25.06.2024Справа № 910/1052/23
Суддя Господарського суду міста Києва Павленко Є.В., розглянувши матеріали справи № 910/1052/23 за позовом першого заступника керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України та Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тісо" та Підприємства з іноземними інвестиціями "Віп-Рент", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - Український союз об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення, про скасування рішень та державної реєстрації права власності, витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, визнання недійним договору оренди,
без виклику учасників справи
Рішенням Господарського суду міста Києва від 13 червня 2024 року позов Прокурора задоволено частково, витребувано в Товариства на користь держави в особі КМУ нежитлову будівлю - виробничий корпус № 2, літера "Б", загальною площею 904 м2, за адресою: місто Київ, вулиця Ямська, 72-А, яка зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за Товариством, як нежитлові приміщення, загальною площею 905,46 м2, що є частиною приміщень нежитлової будівлі літери "Г", загальною площею 2 215,3 м2, яка входить до складу майнового комплексу, загальною площею 8 631,1 м2 (літери А, А1, А2, Б, В, Г, Ж, К, Д, Н) по вулиці Ямській, 72 у місті Києві (реєстраційний номер нерухомого майна № 000), а також стягнуто з Товариства на користь Київської міської прокуратури 368 359,62 грн судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Під час розгляду даної справи судом встановлено, що КМУ, який у силу положень статтей 1, 4, 2 Закону України "Про управління об`єктами державної власності" є органом державної влади та наділеним повноваженнями власника стосовно спірного державного майна, неналежно виконує покладені на нього державою обов`язки.

Зокрема, згідно зі статтею 141 Господарського кодексу України управління об`єктами державної власності відповідно до закону здійснюють Кабінет Міністрів України і, за його уповноваженням, центральні та місцеві органи виконавчої влади. У випадках, передбачених законом, управління державним майном здійснюють також інші суб`єкти.

Постановами Ради Міністрів Української РСР від 7 серпня 1990 року № 170 та від 11 лютого 1991 року № 26 створено Укрсоюзсервіс, затверджено перелік об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення, функції по управлінню державним майном яких покладаються на Укрсоюзсервіс, зокрема, управління майном Київського дослідно-експериментального заводу (далі - Завод "Побутмаш").

Постановою Верховної Ради Української РСР від 29 листопада 1990 року № 506-VІІ до введення в дію Закону Української РСР "Про роздержавлення майна" встановлено мораторій на території республіки на будь-які зміни форм власності і власника державного майна, ініціаторами та учасниками якого є органи державної влади і управління.

Пунктом 1 Постанови КМУ від 18 вересня 1993 року № 750 "Про стабілізацію діяльності підприємств та організацій побутового обслуговування населення" до завершення приватизації та створення ринкової інфраструктури сфери послуг покладено на Укрсоюзсервіс функції координації діяльності підприємств і організацій служби побуту незалежно від форм власності, пов`язаної з розвитком побутових послуг. Також було передано на вказаний період до сфери управління Укрсоюзсервісу підприємства, організації та установи (у тому числі Завод "Побутмаш"), засновані на загальнодержавній власності, що становлять інфраструктуру служби побуту і перебувають у сфері управління органів державної виконавчої влади.

Пунктом 2 вказаної Постанови передбачено, що Укрсоюзсервіс розробляє і погоджує з відповідними міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади проекти нормативно-правових актів, правил та інструкцій, що стосуються побутового обслуговування населення, вносить їх на розгляд Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції; розробляє рекомендації щодо здійснення єдиної науково-технічної політики у сфері побутового обслуговування населення; організовує на договірній основі розробку і виробництво нових видів машин, обладнання і приладів для потреб побутових підприємств, забезпечення їх матеріально-технічними ресурсами тощо.

Тобто, Укрсоюзсервісу для виконання функцій координації та управління підприємствами, організаціями та установами, що становлять інфраструктуру служби побуту, були надані повноваження, що безпосередньо пов`язані з розвитком побутового обслуговування населення.

Водночас, Постановою КМУ від 17 березня 2004 року № 336 "Про деякі питання підвищення ефективності використання державного майна" визнано такими, що втратили чинність пункти 1 та 2 вищевказаної постанови та доручено Фонду державного майна України забезпечити в установленому порядку здійснення приватизації майна державних підприємств, що перебувають у сфері управління Укрсоюзсервісу.

