ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року Справа № 918/31/24

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Тимошенко О.М., суддя Юрчук М.І. , суддя Крейбух О.Г.

секретар судового засідання Кравчук О.В.

представники сторін не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненське аграрне підприємство" на рішення Господарського суду Рівненської області, ухвалене 29.02.2024 суддею Пашкевич І.О. у м. Рівне (повний текст рішення складено 05.03.2024) у справі № 918/31/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бобли-Агро"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненське аграрне підприємство"

про стягнення 414844, 98 грн.

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ "Бобли-Агро" звернулось до Господарського суду Рівненської області з позовом про стягнення з ТзОВ "Рівненське аграрне підприємство" 414844, 98 грн., з яких: 393312, 94 грн. основний борг, 19654, 43 грн. пеня, 1877, 61 грн. 3 % річних.

Обґрунтовуючи позовні вимоги товариство послалось на невиконання відповідачем зобов`язань за договором оренди сільськогосподарської техніки з забезпеченням обслуговуючим екіпажем № 20/10-2 від 20.10.2023 в частині повного та своєчасного проведення розрахунків.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 29.02.2024 у даній справі відповідний позов задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь позивача 393312, 94 грн. основного боргу, 1849, 33 грн. 3% річних та 5927, 43 грн. судового збору. В решті позовних вимог про стягнення 19654, 43 грн. пені, та 28, 28 грн. 3% річних відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд рішення Господарського суду Рівненської області від 29.02.2024 у справі № 918/31/24 скасувати.

В обгрунтування доводів скарги відповідач вказав про те, що судом не враховані аргументи відповідача щодо положень п. 2.2.1 договору, зокрема щодо оплати орендної плати за договором щотижнево на підставі акту виконаних робіт та виставленого орендодавцем рахунку. Також скаржник вважає, що судом не з`ясовано та не досліджено питання надання позивачем відповідачу рахунків на оплату, не встановлено дату їх надання, а відтак не встановлено дату виникнення заборгованості за договором. Окрім того вказує, що суд помилково визначає дату виникнення заборгованості за договором датою підписання сторонами акту здачі - приймання робіт (надання послуг).

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.05.2024, серед іншого, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТзОВ "Рівненське аграрне підприємство" на рішення Господарського суду Рівненської області від 29.02.2024 у справі № 918/31/24; призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

Від позивача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого товариство просить суд в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Сторони явку повноважних представників в судове засідання 13.06.2024 не забезпечили, про час та дату засідання були належним чином повідомлені.

Відповідно до норм ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка у судове засідання сторін, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи, оскільки визначальним є не явка представників, а достатність матеріалів справи для ухвалення рішення у справі.

Відповідно до ст.ст. 269, 270 ГПК України, апеляційна інстанція переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що 20.10.2023 між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар) укладено договір оренди сільськогосподарської техніки з забезпеченням обслуговуючим екіпажем № 20/10-2, за умовами якого орендодавець зобов`язався передати орендареві в строкове платне користування сільськогосподарську техніку, а орендар зобов`язався прийняти техніку орендодавця та використовувати її відповідно до цільового призначення. Згідно із п. 6.1. розділу 6 договору, останній набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за ним та закінчення розрахунків між сторонами. Закінчення терміну дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії даного договору. Відповідно до п. 1.2. розділу 1 договору, під сільськогосподарською технікою в даному договорі розуміються: комбайни та навісне обладнання, модель, кількість яких вказуються в акті № 1 та № 2 прийому-передачі сільськогосподарської техніки в оренду. Згідно п. 2.1.1. розділу 2 договору, орендодавець зобов`язується передати орендарю в користування техніку в термін орієнтовно з 20.10.2023 по 05.11.2023 в належному технічному стані. Передача техніки фіксується актом № 1 приймання-передачі техніки, який підписується уповноваженими представниками орендаря та орендодавця. В силу п. п. 3.1., 3.2. та 3.3. договору, розмір орендної плати визначається сторонами в акті прийому-передачі виконаних робіт/послуг і розраховується виходячи із ціни за 1 га, що становить 2196, 71 грн. в т. ч. ПДВ за 1 га обмолоту сільськогосподарських культур. Акт оформляється орендодавцем щотижнево у письмовій формі у двох оригінальних примірниках і передається орендарю для узгодження. Останній має право перевірити вірність вказаних у акті даних та протягом 1 банківського дня з дати одержання зобов`язаний підписати або надати мотивовану письмову відмову від підписання акту. Підписаний обома сторонами акт є підставою для розрахунків між сторонами і являється невід ємною частиною договору. Орендар сплачує орендну плату за цим договором шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок орендодавця в такому порядку: - 80 % суми коштів вказаних в підписаному акті виконаних робіт протягом 1 (одного) календарного дня з дати підписання акту; - 20 % суми коштів вказаних в підписаному акті виконаних робіт протягом 1 (одного) календарного дня після реєстрації орендодавцем податкової накладної.

