ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2024 Справа № 917/291/24

Господарський суд Полтавської області у складі судді Мацко О.С., розглянувши у спрощеному провадженні матеріали справи

за позовною заявою Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго», 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 85, ,

до Відділу освіти, культури, молоді та спорту виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради, 37645, Полтавська обл., Миргородський р-н, с. Великі Сорочинці, вул. Гоголя, буд. 26, ,

про стягнення 143 987,26 грн.,

Представники сторін: не викликались.

Суть спору:

Розглядається позовна заява Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» до Відділу освіти, культури, молоді та спорту виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради про стягнення 143 987,26 грн., з яких 72 852,13 грн. заборгованість за договором про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», 10 595,42 грн. пеня, 29 758,14 грн. втрати від інфляції, 30 781,57 грн. 15 % річних.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 12.03.2024 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Аргументи учасників справи:

Викладені в позовній заяві вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач не здійснив оплату за договором про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», чим порушив умови господарських зобов`язань, встановлені зазначеним договором та законом.

Відповідач у визначеному господарським процесуальним законодавством порядку на позов не відреагував, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи (довідка про доставку ухвали від 12.03.2024 р. в електронний кабінет Відділу освіти, культури, молоді та спорту виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради міститься в матеріалах справи).

Згідно із ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В зв`язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи, достатньо, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Виклад обставин справи, встановлених судом:

Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1344 від 06.11.2018 р. здійснює ліцензійне постачання електричної енергії.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 № 1023-р Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» визначено постачальником «останньої надії» з 1 січня 2019 р. до 31 грудня 2024 р.

Відповідно до пункту 66 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачальник «останньої надії» визначений відповідно до цього Закону електропостачальник, який за обставин, встановлених цим Законом, не має права відмовити споживачу в укладенні договору постачання електричної енергії на обмежений період часу.

У період з 01.01.2021 р. по 14.02.2021 р. відповідач був включений до реєстру споживачів постачальника «останньої надії» (ДПЗД «Укрінтеренерго»), що підтверджується листами Акціонерного товариства «Полтаваобленерго», на яке покладено функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, № 04-32/24392 від 30.12.2020 р., № 01-1/3035 від 09.02.2021 р. та № 01-1/4958 від 01-1/4958 з інформацією щодо переведення Відділу освіти, культури, молоді та спорту виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради до постачальника «останньої надії» (ДПЗД «Укрінтеренерго») (а.с. 37-45, 49-52).

Відповідно до вказаних документів з 01.01.2021 р. по 14.02.2021 р. кількість спожитої відповідачем електричної енергії склала 17 690 кВт/год.

Позивач вказує, що відповідач за отриману електричну енергію не розрахувався, з огляду на що заявив до стягнення з Відділу освіти, культури, молоді та спорту виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради 143 987,26 грн., з яких 72 852,13 грн. заборгованість за договором про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», 10 595,42 грн. пеня, 29 758,14 грн. втрати від інфляції, 30 781,57 грн. 15 % річних.

Перелік доказів, якими позивач обґрунтовує наявність обставин, що є предметом доказування у даній справі: договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», Комерційна пропозиція № 3 від 07.06.2019 р., листи адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, № 04-32/24392 від 30.12.2020 р., № 01-1/3035 від 09.02.2021 р. та № 01-1/4958 від 01-1/4958, акти купівлі-продажу електроенергії № 006588 від 31.01.2021 р. та № 009593 від 28.02.2021 р., рахунки № 21/14/О01/12404 від 25.02.2021 р. та № 21/14/О02/15157 від 16.03.2021 р., рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень та ін.

Докази відповідача в спростування вимог Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» в матеріалах справи відсутні.

Оцінка аргументів учасників справи з посиланням на норми права, якими керувався суд:

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Як зазначено вище, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 № 1023-р Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» визначено постачальником «останньої надії» з 1 січня 2019 р. до 31 грудня 2024 р.

