ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.02.2024 Справа № 917/1198/23
до Фізичної особи - підприємця Білевцова Юрія Юрійовича, АДРЕСА_1
про стягнення 172 331,54 грн.
Суддя Солодюк О.В.
Розглядається позовна заява Приватного підприємства "Томс" до Фізичної особи-підприємця Білевцова Юрія Юрійовича про стягнення 172 331,54 грн за Договором оренди №3108-01/Л від 31.08.2021р.
Ухвалю суду 11.07.2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
12.01.2024 від представника позивача до суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог (вх. № 419), яка відповідає вимогам ст. 46 ГПК України та прийнята судом до розгляду.
Позивач просить стягнути з відповідача на його користь 157 253, 65 грн, з яких:
126 842, 38 грн сума основного боргу;
26 299, 29 грн інфляційних;
4 011, 62 грн 3% річних;
100,36 грн пеня згідно п.9.2 договору.
Згідно ч.7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.
У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.
Згідно п. п. 3-5 ч.6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Згідно ст. 232 ГПК України судовим рішенням є, зокрема, ухвали.
Отже, з врахуванням вищезазначеного, відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи судом.
Згідно ч. 2 ст. 178, ч. 1 ст. 202 ГПК України, справа розглядається за наявними матеріалами.
Розглянувши матеріали справи, суд встановив:
31.08.2021 р. між Приватним підприємством Томс (даті ПП Томс, Орендодавець, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Білевцовим Юрієм Юрійовичем (далі - ФОП Білевцов Ю. Ю., Орендар, відповідач) було укладено договір оренди № 3108-01/Л (далі - Договір).
01.09.2021р. позивач, на виконання умов п.п. 1.1, 2.1. договору, за актом приймання-передачі передав, а відповідач прийняв у тимчасове платне користування частину нежитлового приміщення площею 370,00 (триста сімдесят) кв. м. (надалі - об`єкт оренди), що розташований на 2-му поверсі будівлі, розташованої за адресою: м. Лубни, проспект Володимирський, б.98.
Підписанням акту приймання-передачі відповідач підтвердив, що стан об`єкта оренди повністю відповідає (задовольняє) його вимогам та умовам договору, він не має жодних претензій до позивача щодо стану об`єкта оренди.
Таким чином, позивач належним чином та у повному обсязі виконав свої зобов`язання за договором оренди № 3108-01 /Л від 31.08.2021 р.
Відповідно до умов підпункту б) п. 3.3. договору, орендар зобов`язаний вчасно і в повному обсязі: Сплачувати орендну плату шляхом 100 % попередньої оплати на поточний рахунок орендодавця до 05 (п`ятого) числа звітного місяця оренди, на підставі виставлених орендодавцем рахунків (п. 5.3.1. договору); Відшкодовувати витрати на комунальні послуги на підставі рахунків, виставлених Орендодавцем, до 20 (двадцятого) числа місяця, наступного за місяцем, в якому фактично надавалися такі послуги (п. 5.5. договору); Відшкодовувати витрати, пов`язані з експлуатацією, обслуговуванням і утриманням об`єкта оренди на підставі рахунків, виставлених Орендодавцем протягом 5 (п`яти) робочих днів після одержання рахунку (п. 5.5. Договору).
Орендна плата за користування об`єктом оренди і земельною ділянкою за один місяць оренди розраховується виходячи з орендної ставки за 1 (один) кв.м. об`єкта оренди (55,00 грн з ПДВ) та індексується за відповідною формулою (п. 5.2. договору).
Строк дії договору відповідно до Додаткової угоди № 1 від 22.02.2022 до договору оренди № 3108-01/Л від 31.08.2021 - до 23.02.2022 включно.
Позивач в позові зазначає, що відповідач сплачував орендну плату за договором несвоєчасно з порушенням строку, що передбачений договором, і з січня місяця 2022 року відповідач взагалі припинив здійснювати відшкодування комунальних та експлуатаційних послуг.
Загальна сума заборгованості за оренду приміщення, відшкодування комунальних та експлуатаційних послуг, за договором оренди № 3108-01 /Л від 31.08.2021 р. становить 126 842,38 грн.
09.12.2022 року позивач на поштову адресу відповідача направив лист з вимогою сплатити заборгованість, повторно направив рахунки на сплату орендної плати, відшкодування комунальних, експлуатаційних платежів, акти прийняття робіт (надання послуг) та акт звірки взаєморозрахунків.
Проте, відправлення було повернуто на поштову адресу позивача в зв`язку із закінченням терміну зберігання .
Станом на 29.06.2023 р., як зазначає позивач, ФОП Білевцов Ю. Ю. не вчиняє жодних дій, які б свідчили про його намір добровільно врегулювати цей спір, що змусило позивача звернутись з даним позовом до суду.
При винесенні рішення суд виходить з наступного:
Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Згідно ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.
Згідно ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має бути виконане належним чином і в установлений строк. Крім того, згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язань є неприйнятним.
Стаття 193 Господарського кодексу України визначає, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Згідно ст. 762 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.
Відповідно до п. 5.1 договору, орендна плата за користування об`єктом оренди і земельною ділянкою нараховується та сплачується з дати підписання Сторонами Акта приймання-передачі об`єкту оренди в орендне користування за кожен місяць оренди у термін, передбачений п. 5.3 і п. 5.4 даного договору.
Орендна плата нараховується та сплачується за кожен місяць оренди у термін, передбачений п. 5.3 і п. 5.4 даного договору.
Орендна плата за користування об`єктом оренди і земельною ділянкою за один місяць оренди, розраховується виходячи з орендної ставки за 1 (один) кв.м. об`єкта оренди (55,00 грн з ПДВ) та індексується за відповідною формулою (п. 5.2 договору).
