ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2024 р. Справа№ 910/1926/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шевчук С.Р.

суддів: Демидової А.М.

Ходаківської І.П.

за участю секретаря судового засідання: Бондар Л.В.

за участю представників учасників справи:

від прокуратури: не з`явився;

від позивача-1: ОСОБА_1.;

від позивача-2: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2

в інтересах держави в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 та Військової частини НОМЕР_1

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.04.2024 (повний текст складено та підписано 01.05.2024) (суддя Марченко О.В.)

у справі №910/1926/24

за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1

в інтересах держави в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 та Військової частини НОМЕР_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОРМАЦІЯ_3»

про визнання недійсним пункту 4.1 договору від ІНФОРМАЦІЯ_5 та стягнення ІНФОРМАЦІЯ_4

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог

ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - прокуратура) в інтересах держави в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - міністерство) та Військової частини НОМЕР_1 (далі - військова частина, покупець) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОРМАЦІЯ_3» (далі - відповідач, продавець), в якому просить суд:

- визнати недійсним пункту 4.1 договору від ІНФОРМАЦІЯ_5 (далі - Договір), укладеного Військовою частиною та Товариством, в частині включення до ціни Договору суми ПДВ у сумі ІНФОРМАЦІЯ_6

- стягнути з Товариства на користь Військової частини ІНФОРМАЦІЯ_4 сплаченого за Договором ПДВ.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.11.2022 року між Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОРМАЦІЯ_3» та Військовою частиною НОМЕР_1 було укладено договір на закупівлю товару НОМЕР_3 на загальну суму ІНФОРМАЦІЯ_7, в тому числі ПДВ у сумі ІНФОРМАЦІЯ_4, предметом даного договору є ІНФОРМАЦІЯ_8, продавець зобов`язується поставити покупцю товар, зазначений у специфікації, що є невід`ємною частиною договору (додаток 1 до договору), а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах Договору. На виконання умов договору військова частина оплатила поставлений відповідачем товар на загальну суму ІНФОРМАЦІЯ_9, у тому числі ПДВ - ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення, однак, відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2022 №178 «Деякі питання обкладення податком на додану вартість за нульовою ставкою у період воєнного стану» (далі - Постанова №178) установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану операції з постачання товарів для заправки (дозаправки) або забезпечення транспорту, зокрема, ІНФОРМАЦІЯ_10, що утримуються за рахунок коштів державного бюджету, для ІНФОРМАЦІЯ_11 обкладаються податком на додану вартість за нульовою ставкою, з огляду на встановлене прокуратурою незаконе включення суми ПДВ в пункт 4.1 договору за придбання військовою частиною товару, такий пункт повинен бути визнаний судом недійсним, а сума ІНФОРМАЦІЯ_4 (сплачена військовою частиною на виконання пункту 4.1 договору ) підлягає поверненню за рахунок покупцю.

Короткий зміст і підстави клопотання про зупинення провадження у справі

08.03.2024 року до відділу діловодства Господарського суду міста Києва, засобами електронного зв`язку за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» від ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі від 08.03.2024.

Мотивуючи зазначене клопотання, ІНФОРМАЦІЯ_12 посилається на те, що у справі №320/20717/23 буде досліджується питання правомірності включення до державних контрактів на закупку товару (ІНФОРМАЦІЯ_13) податку на додану вартість, окрім того, буде досліджується значний обсяг доказів (розгляд справи здійснюється в закритому судовому засіданні), а відтак, наявні обґрунтовані підстави вважати, що висновки адміністративної справи безпосередньо вплинуть на дану справу, а наявні в даній справі докази належним чином не дозволяють суду повноцінно встановити та оцінити всі обставини (факти), які є предметом судового розгляду, з огляду на це справу №910/1926/24 слід зупинити до набрання чинності рішення Харківського окружного адміністративного суду у справі №320/20717/23.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її постановлення

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.04.2024 розгляд справи №910/1926/24 за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 в інтересах держави в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 та Військової частини НОМЕР_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОРМАЦІЯ_3» про визнання недійсним пункту 4.1 договору від ІНФОРМАЦІЯ_5 та стягнення ІНФОРМАЦІЯ_4, постановлено здійснювати у закритому судовому засіданні. Провадження у справі №910/1926/24 зупинено до набрання рішенням Харківського окружного адміністративного суду зі справи №320/20717/23 законної сили.