Згідно зі ст. 64 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачальник «останньої надії» зобов`язаний постачати електричну енергію споживачам за ціною, що формується ним відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, та включає, зокрема, ціну купівлі електричної енергії на ринку електричної енергії, ціну (тариф) на послуги постачальника «останньої надії» та ціну (тариф) на послуги оператора системи передачі. Постачальник «останньої надії» зобов`язаний повідомляти споживача на своєму веб-сайті або через медіа про зміни тарифів (цін) у строки, визначені порядком формування ціни, за якою здійснює постачання електричної енергії споживачам постачальник «останньої надії». Споживачі постачальника «останньої надії» оплачують послуги з передачі та розподілу електричної енергії оператору системи передачі та оператору системи розподілу згідно з умовами укладених договорів про надання відповідних послуг.

Постачальник «останньої надії» здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, на умовах типового договору постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», що затверджується Регулятором, та є публічним договором приєднання. Постачальник «останньої надії» оприлюднює відповідний договір на своєму офіційному веб-сайті.

Постачальник «останньої надії» здійснює постачання з моменту припинення постачання електричної енергії попереднім електропостачальником. Договір постачання електричної енергії між постачальником «останньої надії» і споживачем вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу.

З 01.01.2021 р. Відділ освіти, культури, молоді та спорту виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради був переведений до постачальника «останньої надії» Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго», що підтверджується звітами щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів, які переведені на постачання електричної енергії до постачальника ДПЗД «Укрінтеренерго» за січень та лютий 2021 року (а.с. 43-45, 50-52).

Частиною 11 статті 64 ЗУ «Про ринок електричної енергії» визначено, що постачальник «останньої надії» має повідомити споживачу умови постачання, ціни на електричну енергію, а також про право споживача на вибір електропостачальника. Постачальник «останньої надії» зобов`язаний оприлюднити зазначену інформацію на своєму офіційному веб-сайті.

На виконання вимог ст. 64 Закону України «Про ринок електричної енергії» в мережі Інтернет за адресою: www.uie.kiev.ua Державним підприємством «Укрінтеренерго» розміщено: порядок приєднання до умов договору; договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії»; комерційну пропозицію № 3 до договору; ціни, за якими здійснюється постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії».

Таким чином, 01.01.2021 року між Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго», яке виконує функції постачальника «останньої надії» та діє на підставі ліцензії на постачання електричної енергії споживачу, виданої постановою НКРЕКП № 1344 від 06.11.2018 р., та Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1023-р від 12.12.2018, та Відділом освіти, культури, молоді та спорту виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради було укладено договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» на умовах публічного договору постачання електричної енергії постачальника «останньої надії» та Комерційної пропозиції № 3 від 07.06.2019 р., розробленої з урахуванням вимог Цивільного кодексу України та у відповідності до вимог Закону України «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 р. № 312.

У пункті 1.1 договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» визначено, що цей договір є публічним договором приєднання споживача (Відділ освіти, культури, молоді та спорту виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради) до договору і регулює порядок та умови продовження постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» (ДПЗД «Укрінтеренерго») Споживачу, у разі, якщо обраний Споживачем електропостачальник неспроможний постачати електричну енергію, до моменту обрання Споживачем нового електропостачальника або до припинення постачання у передбачених чинним законодавством чи договором випадках. Договір укладається сторонами, керуючись статтями 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання споживача до договору на умовах, визначених Законом України «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії та Комерційної пропозиції, що є додатком 1 до цього договору.

Умови Договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 № 312, та є однаковими для всіх споживачів України.

Згідно з п. 2.1 договору Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору, що зазначені в додатку 1 до договору (комерційна пропозиція).

Початок постачання електричної енергії Споживачу починається з факту споживання електричної енергії у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, за відсутності факту відключення, передбаченого ПРРЕЕ (пункт 3.6 Договору).

