ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року

м. Київ

cправа № 906/835/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Колос І.Б. (головуючий), Булгакової І.В., Жайворонок Т.Є.,

за участю секретаря судового засідання Іщука В.В.,

представників учасників справи:

позивача - товариства з обмеженою відповідальністю «Синтез-М» - Рудзей Ю.В., адвокат (дов. від 03.06.2024),

відповідача - акціонерного товариства «Житомиробленерго» - Приведьон В.М., адвокат (ордер від 22.04.2024),

розглянув у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу акціонерного товариства «Житомиробленерго»

на рішення господарського суду Житомирської області від 03.11.2023 (суддя Лозинська І.В.)

та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.03.2024 (головуючий суддя: Розізнана І.В., судді: Павлюк І.Ю., Грязнов В.В.)

у справі № 906/835/23

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Синтез-М» (далі - ТОВ «Синтез-М»)

до акціонерного товариства «Житомиробленерго» (далі - АТ «Житомиробленерго»)

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

1. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

ТОВ «Синтез-М» звернулося до суду з позовом до АТ «Житомиробленерго» (з урахуванням уточнених позовних вимог) про: визнання протиправними дій відповідача щодо застосування тарифів на послуги з розподілу електричної енергії для позивача по ІІ (другому) класу напруги; зобов`язання відповідача здійснити перерахунок вартості наданої послуги з розподілу електричної енергії за період з січня 2023 року по дату ухвалення рішення суду шляхом застосування тарифів на послуги з розподілу електричної енергії для позивача по І (першому) класу напруги.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на безпідставне нарахування відповідачем позивачу (з урахуванням відсутності меж балансової належності у позивача з відповідачем безпосередньо) вартості послуги з розподілу електричної енергії із застосуванням тарифів для ІІ (другого) класу напруги, у той час як позивач, за доводами останнього, є споживачем по І (першому) класу напруги.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

Рішенням господарського суду Житомирської області від 03.11.2023 у справі № 906/835/23, яке залишено без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.03.2024, позов задоволено, з посиланням на його обґрунтованість.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі АТ «Житомиробленерго», з посиланням на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд касаційної інстанції скасувати судові рішення попередніх інстанцій, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

2. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

В обґрунтування доводів касаційної скарги скаржник посилається на пункт 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), зазначаючи про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме:

- пункту 1.1.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії, які затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 14.03.2018 № 312, де містяться визначення вжитих термінів, зокрема, «межа балансової належності» - точка розділу елементів електричної мережі між власниками електроустановок за ознаками права власності або користування;

- додатку 31 до Порядку встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 05.10.2018 № 1175, який доповнений постановою НКРЕКП від 09.12.2023 № 2321 «Про внесення змін до Порядку встановлення (формування) тарифу на послуги з передачі електричної енергії» в частині того, що «Клас напруги встановлюється споживачу окремо за кожною межею балансової належності».

Доводи інших учасників справи

ТОВ «Синтез-М» у відзиві на касаційну скаргу просило Суд залишити судові рішення попередніх інстанцій без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, з посиланням, зокрема, на законність та обґрунтованість судових рішень попередніх інстанцій.

Згідно з ухвалою Суду від 12.06.2024 заяви АТ «Житомиробленерго» та ТОВ «Синтез-М» про участь у судових засіданнях касаційного провадження у справі № 906/835/23, у тому числі, призначеного на 20.06.2024, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів задоволено.

Клопотання учасників справи

Від скаржника 21.05.2024 надійшло клопотання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду.