Згідно п. 5.3.1. договору орендна плата проводиться орендарем шляхом 100% попередньої оплати на поточний рахунок орендодавця до 5 (п`ятого) числа звітного місяця оренди, на підставі виставлених орендодавцем рахунків.
Позивачем виставлено рахунки відповідачу з орендної плати, компенсації комунальних та експлуатаційних витрат за січень та лютий 2022 року на суму 162 732, 38 грн (а.с.32-39).
Відповідачем сплачено 35 890, 00 грн (а.с. 49-52).
Отже, сума боргу відповідача перед позивачем становить 126 842,38 грн.
Доказів погашення боргу відповідачем не надано.
Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 126 842,38 грн. по договору оренди №3108-01/Л від 31.08.2021р. обґрунтована, підтверджена матеріалами справи, не оспорена відповідачем та підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Отже, відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати за договором оренди.
Згідно п. 9.2 договору у випадку несвоєчасного та/або не в повному обсязі перерахування орендної плати та/або відшкодування комунальних, орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі 0,2% від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу.
Позивачем здійснено нарахування пені з урахуванням вимог Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», відповідно до статті 3 якого розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позивачем заявлено до стягнення з відповідача:
на суму боргу 1 716, 07 грн за оренду приміщення за лютий місяць 2022 510, 53 грн - інфляційних, 71,67 грн - 3% річних (за період з 05.02.2022 по 27.06.2023), 1, 75 грн пені (за період з 05.02.2022 по 05.08.2022);
на суму боргу 443, 57 грн за оренду площини за лютий місяць 2022 131,97 грн інфляційних, 18,53 грн 3% річних (за період з 05.02.2022 по 27.06.2023), 0,45 грн пені ( за період з 05.02.2022 по 05.08.2022);
на суму боргу 69 652, 20 грн за надані комунальні послуги в січні місяці 2022 19 272, 77 грн інфляційних, 2 822, 35 грн 3 % річних (за період з 20.02.2022 по 27.06.2023), 69,47 грн пені (за період з 20.02.2022 по 20.08.2022);
на суму боргу 28 756, 84 грн за надані комунальні послуги в лютому місяці 2022 6 384,02 грн інфляційних, 1 099,07 грн 3 % річних (за період з 20.03.2022 по 27.06.2023), 28,69 грн пені (за період з 20.03.2022 по 20.09.2022).
Суд перевірив розрахунок позивача і дійшов висновку про його правильність.
Отже, суми інфляційних нарахувань та 3% річних становлять 26 299,29 грн та 4 011, 62 грн відповідно. Розмір пені 100, 36 грн.
Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 157 253, 65 грн, з яких: 126 842, 38 грн сума основного боргу; 26 299, 29 грн інфляційних; 4 011, 62 грн 3% річних; 100,36 грн пені обгрунтовані, підтверджені наявними доказами і підлягають судом задоволенню.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.
В порядку ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 23 000,00 грн.
При вирішенні питання про покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд керується наступним.
Відповідно до ст. 59 Конституції України, кожен має право на правову допомогу. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.
Згідно з ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Визначаючи розмір сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, повинні братися до уваги, зокрема: час, який міг витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні, наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.
Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.
З матеріалів справи вбачається, що між Адвокатським об`єднанням СОЛ (далі - Об`єднання) та ПП «Томс» (далі - Клієнт) укладений договір про надання правничої (правової) допомоги №Т-231/24-03/23 від 24.03.2023 (а.с.58-63).
Відповідно до умов договору Клієнт за власним вибором доручає, а Об`єднання зобов`язується надавати Клієнту правничу (правову) допомогу, визначену у Розділі І даного договору та Додаткових угод до нього. Клієнт зобов`язується в повному обсязі оплатити надану Об`єднанням правничу (правову) допомогу, в порядку на умовах, визначеним цим договором (п.1.1, п. 3.8 договору).
Розмір, обчислення та строки сплати винагороди (гонорару) визначається за взаємною згодою сторін та оформлюється окремими Додатковими угодами до цього договору (п. 4.3 договору).
До матеріалів справи позивачем надано Додаткову угоду № 1 від 24.03.2023 до договору про надання правничої (правової) допомоги №Т-231/24-03/23 від 24.03.2023, відповідно до пункту 1.6 якої сторони дійшли згоди, що розмір винагороди (гонорару) за надання Об`єднанням правничої (правової) допомоги, передбаченої п.п. 1.2-1.4 цієї Додаткової угоди, становить 23 000,00 грн (а.с.64).
Згідно п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 1 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.
Адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Відповідно до п.п.4 ч. 1 ст. 1 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Виходячи зі змісту положень ч. 3 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Статтею 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої сторонами домовленості.
Відповідно до статті 903 ЦК України плата за договором про надання послуг здійснюється замовником у розмірі, встановленому договором.
З наданих до справи доказів: договору про надання правничої (правової) допомоги №Т-231/24-03/23 від 24.03.2023, Додаткової угоди № 1 від 24.03.2023 до договору про надання правничої (правової) допомоги №Т-231/24-03/23 від 24.03.2023, платіжного доручення № 3409 від 28.03.2023 на суму 23 000,00 грн вбачається, що позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу в сумі 23 000, 00 грн.
Враховуючи вищезазначене, а також те, що позовні вимоги судом задоволено, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 23 000,00 грн.
Керуючись статтями 123, 129, 232, 236, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
1.Позов задовольнити.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Згідно з ч.1,ч.2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Суддя Солодюк О.В.