При постановленні вказаної ухвали місцевий господарський суд виходив з того, що у справі №320/20717/23, яка розглядається Харківським окружним адміністративним судом за позовом ІНФОРМАЦІЯ_2 до ІНФОРМАЦІЯ_14 про визнання дій протиправними та скасування пунктів 1-5 вимоги від 18.05.2024 №000800-14/5639-2023, буде досліджуватися питання правомірності застосування податку на додану вартість до операцій з постачання пально-мастильних матеріалів згідно з контрактами, які було укладено міністерством під час дії воєнного стану, у свою чергу предметом розгляду справи №910/1926/24 є визнання недійсним пункту 4.1 договору та стягнення ІНФОРМАЦІЯ_4, як безпідставно сплаченого податку на додану вартість, за наведеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що провадження у справі №910/1926/24 слід зупинення до розгляду пов`язаної з нею справи №320/20717/23, з метою виявлення обставин, підстав, фактів, тощо, що не можуть бути з`ясовані та встановлені у даному процесі, проте, які мають значення для конкретної справи, провадження у якій зупинено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із вказаною ухвалою, ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.04.2024 в частині зупинення провадження у справі №910/1926/24 і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, прокурор зазначає, про відсутність належних та допустимих доказів того, що спірна вимога ІНФОРМАЦІЯ_15 стосується тих порушень, з приводу яких ІНФОРМАЦІЯ_16 пред`явлено даний позов до Господарського суду міста Києва, та що її прийнято відповідачем у справі № 320/20717/23 за результатами заходу державного фінансового контролю, під час якого виявлено та зафіксовано обставини надмірної сплати ПДВ на користь ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_3» за оспорюваним в справі № 910/1926/24 договором.

Разом з тим, апелянт зауважив, що у справі № 910/1926/24 предметом позову є визнання недійсним пункту господарського договору, а також стягнення безпідставно отриманих коштів. Підставою такого позову є невідповідність оспорюваних положень господарського договору вимогам пп. «г» пп. 195.1.2 п. 195.1 ст. 195 Податкового кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2022 № 178 «Деякі питання обкладення податком на додану вартість за нульовою ставкою у період воєнного стану», а також обставини безпідставної сплати ПДВ у складі ціни товарів, операції з постачання яких звільнені від оподаткування таким податком. Отже, предметом доказування в цій справі є наявність або відсутність обставин, з якими закон пов`язує недійсність правочину, а саме - так званої «вади змісту», а також наявність або відсутність підстав для сплати коштів, як ПДВ. У свою чергу, предметом позову в справі № 320/20717/23, як убачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, є визнання протиправними дій органу державного фінансового контролю та скасування окремих пунктів його вимоги. Тому, господарський суд у справі № 910/1926/24 має змогу і дискрецію самостійно встановити обставини, які мають значення для цієї справи, незалежно від тих обставин, які можуть бути встановлені судом у справі № 320/20717/23.

Окрім того, як вказав прокурор у поданій апеляційній скарзі, місцевий господарський суд в силу правових позицій Великої Палати Верховного Суду викладених у постанові від 15.06.2021 у справі №904/5726/19, в межах розгляду справи №910/1926/24 наділений повноваженнями самостійно здійснити правову кваліфікацію спірних правовідносин, зокрема, шляхом вирішення питання застосовності чи незастосовності до них положень пп. «г» пп. 195.1.2 п. 195.1 ст. 195 Податкового кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2022 № 178 «Деякі питання обкладення податком на додану вартість за нульовою ставкою у період воєнного стану». За наявних обставин, факт вирішення адміністративним судом у справі № 320/20717/23 питання визнання протиправними дій органу державного фінансового контролю та скасування окремих пунктів його вимоги, в разі його доведення належними та допустимими доказами, не впливає на можливість правової кваліфікації господарським судом у справі № 910/1926/24 правовідносин між позивачем Військовою частиною НОМЕР_1 і ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_17» та не є підставою для зупинення провадження в цій господарській справі

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

10.05.2024 матеріали апеляційної скарги надійшли до Північного апеляційного господарського суду та згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.05.2024 передані колегії суддів у складі: Шевчук С.Р. - головуючий, Демидова А.М., Ходаківська І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2024 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/1926/24; відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.

20.05.2024 на виконання вищезазначеної ухвали з Господарського суду міста Києва до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/1926/24.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.05.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.04.2024 у справі №910/1926/24; розгляд апеляційної скарги призначено на 19.06.2024; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 10.06.2024.