У розділі 5 договору визначені умови щодо ціни, порядку обліку і оплати електричної енергії, зокрема:

- Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої регулятором, згідно з комерційною пропозицією з постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», яка є додатком 1 до Договору (пункт 5.1 Договору);

- спосіб визначення ціни (тарифу) за електричну енергію зазначається в комерційній пропозиції Постачальника. Для одного об`єкта споживання (площадка вимірювання) застосовується один спосіб визначення ціни за електричну енергію (пункт 5.2 Договору);

- інформація про діючу ціну (тариф) на електричну енергію Постачальника має бути розміщена офіційному веб-сайті Постачальника не пізніше ніж за 20 днів до дати її застосування із зазначенням порядку її формування (пункт 5.6 Договору);

- ціна (тариф) на електричну енергію має зазначатися Постачальником у рахунках на оплату спожитої електричної енергії за Договором, у тому числі у разі її зміни (пункт 5.7 Договору);

- розрахунковим періодом за Договором є календарний місяць (пункт 5.8 Договору).

Згідно з пунктом 3.5 Договору, з першим рахунком за електричну енергію, який надає Постачальник Споживачу, Постачальник має надати Споживачу інформацію про: ціни (тарифи) та термін дії договору (не більше 90 діб); оплату послуг з розподілу через Постачальника з наступним переведенням цієї оплати оператору системи; право Споживача змінити Постачальника. Постачальник не має права вимагати від Споживача будь-якої іншої оплати за електричну енергію, що не визначена Договором.

Відповідно до умов пунктів 5.10 та 5.13 договору, оплата виставленого Постачальником рахунка за Договором має бути здійснена Споживачем в терміни, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів з дати отримання Споживачем рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої Споживачем. Споживач здійснює оплату за послуги з розподілу/передачі електричної енергії у складі вартості (ціни) електричної енергії Постачальника. Постачальник зобов`язаний при виставленні рахунка за електричну енергію Споживачу окремо вказувати суму вартості оплачуваної послуги з розподілу та/або передачі електричної енергії у складі вартості електричної енергії.

Відповідно до умов Комерційної пропозиції (а.с. 30-35):

- вона є чинною з 01.07.2019;

- ціна на електричну енергію формується згідно Порядку формування ціни, за якою здійснюється постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії", затвердженої постановою НКРЕКП від 05.10.2018 № 1179 (п. 1.1);

- Постачальник оприлюднює ціни на електричну енергію на веб-сайті ДПЗД «Укрінтеренерго» (www.uie.kiev.ua) не пізніше ніж за 1 день до їх застосування (п. 1.2);

- Споживач сплачує 100% від орієнтовної вартості прогнозованого обсягу споживання електричної енергії за розрахунковий період протягом 5 банківських (робочих) днів з моменту отримання споживачем рахунку (п. 4.1);

- остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію в розрахунковому періоді здійснюється Споживачем на підставі виставленого Постачальником рахунку до 14 (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, розмір якого визначається як різниця між вартістю купованої споживачем електричної енергії, зазначеної в акті купівлі-продажу, та сумарною оплатою споживачем за розрахунковий період з урахуванням ПДВ (п. 4.2);

- рахунки вважаються отриманими споживачем належним чином у разі їх направлення особистим врученням (нарочним) або із застосуванням послуг пошти на адресу Споживача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та/або на адресу, надану оператором системи розподілу (далі - ОС) Постачальнику (п. 4.3).

- акт купівлі-продажу електричної енергії складається на підставі даних про фактичне споживання електричної енергії споживачем, отриманих від ОС. Оригінал Акту купівлі-продажу у двох примірниках надсилається поштою на поштову адресу Споживача. Підписаний з боку Споживача один екземпляр оригіналу Акту купівлі-продажу в триденний термін повертається на поштову адресу Постачальника. У разі наявності зауважень до Акту купівлі-продажу, Споживач оформлює протокол розбіжностей, в якому вказує обсяг електричної енергії, по якому є розбіжності. Уповноважені особи Постачальника та Споживача терміново проводять переговори з метою усунення розбіжностей, при цьому Споживач або Постачальник залучають ОС для врегулювання спірного питання. У разі неповернення Споживачем підписаного зі свого боку одного екземпляру оригіналу Акту купівлі-продажу у встановлені строки або його не підписання з боку Споживача у встановлений термін, документ вважається узгодженим та підтвердженим Споживачем та приймається Постачальником як узгоджений. Документом, що підтверджує факт переходу права власності на електричну енергію від Постачальника до Споживача, є узгоджений сторонами акт купівлі-продажу оформлений відповідно до умов, визначених в цьому розділі (п. 4.4);