Клопотання мотивоване необхідністю відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухвалених рішеннях Верховного Суду, а саме у постановах Верховного Суду від 10.01.2024 у справі № 910/8823/22 та від 21.02.2024 у справі № 906/172/23, а також наявністю виключної правової проблеми у справі № 906/835/23, і така передача, за доводами скаржника, необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

3. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

25.11.2020 між ТОВ «Синтез-М» (споживач, позивач) та АТ «Житомиробленерго» в особі Житомирського РЕМ (оператор системи, відповідач) укладено договір споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії № 102-А (далі - Договір від 25.11.2020), згідно з пунктом 2.1 якого оператор системи надає споживачу послуги з розподілу (передачі) електричної енергії, параметри якості якої відповідають показникам, визначеним Кодексом системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 309 та Кодексу систем розподілу, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 310, за об`єктом, технічні параметри якого фіксуються в паспорті точки розподілу за об`єктом споживача, який є додатком № 2 до цього договору, та в особовому рахунку споживача, облікових базах даних оператора системи.

Умови договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (далі - ПРРЕЕ) та є однаковими для всіх споживачів (пункт 1.2 Договору від 25.11.2020).

Згідно з умовами додаткової угоди до Договору від 25.11.2020, підписаної в подальшому сторонами, вказаний договір діє до 15.07.2023.

Як вбачається з додатку № 3.1 (відомості про розрахункові засоби обліку активної та реактивної електричної енергії, що використовується на об`єктах споживача) до Договору від 25.11.2020, ступінь напруги приєднання на об`єктах споживача становить 10000 кВ та визначено 1 клас напруги.

Відповідно до акта розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін, що є додатком № 6.1 до Договору від 25.11.2020, межа розподілу балансової належності між основним споживачем (ФОП Шолох В. В.) та споживачем (ТОВ «Синтез-М») встановлюється на відпайках секційних шин ЗРУ-10кВ п/с ЗХВ в сторону ком. № 31.

21.12.2022 між ТОВ «Синтез-М» та АТ «Житомиробленерго» в особі Житомирського РЕМ укладений договір споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії № 102-А (далі - Договір від 21.12.2022).

Згідно з відомостями, зазначеними у додатку № 3.1 (відомості про розрахункові засоби обліку активної та реактивної електричної енергії) до Договору від 21.12.2022, рівень напруги точки комерційного обліку споживача становить 10 кВ.

В акті розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін (додаток № 6.1 до Договору від 21.12.2022) зазначено таку ж інформацію щодо меж розподілу балансової належності між основним споживачем та субспоживачем, що і в акті, що є додатком до Договору від 25.11.2020.

З початку 2023 року АТ «Житомиробленерго» надсилало ТОВ «Синтез-М» акти та рахунки за послуги з розподілу (передачі) електричної енергії за тарифами, встановленими для споживачів 2-го класу напруги.

У листі від 23.02.2023 за вих. № 012/4253 відповідач повідомив позивача, що у зв`язку із набранням чинності з 01.01.2022 постанови НКРЕКП від 25.08.2021 № 1431, згідно з якою внесено зміни до Порядку встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 05.10.2018 № 1175, зокрема в пункті 8.1 глави 8, позивач, який є субспоживачем ФОП Шолоха В. В. та отримує електроенергію на межі балансової належності зі споживачем номінальною напругою нижче 27,5 кВ, відноситься до споживачів 2-го класу напруги.

Не погоджуючись із застосуванням відповідачем до позивача тарифів на послуги з розподілу електричної енергії для ІІ (другого) класу напруги, позивач звернувся з цим позовом до суду.

4. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Джерела права та акти їх застосування. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

Причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо застосування тарифів на послуги з розподілу електричної енергії для позивача по ІІ (другому) класу напруги; зобов`язання відповідача здійснити перерахунок вартості наданої послуги з розподілу електричної енергії за період з січня 2023 року по дату ухвалення рішення суду шляхом застосування тарифів на послуги з розподілу електричної енергії для позивача по І (першому) класу напруги.