Судами встановлено, що акт № 1 (надання) прийому-передачі в оренду ТЗ (комбайнів та навісного обладнання) підписано сторонами 23.10.2023, а акт № 2 (повернення) прийому-передачі за оренду ТЗ (комбайнів та навісного обладнання) підписаний сторонами 07.11.2023.

31.10.2023 сторонами підписано акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 29 по договору, згідно з яким сторонами визначено, що загальна вартість орендної плати на 31.10.2023 складає 74840, 89 грн., в тому числі ПДВ 12473, 48 грн., при цьому проведено роботи сільськогосподарською технікою орендодавця по збиранню ріпаку ярого на площі 34,3 га. замовник по строках і якості претензій немає. З огляду на зазначене, 01.11.2023 у орендаря виник обов`язок з оплати 80 % від суми вказаної в акті від 31.10.2023 - 59 872, 71 грн.

31.10.2023 орендодавцем складено податкову накладну № 8 на суму 74840, 89 грн., яка зареєстрована в ЄРПН 13.11.2023 за № . 14.11.2023 у орендаря виник обов`язок по оплаті 20 % від суми вказаної в акті від 31.10.2023 - 14 968, 18 грн. Позивач зазначив, що відповідачем не здійснено оплати за актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 29 від 31.10.2023 у загальному розмірі 74840, 89 грн.

05.11.2023 сторонами підписано акт здачі-приймання робіт (наданих послуг) № 30 по договору, згідно якого сторонами визначено, що загальна вартість орендної плати на 05.11.2023 складає 262245, 49 грн., в тому числі ПДВ 43707, 58 грн. При цьому, орендар провів роботи сільськогосподарською технікою орендодавця по збиранню ріпаку ярого на площі 120,52 га. Замовник по строках і якості претензій не має.

З огляду на зазначене, 06.11.2023 у орендаря виник обов`язок з оплати 80 % від суми вказаної в акті від 05.11.2023 - 209796, 39 грн.

05.11.2023 позивачем складено податкову накладну № 12 на суму 262245, 49 грн., яка зареєстрована в ЄРПН 13.11.2023 за № . 14.11.2023 у орендаря виник обов`язок по оплаті 20 % від суми вказаної в акті від 05.11.2023 - 52449, 10 грн. Позивач зазначив, що відповідачем не здійснено оплати за актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 30 у загальному розмірі 262245, 49 грн.

07.11.2023 сторонами підписано акт здачі-приймання робіт (наданих послуг) № 38 по договору, згідно якого сторонами визначено, що загальна вартість орендної плати станом на 07.11.2023 складає 56226, 56 грн. в тому числі ПДВ 9371, 09 грн. Поряд з цим, орендар провів роботи сільськогосподарською технікою орендодавця по збиранню ріпаку ярого на площі 26 га. Замовник по строках і якості претензій немає.

З огляду на зазначене, 08.11.2023 у орендаря виник обов`язок з оплати 80 % від суми вказаної в акті від 07.11.2023 - 44981, 25 грн.

07.11.2023 орендодавцем складено податкову накладну № 18 на суму 56226, 56 грн., яка зареєстрована в ЄРПН 08.12.2023 за № . 09.12.2023 у орендаря виник обов`язок по оплаті 20 % від суми вказаної в акті від 07.11.2023 - 11245, 31 грн. Позивач зазначає, що відповідачем не здійснено оплати за актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 38 у загальному розмірі 56226, 56 грн.

З огляду на не виконання відповідачем умов договору в частині сплати орендної плати, його заборгованість, як зазначив позивач, звертаючись з відповідним позовом до господарського суду, становить 393312, 94 грн. Разом з тим, позивачем, серед іншого, заявлено до стягнення пеню та 3 % річних.

В силу ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Статтями 626, 627 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як зазначено вище, між сторонами даного господарського спору укладено договір оренди сільськогосподарської техніки з забезпеченням обслуговуючим екіпажем № 20/10-2 від 20.10.2023.

Відповідно до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Статтею 798 ЦК України передбачено, що предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо. Договором найму транспортного засобу може бути встановлено, що він передається у найм з екіпажем, який його обслуговує.