- за внесення передбачених умовами Договору платежів з порушенням термінів, визначених даною Комерційною пропозицією, Постачальник має право нарахувати Споживачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Споживач зобов`язується сплатити пеню на підставі рахунку Постачальника (п. 6.1);

- Споживач, який прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати електроенергії, на вимогу Постачальника зобов`язаний, крім оплати штрафних санкцій та збитків, сплатити суму боргу за електроенергію з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов`язання, а також п`ятнадцять процентів річних від простроченої суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов`язання (п. 7.4);

- сторони домовились, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання або неналежне виконання зобов`язання припиняється через один рік від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (п. 13.1);

- сторони домовились встановити в Договорі збільшений строк позовної давності: строк загальної позовної давності щодо вимог про стягнення боргу тривалістю п`ять років, строк спеціальної позовної давності щодо вимог про стягнення штрафних санкцій (штраф, пеня) тривалістю п`ять років (п. 14.1).

У пункті 13.1. Договору визначено, що Договір набирає чинності за фактом споживання електричної енергії у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, за відсутності факту відключення, передбаченого ПРРЕЕ, та діє в частині здійснення розрахунків між сторонами до повного їх здійснення, а в частині постачання електричної енергії його дія не може перевищувати 90 діб.

Судом встановлено, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу.

Відповідно до частини 1 статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Статтею 692 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором не встановлено інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з п. 4.3 Правил роздрібного ринку електричної енергії дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.

Пунктом 10 Правил роздрібного ринку електричної енергії встановлено, що до запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, виконує відповідний оператор систем розподілу.

На виконання умов Договору, в період з 01.01.2021 р. по 14.02.2021 р. включно позивач як постачальник «останньої надії» поставив відповідачу, а відповідач спожив електричну енергію в обсязі 17 690 кВт/год. на загальну суму 72 852,13 грн. (10 552 кВт/год. за період з 01.01.2021 р. по 31.01.2021 р. на суму 44 723,72 грн. та 7 138 кВт/год. за період з 01.02.2021 р. по 14.02.2021 р. на суму 28 128,41 грн.), що підтверджується даними оператора системи розподілу АТ «Полтаваобленерго».

Крім того, зазначені обсяг та вартість електричної енергії вказані в актах купівлі-продажу електроенергії № 006588 від 31.01.2021 р. та № 009593 від 28.02.2021 р. (а.с. 47, 54), які позивачем у відповідності до вимог пункту 4.4 Комерційної пропозиції № 3 до договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» були надіслані на адресу відповідача (відповідні рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень містяться в матеріалах справи, а.с. 48, 55).

Відповідач не направив на адресу Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» зауваження до актів купівлі-продажу електроенергії та не повернув підписані зі свого боку оригінали вказаних актів у встановлені строки, а тому вони з огляду на положення п. 4.4 Комерційної пропозиції вважаються узгодженими Споживачем та такими, що підтверджують факт переходу права власності на електричну енергію від Постачальника до Споживача.

Разом з актами купівлі-продажу електроенергії № 006588 від 31.01.2021 р. та № 009593 від 28.02.2021 р. позивачем було надіслано на адресу Відділу освіти, культури, молоді та спорту виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради рахунки № 21/14/О01/12404 від 25.02.2021 р. на оплату заборгованості за електричну енергію, поставлену в період з 01.01.2021 р. по 31.01.2021 р., та № 21/14/О02/15157 від 16.03.2021 р. на оплату заборгованості за електричну енергію, поставлену в період з 01.02.2021 р. по 14.02.2021 р. (а.с. 46, 53), які отримані відповідачем 09.03.2021 р. та 06.05.2021 р. відповідно (згідно з відмітками на рекомендованих повідомленнях про вручення поштових відправлень).

Відповідно до ч. 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 526 та 525 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Відповідач, всупереч п. 5.10 договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» та п.п. 4.1, 4.2 Комерційної пропозиції № 3 до вказаного договору, за спожиту електричну енергію не розрахувався.