В обґрунтування доводів касаційної скарги АТ «Житомиробленерго» посилається, зокрема, на пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України, зазначаючи про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме:

- пункту 1.1.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії, які затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 14.03.2018 № 312, де містяться визначення вжитих термінів, зокрема, «межа балансової належності» - точка розділу елементів електричної мережі між власниками електроустановок за ознаками права власності або користування;

- додатку 31 до Порядку встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 05.10.2018 № 1175, який доповнений постановою НКРЕКП від 09.12.2023 № 2321 «Про внесення змін до Порядку встановлення (формування) тарифу на послуги з передачі електричної енергії» в частині того, що «Клас напруги встановлюється споживачу окремо за кожною межею балансової належності».

Стосовно наведеного Верховний Суд зазначає таке.

Положення пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України спрямовані на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію правовідносин, та підлягають застосуванню господарськими судами під час вирішення спору.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України, крім встановлення відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, обов`язковому дослідженню підлягає також питання щодо необхідності застосування таких правових норм для вирішення спору з огляду на встановлені фактичні обставини справи.

Верховний Суд зазначає, що поняття «межа балансової належності», а саме, точка розділу елементів електричної мережі між власниками електроустановок за ознаками права власності або користування, чітко та однозначно сформульоване у ПРРЕЕ, не викликає його неоднозначного розуміння, та відповідно, підлягає встановленню з урахуванням обставин кожної конкретної справи на підставі оцінки поданих сторонами доказів.

У свою чергу, у Порядку встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 05.10.2018 № 1175 визначено, що клас напруги встановлюється споживачу окремо за кожною межею балансової належності. Відповідно обставини встановлення класу напруги споживачу з урахуванням межі балансової належності підлягають встановленню з урахуванням обставин кожної конкретної справи на підставі оцінки поданих сторонами доказів.

У цій справі судами попередніх інстанцій, з урахуванням висновку Верховного Суду, який викладений у постанові від 10.01.2024 зі справи № 910/8823/22 у подібних правовідносинах встановлено, що: додані до позовної заяви договори (від 25.11.2020 та від 21.12.2022) підтверджують відсутність меж балансової належності у позивача з відповідачем (оператором системи) безпосередньо, а ФОП Шолох В.М., що є власником мереж, який, у свою чергу, отримує електричну енергію від оператора системи розподілу на межі балансової належності за 1 класом напруги; при укладенні Договору від 21.12.2022 технічні умови, які визначають клас напруги споживача у порівнянні з Договором від 25.11.2020 не змінились; вказане вбачається із порівняння додатку 6.1 до Договору від 25.11.2020 - «Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін» із аналогічним додатком 6.1 до Договору від 21.12.2022; в обох додатках ідентично визначено межі розподілу балансової належності з визначенням напруги, що відповідає 1 класу напруги (пункт 2 Додатку): «межа балансової належності між ФОП Шолох В.М. та ТОВ «Синтез-М» встановлюється на виході проводу з натяжного затискача портальної відтяжної гірлянди ізоляторів 1 с.ш. 110 кВ п/с ЗХВ з ПП-110кВ п/с ЗВА Та 2 с.ш. 110 кВ п/с ЗХВ з ПЛ-110 кВ п/с Житомирська»; класом напруги в загальному випадку називають чисельне значення напруги, яке застосовується в електричних мережах для передачі енергії споживачам; критерієм розмежування класів споживачів є ступінь напруги на межі балансової належності між мережею оператора системи розподілу та споживачем. Оскільки позивач є споживачем, який не отримує електричну енергію від оператора системи розподілу безпосередньо, а є споживачем, що отримує електроенергію від споживача, що є власником мереж, який, у свою чергу, отримує електричну енергію від оператора системи розподілу на межі балансової належності за 1 класом напруги, враховуючи, що умовами Договору від 21.12.2022 не визначений клас напруги споживача, а в укладеному Договорі від 25.11.2020 ступінь напруги приєднання на об`єктах споживача становила 10000 кВ, та визначено для позивача 1 клас напруги, отже, дії відповідача щодо нарахування позивачу вартості послуги з розподілу електричної енергії із застосуванням тарифів для 2-го класу, у даному випадку, є неправомірними.