Позиції учасників справи

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав, що відповідно до ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Явка представників учасників справи

У судове засідання, призначене на 19.06.2024, з`явився представник ІНФОРМАЦІЯ_2. Представник прокуратури, позивача-2 та відповідача в судове засідання 19.06.2024 не з`явився. Усі учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Станом на час судового засідання клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду не надходило.

Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, що визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Також колегія суддів зазначає, що Держава Україна, витративши значні ресурси, створила інформаційне поле, де зацікавлена особа може знайти інформацію про судову справу. Функціонує ЄДРСР. На сайті судової влади доступні персоналізовані відомості про автоматичний розподіл справ та розклад засідань. Працює підсистема "Електронний кабінет" ЄСІТС. Використання цих інструментів та технологій забезпечує добросовісній особі можливість звертатися до суду, брати участь у розгляді справи у зручній формі. Тобто Держава Україна забезпечила можливість доступу до правосуддя і право знати про суд.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що матеріали справи містять обсяг відомостей, достатній для розгляду апеляційної скарги та ухвалення законного і обґрунтованого рішення відповідно до вимог статті 236 Господарського процесуального кодексу України.

При апеляційному розгляді даної справи колегія суддів також враховує положення статті 129 Конституції України та статті 2 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що неявка представників прокуратури, позивача-2 та відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи та, враховуючи аргументи апеляційної скарги і доказове наповнення матеріалів справи, вважає за можливе здійснити перегляд оскаржуваного судового акта в апеляційному порядку без участі в судовому засіданні представників прокуратури, позивача-2 та відповідача.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_2 в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував і просив суд відмовити в її задоволенні.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції

Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1).

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2).

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ч. 5).

Апеляційний суд відзначає, що вимогою апеляційної скарги є скасування ухвали суду першої інстанції в частині зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішення Харківського оружного адміністративного суду у справі №320/20717/23.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вбачається з матеріалів справи, у лютому 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - прокуратура) в інтересах держави в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - міністерство) та Військової частини НОМЕР_1 (далі - військова частина, покупець) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОРМАЦІЯ_3» (далі - відповідач, продавець), в якому просить суд: визнати недійсним пункту 4.1 договору від ІНФОРМАЦІЯ_5 (далі - договір), укладеного військовою частиною та відповідачем, в частині включення до ціни договору суми ПДВ у сумі ІНФОРМАЦІЯ_6 стягнути з відповідача на користь військової частини ІНФОРМАЦІЯ_4 сплаченого за договором ПДВ.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.11.2022 року між Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОРМАЦІЯ_3» та Військовою частиною НОМЕР_1 було укладено договір на закупівлю товару НОМЕР_3 на загальну суму ІНФОРМАЦІЯ_7, в тому числі ПДВ у сумі ІНФОРМАЦІЯ_4, предметом даного договору є ІНФОРМАЦІЯ_8, продавець зобов`язується поставити покупцю товар, зазначений у специфікації, що є невід`ємною частиною договору (додаток 1 до договору), а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах договору. На виконання умов договору військова частина оплатила поставлений відповідачем товар на загальну суму ІНФОРМАЦІЯ_9, у тому числі ПДВ - ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення, однак, відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2022 №178 «Деякі питання обкладення податком на додану вартість за нульовою ставкою у період воєнного стану» (далі - Постанова №178) установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану операції з постачання товарів для заправки (дозаправки) або забезпечення транспорту, зокрема, ІНФОРМАЦІЯ_10, що утримуються за рахунок коштів державного бюджету, для ІНФОРМАЦІЯ_11 обкладаються податком на додану вартість за нульовою ставкою, з огляду на встановлене прокуратурою незаконе включення суми ПДВ в пункт 4.1 договору за придбання військовою частиною товару, такий пункт повинен бути визнаний судом недійсним, а сума ІНФОРМАЦІЯ_4 (сплачена військовою частиною на виконання пункту 4.1 договору ) підлягає поверненню за рахунок покупцю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.03.2024 у справі №910/1926/24 прийняти позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

08.03.2024 року до відділу діловодства суду Господарського суду міста Києва, засобами електронного зв`язку за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» від ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі від 08.03.2024.