Таким чином, з 17 березня 2004 року Укрсоюзсервіс позбавлений повноважень з управління об`єктами державної власності, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією листа Секретаріату КМУ від 8 листопада 2022 року № 23185/0/2-22.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" КМУ (Уряд України) - є вищим органом у системі органів виконавчої влади. До основних завдань КМУ належать, зокрема, здійснення управління об`єктами державної власності відповідно до закону; спрямування та координація роботи міністерств, інших органів виконавчої влади, здійснення контролю за їх діяльністю (стаття 2 вищевказаного Закону).

При цьому, статтею 1 Закону України "Про управління об`єктами державної власності" встановлено, що управління об`єктами державної власності - це здійснення КМУ та уповноваженими ним органами, іншими суб`єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави, як власника таких об`єктів, пов`язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Суб`єктом управління об`єктами державної власності є, зокрема, КМУ, органи державної влади та державні господарські об`єднання (стаття 4 вищевказаного Закону).

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про управління об`єктами державної власності" КМУ є суб`єктом управління, що визначає об`єкти управління державної власності, стосовно яких виконує функції з управління, а також об`єкти управління державної власності, повноваження з управління якими передаються іншим суб`єктам управління, визначеним цим Законом. Здійснюючи управління об`єктами державної власності, КМУ, зокрема, визначає органи виконавчої влади, які здійснюють функції з управління об`єктами державної власності; забезпечує контроль за ефективністю управління об`єктами державної власності.

Разом із цим, з матеріалів справи № 910/1052/23 вбачається, що на час розгляду даної справи Укрсоюзсервіс не є державним господарським об`єднанням або державною компанією, а відтак не може бути суб`єктом управління об`єктами державної власності.

Однак, починаючи з 2006 року (після набрання чинності Закону України "Про управління об`єктами державної власності"), КМУ питання щодо зміни органу управління спірним державним майном взагалі не ініціювався. Вказане також підтверджується наявним в матеріалах даної справи листом Фонду від 11 серпня 2022 року.

Більш того, з наявної в матеріалах справи копії лита Управління правового забезпечення секретаріату КМУ від 9 березня 2006 року № 36-6 вбачається, що КМУ був обізнаний про те, що спірне майно, яке було предметом спору с праві № 910/1052/23, а саме: нежитлова будівля - виробничий корпус № 2, літера "Б", загальною площею 904 м2, яка знаходиться майже в центрі столиці України за адресою: місто Київ, вулиця Ямська, 72-А, залишається в управлінні Укрсоюзсервісу, однак КМУ майже протягом 20-ти років не вжив заходів, спрямованих на визначення належного органу управління цього майна, що фактично створило передумови для залишення зазначеного об`єкта поза контролем держави.

Відповідно до частин 1, 2 статті 246 ГПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

За приписами частин 5-7 статті 246 ГПК України в окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення. Окрема ухвала надсилається відповідним юридичним та фізичним особам, державним та іншим органам, посадовим особам, які за своїми повноваженнями повинні усунути виявлені судом недоліки чи порушення чи запобігти їх повторенню. З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Оскільки під час розгляду справи № 910/1052/23 судом встановлено, що КМУ не виконав покладених на нього державою обов`язків щодо належного управління спірним державним майном, не визначив інший орган його управління після припинення з 17 березня 2004 року повноважень Укрсоюзсервісу з управління зазначеним об`єктом державної власності, суд дійшов висновку про те, що вказані обставини є підставою для винесення судом окремої ухвали, якою КМУ повідомити про вказані недоліки з метою вжиття відповідних організаційно-правових заходів.

Керуючись статтями 233-234 та 246 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Надіслати Кабінету Міністрів України (01008, м. Київ, вул. Грушевського, 12/2) окрему ухвалу, якою повідомити про бездіяльність посадових осіб Кабінету Міністрів України щодо визначення належного органу управління державним майном, а саме: нежитловою будівлею - виробничим корпусом № 2, літера "Б", загальною площею 904 м2, за адресою: місто Київ, вулиця Ямська, 72-А.

Встановити Кабінету Міністрів України п`ятнадцятиденний термін з моменту одержання цієї ухвали для надання пояснень щодо викладених у даній ухвалі обставин та вжитих заходів.

Попередити посадових осіб Кабінету Міністрів України, що залишення без розгляду окремої ухвали суду або невжиття заходів до усунення зазначених в ній порушень закону, а так само несвоєчасна відповідь на окрему ухвалу суду, є підставою для притягнення таких осіб до адміністративної відповідальності на підставі статті 185-6 Кодексу про адміністративні правопорушення України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 254-257 ГПК України.

Дата підписання 25 червня 2024 року.

Суддя Є.В. Павленко