешт, може звернутися до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту, а умовою задоволення вимог позивача є факт належності йому права на спірне майно.

Верховний Суд неодноразово відзначав, що справа про зняття арешту з майна, накладеного в рамках виконавчого провадження, стосується порушеного речового права позивача на майно. Визначальними ознаками приватноправових відносин є, зокрема, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта.

Стаття 59 Закону України «Про виконавче провадження» є спеціальною нормою, в якій закріплено порядок вирішення спорів, що виникають між органом державної виконавчої служби та особою, яка не є боржником у виконавчому провадженні, з приводу накладення арешту на майно такої особи. У разі виникнення зазначеної спірної ситуації належним способом захисту прав особи є саме звернення до суду з позовом про визнання права власності на майно і зняття з нього арешту ( постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.04.2019 у справі №661/624/16-ц, від 22.08.2018 у справі № 658/715/16-ц, Верховного Суду від 22.03.2023 у справі № 913/567/19 (913/932/21), від 30.06.2021 ).

Оскарження дій та рішень державного виконавця, спрямованих на арешт спірного майна особою, яка не є ані стороною, ані учасником виконавчого провадження, однак має речове право на таке майно, не приведе до належного захисту її прав, оскільки навіть визнання судом таких дій чи рішень протиправними не буде підставою для винесення виконавцем постанови про зняття арешту з майна з огляду на вичерпний перелік цих підстав, установлений статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» (статтею 59 у чинній редакції). Законодавець визначив окремий механізм поновлення порушеного права особи, якій належить арештоване майно, - звернення до суду з позовом про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту (стаття 59 Закону України «Про виконавче провадження» у чинній редакції, стаття 60 цього Закону в редакції, чинній на момент накладення арешту на майно) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 у справі № 826/12775/15).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.11.2019 у справі № 905/386/18

зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Зважаючи на викладене, а також предмет, підстави позову, коло учасників справи та зміст позовних вимог належним способом захисту порушених прав Позивача є подання в порядку господарського судочинства позову про усунення перешкод у

користуванні майном.

За приписами п. 1 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та ї обтяжень» державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили.

Тобто, вимога про припинення обтяження речових прав є належним, передбаченим законом способом захисту порушених прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 цього ж Закону, за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 761/17142/15-ц, від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 904/7323/21 тощо).

Ефективний спосіб захисту має призводити у конкретному спорі до того результату, на який спрямована мета позивача, - до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу. Спосіб захисту повинен відповідати природі порушеного права або охоронюваного законом інтересу, тобто бути належним.

За змістом ч. 1 ст. 26, 1 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та ї обтяжень» наявне обтяження нерухомого майна позивача може бути припинене шляхом внесення безпосередньо державним реєстратором відомостей про припинення обтяження речових прав позивача на нерухоме майно на підставі судового рішення.

Наведені у позовній заяві обставини свідчать про те, що позовні вимоги позивача не можуть бути захищені іншим способом, аніж у судовому порядку, за допомогою позову про усунення перешкод у користуванні майном шляхом припинення обтяження речових прав.

Згідно ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ст.1-3, ст.33 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду; та аналіз наведених у позові аргументів та поданих позивачем доказів свідчить про наявність підстав для задоволення позову.

Позивач у позові прохає також покласти на відповідача судові витрати понесені ним у цій справі на сплату судового збору.

За подачу цього позову позивач сплатив 12 112, 00 грн судового збору за платіжною інструкцією від 13.05.2024 № 2132 (а.с.93). Надходження судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджено випискою від 15.05.2024 (а.с.101).

Відповідно до ч.1 ст. 129 ГПК України вказані судові витрати повністю покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 252, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ;

1. Позов задовольнити повністю.

2. Усунути Акціонерному товариству «Банк Кредит Дніпро» (, адреса: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, 32) перешкоди у користуванні нерухомим майном шляхом припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, а саме:

1. Припинити обтяження речових прав на нежитлові будівлі (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 6): склад А-1, цегла, 921,2 кв.м; склад Б-1, з/б плит., 1570,9 кв.м, що розташовані за адресою: Полтавська область, Лохвицький район, с. Вирішальне, вул. Жовтнева, буд. 1а, накладене 10.02.2015 державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Корчинською Лілією Володимирівною на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 46404777, виданий 05.02.2015, видавник: відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України; номер запису про обтяження 8670059; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:

19215626 від 10.02.2015;

2. Припинити обтяження речових прав на нежитлову будівлю (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 6): електростанція, В-1, цегла, 52,5 кв.м, що розташована за адресою: Полтавська область, Лохвицький район, с. Вирішальне, вул. Комарова, буд. 1б, накладене 09.02.2015 державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Томащук Оленою Дмитрівною на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 46404777, виданий 05.02.2015, видавник: відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України; номер запису про обтяження 8664536; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 19203379 від 09.02.2015;

3. Припинити обтяження речових прав на нежитлові будівлі (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 6): склад, А-1, з/б плити, 1616,7 кв.м; розвантажувальний майданчик з робочею башнею, бетон, метал, що розташовані за адресою: Полтавська область, Лохвицький район, с. Вирішальне, вул. Комарова, буд. 1в, накладене 10.02.2015 державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лещук Альоною Олександрівною на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 46404777, виданий 05.02.2015, видавник: відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України; номер запису про обтяження 8671475; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 19218700 від 10.02.2015;

4. Припинити обтяження речових прав на нежитлову будівлю (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 6): маслопресовий цех /олійниця/, А-1, цегла, загальна площа 1267,1 кв.м, що розташована за адресою: Полтавська область, Лохвицький район, с. Вирішальне, вул. Комарова, буд. 1а, накладене 11.02.2015 державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Пода Світланою Петрівною на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 46405010, виданий 05.02.2015, видавник: відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України; номер запису про обтяження 10560290; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 23164685 від 27.07.2015;

5. Припинити обтяження речових прав на нежитлові будівлі та споруди (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 6): № 1 силос місткістю 15 тисяч тон, метал; № 2 транспортні галереї, метал; № 3 робоча очисна башта (РОБ), метал -26,2 кв.м; № 4 норійна вежа, метал; № 5 металеві опорні колони, метал; № 6 бункер для зерна, метал, що розташовані за адресою: Полтавська область, Лохвицький район, с. Вирішальне, вул. Комарова, буд. 1д, накладене 10.02.2015 державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Корчинською Лілією Володимирівною на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 46406096, виданий 05.02.2015, видавник: відділ примусового

виконання рішень Державної виконавчої служби України; номер запису про обтяження 8672308; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 19220587 від 10.02.2015.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛУКСОР-УТР" (вул. Миру, 9, кв. 96, м. Полтава, 36022; ) на користь Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" (вул. Жилянська, буд. 32, м. Київ, 01033; ) 12 112, 00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.256 ГПК України).

Повне рішення складено та підписано 26.06.2024

Суддя Ореховська О.О.