Згідно ч. 1 ст. 805 ЦК України, управління та технічна експлуатація транспортного засобу, переданого у найм з екіпажем, провадяться його екіпажем. Екіпаж не припиняє трудових відносин з наймодавцем. Витрати на утримання екіпажу несе наймодавець.

Згідно ч. 1 ст. 762 ЦК України, за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

В силу ст. 763 ЦК України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Згідно ст. 204 ЦК України, вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами ст. ст. 525, 526 ЦК України унормовано, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Суд констатує, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується заборгованість відповідача перед позивачем зі сплати орендної плати за договором в сумі 393312, 94 грн.

Водночас, стосовно доводів ТзОВ "Рівненське аграрне підприємство" про необхідність виставлення рахунку, суд зазначає, що за своєю правовою природою рахунок на оплату товару не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів ст. 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні ст. 613 ЦК України, а відтак, не звільняє відповідача від обов`язку оплатити товар.

З огляду на те, що відповідачем в матеріали справи не надано докази сплати орендних платежів, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позову в частині основного боргу в сумі 393312, 94 грн.

Разом з тим, як вказано вище, ТзОВ "Бобли-Агро" було також заявлено вимоги про стягнення з відповідача 19654, 43 грн. пені та 1877, 61 грн. 3 % річних.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування 3 % річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Здійснивши перевірку правильності перерахунку судом першої інстанції 3% річних, колегія суддів погоджується з висновком суду про його обґрунтованість в сумі 1849, 33 грн., враховуючи арифметичну помилку позивача при здійсненні розрахунку 3% річних. У задоволенні вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних у розмірі 28, 28 грн. місцевим господарським судом обґрунтовано відмовлено.

В силу ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ст. ст. 546, 548 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно забезпечення дисципліни боржника стосовно виконання зобов`язання (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі, у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

В силу ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Законодавець пов`язує можливість застосування штрафних санкцій за порушення строків виконання зобов`язань саме з умовами їх встановлення у договорі за відсутності законодавчого врегулювання розміру таких санкцій.

Разом з тим, статтею 231 ГК України передбачено можливість встановлення санкції за порушення грошових зобов`язань у відсотках до облікової ставки НБУ як одиниці вимірювання такої санкції. Однак саме зобов`язання зі сплати пені має визначатися згідно з укладеним сторонами договором, інакше буде порушуватися принцип свободи договору, оскільки сторони мають право і не встановлювати жодних санкцій за порушення строків розрахунку.

Відтак, неустойка може бути договірною та позадоговірною (законною). Умову про договірну неустойку має бути зазначено в договорі (ч. 1 ст. 547 ЦК України). Недотримання письмової форми зазначення в договорі умови про сплату неустойки робить його нікчемним (ч. 2 ст. 547 ЦК України).

Що ж до позадоговірної неустойки (ст. 231 ГК України), то законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначено розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. Розмір штрафних санкцій встановлюється законом. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі.

Господарське правопорушення може полягати як у порушенні нормативно встановлених правил здійснення господарської діяльності, так і у порушенні договірних зобов`язань. Господарсько-правова відповідальність за порушення договірних зобов`язань також поділяється на встановлену законом і договірну. Необхідною умовою застосування такої відповідальності є визначення у законі чи у договорі управненої та зобов`язаної сторони, виду правопорушення, за вчинення якого застосовується відповідальність, штрафні санкції і конкретний їх розмір.

Відтак, якщо сторони не передбачили умовами договору можливість сплати пені за порушення строків виконання зобов`язань та не визначали її розміру, то немає підстав для стягнення пені у розмірі, не погодженому в договірному порядку та прямо не встановленому законом.

З матеріалів справи вбачається, що сторонами не узгоджено та не зафіксовано у договорі відповідальність у вигляді пені, а також не визначено її розміру, з огляду на що колегія суддів вважає підставним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення вимоги позивача у цій частині.

З огляду на усе викладене вище, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Рівненської області від 29.02.2024 у справі № 918/31/24 відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві та підстави для його скасування відсутні.

Зазначені у апеляційній скарзі доводи відповідача не обґрунтовані та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

В силу ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки в судове засідання 13.06.2024 представники сторін не з`явились, датою ухвалення постанови у даній справі є дата складення її повного тексту.

Відповідно до ст. 129 ГПК України понесені відповідачем судові витрати залишаються за ним у зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненське аграрне підприємство" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Рівненської області від 29.02.2024 у справі № 918/31/24 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Справу № 918/31/24 повернути Господарському суду Рівненської області.

Головуючий суддя Тимошенко О.М.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Крейбух О.Г.