По суті скаржник у касаційній скарзі лише окреслює свою позицію щодо правовідносин, що склалися між учасниками спору, в яких, на його думку, відсутній висновок суду касаційної інстанції. Касаційна скарга в цій частині за своїм змістом фактично зводиться до незгоди з наданою судами попередніх інстанцій оцінкою встановлених обставин справи, до необхідності надання судом касаційної інстанції переоцінки наявних в матеріалах справи доказів, що не є можливим з огляду на визначені в статті 300 ГПК України межі розгляду справи судом касаційної інстанції.

З огляду на викладене, підстава касаційного оскарження, з посиланням на пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України, не знайшла свого підтвердження.

При цьому Верховний Суд бере до уваги, що у постанові від 10.01.2024 зі справи № 910/8823/22 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Малинська фабрика спеціального паперу» до АТ «Житомиробленерго» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, а також у постанові від 21.02.2024 зі справи № 906/172/23 за позовом приватного акціонерного товариства «Товкачівський гірничо-збагачувальний комбінат» до АТ «Житомиробленерго» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії у подібних правовідносинах суд касаційної інстанції, залишаючи в силі судові рішення попередніх інстанцій про задоволення позову, погодився з висновками судів попередніх інстанцій про неправомірність дій відповідача з нарахування позивачам у кожній зі справ тарифу за послуги з розподілу енергії за ІІ (другим) класом напруги, з урахуванням того, що між сторонами спору у кожній зі справ безпосередньо відсутня межа балансової належності, а в укладених договорах встановлено напругу приєднання на об`єктах позивача у справі № 910/8823/22 - 110 кВт (у справі № 906/172/23 - 35 кВт), що відповідає І (першому) класу напруги.

Що ж стосується клопотання скаржника про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду, то Суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 302 ГПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.

Якщо учасник справи звертається до Суду з клопотанням про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду на підставі частин першої - четвертої статті 302 ГПК України, він має обґрунтувати, від якого саме правового висновку палати, об`єднаної палати або ж Великої Палати Верховного Суду є необхідність відступити.

Отже, умовами (підставами) для передачі справи на розгляд об`єднаної палати, як і підставою для здійснення розгляду справи об`єднаною палатою, є наявність висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати; такий висновок має бути зроблений у подібних правовідносинах.

Постанови у справах № 910/8823/22 (колегія суддів: Міщенко І.С.- головуючий, Берднік І.С., Зуєв В.А.) та № 906/172/23 (колегія суддів: Міщенко І.С.- головуючий, Берднік І.С., Зуєв В.А.), на які посилається скаржник, ухвалені Верховним Судом у подібних правовідносинах у складі колегії суддів з іншої палати, а саме, судової палати для розгляду справ щодо земельних правовідносин та права власності.

Суд зазначає, що у наведених скаржником постановах Верховний Суд послідовно та неодноразово висловлював у подібних правовідносинах висновки про неправомірність дій відповідача з нарахування позивачам у кожній зі справ тарифу за послуги з розподілу енергії за ІІ (другим) класом напруги, з урахуванням того, що між сторонами спору у кожній зі справ безпосередньо відсутня межа балансової належності, а в укладених договорах встановлено напругу приєднання на об`єктах позивача, що відповідає І (першому) класу напруги.

Такі висновки є чіткими, зрозумілими, послідовними та сприяють однозначному застосуванню норм матеріального права.

Доводи, наведені позивачем у касаційній скарзі, не спростовують вказаних висновків та не містять вагомих причин, які можуть бути підставою для відступу від цих висновків.

Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання скаржника в частині передачі справи на розгляд об`єднаної палати.