Враховуючи викладене, з огляду на встановлені законом принципи змагальності сторін, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та вірогідності доказів, згідно з яким наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 72 852,13 грн. заборгованості за договором про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії`підтверджені документально та нормами матеріального права, не спростовані відповідачем, а тому в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Пунктом 5.11 договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» визначено, що у разі порушення Споживачем строків оплати за цим Договором, Постачальник має право вимагати сплати пені. Пеня нараховується за кожен прострочений день оплати за цим Договором. Споживач має сплатити за вимогою Постачальника пеню у розмірі, яка зазначається в Комерційній пропозиції.

Згідно з п. 6.1 Комерційної пропозиції № 3 до договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» за внесення передбачених умовами Договору платежів з порушенням термінів, визначених даною комерційною пропозицією, Постачальник має право нарахувати Споживачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

При цьому, частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Отже, даною нормою передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду.

У пункті 13.1 Комерційної пропозиції № 3 сторони домовились, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання або неналежне виконання зобов`язання припиняється через один рік від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Разом з цим, підпунктом 16 пункту 1 постанови НКРЕКП № 332 від 25.02.2022 р. «Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану» на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування зупинено нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан із 05:30 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому продовжувався, і діє на даний час.

З урахуванням вказаних нормативних положень позивачем наведено розрахунок пені за порушення відповідачем строків оплати за договором про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» за період з 17.03.2021 р. по 23.02.2022 р. в сумі 10 595,42 грн. (в т.ч. 6 894,80 грн. пені за період з 17.03.2021 р. по 23.02.2022 р. за порушення строку оплати електричної енергії, поставленої в період з 01.01.2021 р. по 31.01.2021 р., та 3 700,62 грн. пені за період з 15.05.2021 р. по 23.02.2022 р. за порушення строку оплати електричної енергії, поставленої в період з 01.02.2021 р. по 14.02.2021 р.) (розрахунок в матеріалах справи, а.с. 61).

Здійснивши перевірку вказаного розрахунку, суд прийшов до висновку, що зазначені вимоги відповідають вимогам Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, сторонами було узгоджено збільшення розміру відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії».

Так, згідно з п. 7.4 вказаного договору Споживач, який прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати електроенергії, на вимогу Постачальника зобов`язаний, крім оплати штрафних санкцій та збитків, сплатити суму боргу за електроенергію з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов`язання, а також п`ятнадцять процентів річних від простроченої суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов`язання.

Позивачем приведено розрахунок відсотків річних за прострочення здійснення оплати за договором про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» в розмірі 30 781,57 грн. за період з 17.03.2021 р. по 31.01.2024 р. (в т.ч. 19 315,41 грн. за період з 17.03.2021 р. по 31.01.2024 р. за порушення строку оплати електричної енергії, поставленої в період з 01.01.2021 р. по 31.01.2021 р., та 11 466,16 грн. за період з 15.05.2021 р. по 31.01.2024 р. за порушення строку оплати електричної енергії, поставленої в період з 01.02.2021 р. по 14.02.2021 р.) та інфляційних втрат в розмірі 29 758,14 грн. за період з квітня 2021 року по січень 2024 року (в т.ч. 18 437,96 грн. за період з квітня 2021 року по січень 2024 року за порушення строку оплати електричної енергії, поставленої в період з 01.01.2021 р. по 31.01.2021 р., та 11 320,18 грн. за період з травня 2021 року по січень 2024 року за порушення строку оплати електричної енергії, поставленої в період з 01.02.2021 р. по 14.02.2021 р.) (розрахунок в матеріалах справи, а.с. 61).

Здійснивши перевірку вказаного розрахунку, суд дійшов висновку, що він є арифметично вірним.

Разом з тим, у статті 233 Господарського кодексу України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому, повинно бути взято до уваги ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому, відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Суд зазначає, що за частиною другою статті 216 ГК України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

До вказаних висновків дійшла Велика палата Верховного Суду у своїй постанові від 18.03.2020 р. у справі № 902/417/18.

