РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2024 м. КиївСправа № 910/4211/24

За позовом: приватного підприємства "ЛІДЕР";

до: товариства з обмеженою відповідальністю "МУЛЬТИМОДАЛЬНІ ТРАНСПОРТНІ ТЕХНОЛОГІЇ";

про: стягнення 1.254.660,00 грн.

Суддя Сергій Балац

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У:

Приватне підприємство "ЛІДЕР" (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "МУЛЬТИМОДАЛЬНІ ТРАНСПОРТНІ ТЕХНОЛОГІЇ" (далі - відповідач) про стягнення 1.254.660,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором суборенди від 08.12.2023 № 08/12/2, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогами про стягнення з відповідача 1.254.660,00 грн., з яких: 1.140.600,00 грн. - основна заборгованість та 114.060,00 грн. - штраф.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.04.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/4211/24 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Ухвала про відкриття провадження у даній справі надсилалася судом відповідачеві шляхом доставки до електронного кабінету 16.04.2024, що підтверджується повідомленням про доставку електронного листа, яке наявне в матеріалах справи.

Відповідач відзиву на позов, в порядку передбаченого ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, суду не надав, а тому відповідно до положень частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як орендарем, та відповідачем, як суборендарем, укладено договір суборенди від 08.12.2023 № 08/12/2 (далі - Договір), відповідно до предмету якого позивач передає, а відповідач приймає у строкове оплатне користування рухомий склад: вантажні залізничні на піввагони. Позивач гарантує, що не існує ніяких обмежень для передачі вагонів в суборенду). Номери залізничних вагонів, їх кількість, дата їх передачі, які розуміються під терміном "рухомий склад", вказуються в актах приймання-передачі РС (вагонів) (п. 1.1, 1.2 Договору).

Розділом 3 Договору визначена суборендна плата, а саме, зокрема:

- суборендна плата нараховується за кожну добу суборенди рухомого складу. Сума договору в цілому складається з суборендної плати за всі одиниці рухомого складу, які були передані в суборенду відповідно до Договору (п. 3.1 Договору);

- розмір суборендної плати узгоджується сторонами у розмірі 600,00 грн. з ПДВ за один переданий залізничний вагон в суборенду на добу. Вартість суборенди однієї одиниці РС (вагону) може зазначатися в додаткових угодах та/або актах прийому-передачі (п. 3.3 Договору);

- відповідач здійснює оплату вартості послуг позивача за поточний календарний місяць до 10 числа поточного місяця, на підставі рахунку позивача (п. 3.5.1 Договору).

Пунктом 6.2 Договору передбачено, що за несвоєчасне перерахування коштів (повністю або частково), відповідач сплачує позивачу пеню за кожний день прострочки шляхом перерахування коштів в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу. Нарахування пені здійснюється за весь період затримки платежів і до дня остаточного розрахунку. У разі несвоєчасного перерахування коштів (повністю або частково) понад п`ятнадцять календарних днів, відповідач додатково зобов`язаний сплатити позивачу штраф в розмірі десяти відсотків від суми заборгованості, що виникла до пред`явлення відповідачу письмової претензії.

Між сторонами Договору підписані та скріплені печатками акти приймання-передачі рухомого складу за Договором, відповідно до яких позивач передав, а відповідач прийняв залізничні вантажні вагони, а саме: від 29.12.2023 № б/н, від 30.12.2023 № б/н, від 01.01.2024 № б/н, від 09.01.2024 № б/н, від 13.01.2024 № б/н, від 16.01.2024 № б/н, від 18.01.2024 № б/н, від 20.01.2024 № б/н, від 21.01.2024 № б/н та від 24.01.2024 № б/н.

Частиною 2 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладені між сторонами Договори за своєю правовою природою є договорами піднайму (суборенда), тому, права і обов`язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями глави 58 Цивільного кодексу України та параграфу 5 Господарського кодексу України.

Статтею 774 ЦК України унормовано, що передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

У відповідності до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Аналогічні положення викладені в ч. 1 ст. 283 ГК України.

Частиною 3 ст. 283 ГК України встановлено, що об`єктом оренди можуть бути, зокрема, нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення).

Проте, розрахунок за Договором відповідачем здійснено частково, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогою про стягнення з відповідача основної заборгованості в сумі 1.140.600,00 грн.

Враховуючи, що у правовідносинах сторін даного спору має місце допущене з боку відповідача порушення грошового зобов`язання за Договором, позивачем заявлена вимога про застосування до відповідача господарської санкції у вигляді штрафу в сумі 114.060,00 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з урахуванням наступного.

Положеннями частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Жодного підтвердження факту сплати відповідачем на користь позивача заборгованості за Договором в сумі 1.140.600,00 грн. сторонами спору до суду не подано.

Таким чином, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований, відтак, позовна вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю в сумі 1.140.600,00 грн.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Поряд з цим, ст. 549 Цивільного кодексу України унормовано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Оскільки відповідач не виконав своє грошове зобов`язання у строк, встановлений Договором, заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача штрафу в сумі 114.060,00 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню повністю, за розрахунком позивача, який перевірений та визнаний судом вірним.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "МУЛЬТИМОДАЛЬНІ ТРАНСПОРТНІ ТЕХНОЛОГІЇ" (Україна, 03193, м. Київ, вулиця Білика Івана, будинок 11, інше НЕЖИЛЕ ПРИМІЩЕННЯ 94, ідентифікаційний код: 44873236) на користь приватного підприємства "ЛІДЕР" (Україна, 01133, м. Київ, Б. Лесі Українки, будинок 34, інше офіс 310, ідентифікаційний код: 31563452) основну заборгованість в сумі 1.140.600 (один мільйон сто сорок тисяч шістсот) грн. 00 коп., штраф в сумі 114.060 (сто чотирнадцять тисяч шістдесят) грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 15.055 (п`ятнадцять тисяч п`ятдесят п`ять) грн. 92 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Cуддя Сергій Балац