Згідно з частиною п`ятою статті 302 ГПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Господарське процесуальне законодавство не містить визначення поняття «виключна правова проблема». Відсутні в ньому і критерії визначення виключності правової проблеми. Водночас такі критерії були розроблені Великою Палатою Верховного Суду та викладені у численних ухвалах, зокрема в ухвалах від 30.10.2018 у справі № 757/172/16-ц, від 10.07.2019 у праві № 431/5643/16-ц, від 23.06.2020 у справі № 910/8130/17, від 28.04.2021 у справі № 916/1977/20 тощо.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що зміст виключної правової проблеми полягає у тому, що у справі, питання про прийняття якої до розгляду вирішується Великою Палатою, простежується різне застосування норм матеріального права, відсутні норми, які регулюють спірні відносини, або є прогалини в їх застосуванні до спірних відносин. Метою вирішення виключної правової проблеми є формування єдиної правозастосовної практики та забезпечення сталого розвитку права.

Згідно з практикою Великої Палати Верховного Суду виключна правова проблема має оцінюватися з урахуванням кількісного та якісного критеріїв.

Кількісний критерій ілюструє той факт, що виключна правова проблема має існувати не в одній конкретній справі, а у невизначеній кількості спорів, які або вже існують, або можуть виникнути з урахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності.

З погляду якісного критерію про виключність правової проблеми свідчать такі обставини:

- відсутність сталої судової практики у питаннях, що визначаються як виключна правова проблема, зокрема наявність протилежних і суперечливих судових рішень, глибоких і довгострокових розходжень у судовій практиці у справах з аналогічними підставами позову та подібними позовними вимогами;

- невизначеність на нормативному рівні правових питань, які можуть кваліфікуватися як виключна правова проблема;

- необхідність застосування аналогії закону чи права;

- відсутність національних процесуальних механізмів вирішення виключної правової проблеми іншими способами, ніж із використанням повноважень Великої Палати Верховного Суду тощо;

- вирішення правової проблеми необхідне для забезпечення принципу пропорційності, тобто належного балансу між інтересами сторін у справі.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду відповідно до положень частини п`ятої статті 302 ГПК України, суд, керуючись внутрішнім переконанням, у кожному конкретному випадку, з урахуванням порушеного питання, оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо існування проблеми у застосуванні відповідної норми права, а також вирішує, чи необхідна така передача для формування єдиної правозастосовчої практики та забезпечення розвитку права.

Частинами першою-четвертою статті 303 ГПК України передбачено, що питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.

Питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується більшістю від складу суду, що розглядає справу.

Питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати може бути вирішене до прийняття постанови судом касаційної інстанції.

Водночас скаржник у клопотанні не навів кількісні та якісні показники, які б свідчили про наявність інших справ з подібними правовідносинами та формування судами різної правової практики при їх вирішенні, а передача цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду була б необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики.

Також скаржник не обґрунтував свої твердження щодо того, у чому полягає неможливість вирішення справи касаційним судом у межах оцінки правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права чи дотримання норм процесуального права в контексті підстав касаційного оскарження та у чому полягає невизначеність законодавчого регулювання правових питань щодо порядку прийняття рішення у такій категорії справ.

Враховуючи зазначене, Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання скаржника в частині передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Верховний Суд бере до уваги та вважає прийнятними доводи, викладені у відзиві ТОВ «Синтез-М» на касаційну скаргу, з огляду на вказані вище висновки Верховного Суду, наведені у цій постанові.

Колегія суддів касаційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують вказаного висновку.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи скаржника про порушення судами попередніх інстанцій норм права при ухваленні оскаржуваних судових рішень за результатами перегляду справи в касаційному порядку не знайшли свого підтвердження з мотивів, викладених у цій постанові.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.

За змістом частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення в межах наведених у касаційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, дійшов висновку про необхідність залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Судові витрати

Судовий збір, сплачений у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, покладається на скаржника, оскільки Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення попередніх інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 129, 300, 308, 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу акціонерного товариства «Житомиробленерго» залишити без задоволення, а рішення господарського суду Житомирської області від 03.11.2023 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.03.2024 у справі № 906/835/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Колос

Суддя І. Булгакова

Суддя Т. Жайворонок