В даній постанові Велика Палата вказує, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Позивач у своїй позовній заяві не навів належних і достатніх доказів щодо того, що внаслідок порушення відповідачем строків виконання зобов`язання постачальнику завдано збитків.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що сума відсотків річних у цій справі є надмірною. При цьому, позивач разом з нарахуванням відсотків річних у збільшеному розмірі також застосовує своє право на стягнення з відповідача пені та інфляційних.

Суд також враховує той факт, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 було введено в Україні воєнний стан у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, що є форс-мажорними обставинами (обставини непереборної сили) до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності.

Війна є об`єктивною причиною, яка на переконання господарського суду, створює і без того додаткові фінансові навантаження на місцеві бюджети в державі, які опікуються питаннями утримання інфраструктури тилу, а також надають грошову і матеріальну підтримку внутрішньо переміщеним особам та фронту, що підлягає врахуванню судом при стягненні необґрунтованих і надмірних штрафних санкцій, захисті публічних інтересів, які пов`язані з витрачанням фінансів місцевого бюджету.

Таким чином, суд, з врахуванням висновків, зроблених Великою Палатою Верховного Суду, дійшов висновку про можливість та необхідність зменшення відсотків річних, які підлягають стягненню з відповідача з 15% річних до 3% річних, як це передбачено ст. 625 ЦКУ. Стягнення 3% річних з відповідача є адекватною мірою господарської відповідальності за несвоєчасну сплату поставленого товару, є проявленням балансу між інтересами позивача та відповідача, а також спрямоване на відновлення платоспроможності та майнового стану відповідача.

Провівши такий арифметичний розрахунок 3% річних, суд зазначає, що за період з 17.03.2021 р. по 31.01.2024 р. (в т.ч. за період з 17.03.2021 р. по 31.01.2024 р. за порушення строку оплати електричної енергії, поставленої в період з 01.01.2021 р. по 31.01.2021 р., та за період з 15.05.2021 р. по 31.01.2024 р. за порушення строку оплати електричної енергії, поставленої в період з 01.02.2021 р. по 14.02.2021 р.) з відповідача підлягає стягненню 6 156,31 грн. 3% річних.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 ГПК України).

Відповідно до частини 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Крім того, згідно зі ст. 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Також у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010 р. № 4241/03 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відповідно до ч. 23 рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України» за заявою № 63566/00 суд нагадує, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

У даному випадку, дослідивши та оцінивши докази, наявні у матеріалах справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» в частині стягнення з Відділу освіти, культури, молоді та спорту виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради 72 852,13 грн. заборгованості за договором про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», 10 595,42 грн. пені, 29 758,14 грн. втрат від інфляції, 6 156,31 грн. відсотків річних.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходив із наступного.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки на підставі ст. 233 ГК та ч. 3 ст. 551 ЦК України покладається на відповідача повністю без урахування зменшення неустойки, оскільки таке зменшення є наслідком не необґрунтованості позовних вимог в цій частині, а виключно застосування судами свого права на таке зменшення, передбаченого наведеними нормами.

Дана позиція викладена у постанові Верховного суду від 04.05.2018 р. у справі № 917/1068/17

З огляду на викладене, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в сумі 3 028,00 грн.

Керуючись ст. 129, 231, 232, 233, 237, 238, 252 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Відділу освіти, культури, молоді та спорту виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради, 37645, Полтавська обл., Миргородський р-н, с. Великі Сорочинці, вул. Гоголя, буд. 26, ) на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго», 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 85, ):

- 72 852,13 грн. заборгованість за договором про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» на рахунок зі спеціальним режимом використання IBAN: НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк»;

- 10 595,42 грн. пеня, 29 758,14 грн. втрати від інфляції, 6 156,31 грн. відсотки річних на поточний рахунок IBAN НОМЕР_2 в ГУ ДКСУ у Київській області;

- 3 028,00 грн. судового збору на рахунок ІВАN UА9480600 в ГУ ДКСУ у Київській області.

3. Видати наказ з набранням чинності цим рішенням.

4. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку і строки, встановлені ст.ст.256,257 ГПК України.

Повне рішення складено 25.06.2024 р.

Суддя О.С. Мацко