Мотивуючи зазначене клопотання, ІНФОРМАЦІЯ_12 посилається на те, що у справі №320/20717/23 буде досліджується питання правомірності включення до державних контрактів на закупку товару (ІНФОРМАЦІЯ_13) податку на додану вартість, окрім того, буде досліджується значний обсяг доказів (розгляд справи здійснюється в закритому судовому засіданні), а відтак, наявні обґрунтовані підстави вважати, що висновки адміністративної справи безпосередньо вплинуть на дану справу, а наявні в даній справі докази нажаль не дозволяють суду повноцінно встановити та оцінити всі обставини (факти), які є предметом судового розгляду, то справу №910/1926/24 слід зупинити до набрання чинності рішення Харківського окружного адміністративного суду у справі №320/20717/23.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку, зокрема, об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Таким чином, підставою для зупинення провадження у справі є об`єктивна неможливість розгляду господарської справи до вирішення іншої справи іншим судом.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у даному процесі, проте які мають значення для справи, провадження в якій зупинено.

Для зупинення на підставі п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України необхідно встановлення факту, що зазначена інша справа саме розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства іншим відповідним судом (і при цьому вказаний пункт не встановлює, якої саме інстанції цей суд має бути) і по ній не прийнято остаточне судове рішення, яке набрало законної сили.

Зі змісту положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України пов`язаною із цією справою є така інша справа, в якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання та оцінку доказів у цій справі, у тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення.

Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати: як саме справа, яка розглядається господарським судом, пов`язана зі справою, що розглядається іншим судом, та чим обумовлена неможливість розгляду справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.10.2021 р. у справі № 922/3114/20, від 10.09.2019 р. у справі № 922/1962/17, від 17.12.2019 р. у справі № 917/131/19, від 15.05.2019 р. у справі № 904/3935/18, від 10.06.2019 р. у справі № 914/1983/17, від 16.01.2020 р. у справі № 908/1188/19.

Під неможливістю розгляду справи слід розуміти неможливість для господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 21.02.2019 р. у справі № 910/974/18, від 05.03.2019 р. у справі № 910/5425/18.

Отже, за змістом п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду до вирішення іншої справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Однак, у матеріалах справи №910/1926/24 відсутні докази існування об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення справи № 320/20717/23.

При цьому, сама по собі взаємопов`язаність справи № 910/1926/24 зі справою № 320/20717/23, у випадку доведення такого зв`язку належними та допустимими доказами, не свідчить про існування об`єктивної неможливості господарським судом самостійно встановити обставини справи № 910/1926/24.

Так, у справі № 910/1926/24 предметом позову є визнання недійсним в частині господарського договору, а також стягнення безпідставно отриманих коштів.

Підставою такого позову є невідповідність оспорюваних положень укладеного договору вимогам п.п. 195.1.2 п. 195.1 ст. 195 Податкового кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2022 р. № 178 «Деякі питання обкладення податком на додану вартість за нульовою ставкою у період воєнного стану», а також обставини безпідставної сплати ПДВ у складі ціни товарів, операції з постачання яких звільнені від оподаткування таким податком.

Отже, предметом доказування в цій справі є наявність або відсутність обставин, з якими закон пов`язує недійсність правочину, а також наявність або відсутність підстав для сплати коштів з ПДВ.

У свою чергу, предметом позову в справі № 320/20717/23 є визнання протиправними дій органу державного фінансового контролю та скасування окремих пунктів його вимоги.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 15.06.2021 р. у справі № 904/5726/19 в процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia» («суд знає закони»), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus).

У цій постанові Велика Палата Верховного Суду виснувала, що активна роль суду проявляється, зокрема, в самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, при вирішенні спору суд в межах своїх процесуальних функціональних повноважень та в межах позовних вимог встановлює зміст (правову природу, права та обов`язки) правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин, та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. Законодавець указує саме на «норму права», що є значно конкретизованим, аніж закон. Більше того, з огляду на положення Господарського процесуального кодексу України така функціональність суду, на переконання Великої Палати Верховного Суду, носить імперативний характер.

Зважаючи на наведену правову позицію, господарський суд у справі № 910/1926/24 наділений повноваженнями самостійно здійснити правову кваліфікацію спірних правовідносин, зокрема, шляхом вирішення питання застосовності чи незастосовності до них положень п.п. 195.1.2 п. 195.1 ст. 195 Податкового кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2022 № 178 «Деякі питання обкладення податком на додану вартість за нульовою ставкою у період воєнного стану».

Факт вирішення адміністративним судом у справі № 320/20717/23 питання визнання протиправними дій органу державного фінансового контролю та скасування окремих пунктів його вимоги, в разі його доведення належними та допустимими доказами, не впливає на можливість правової кваліфікації правовідносин між сторонами у справі № 910/1926/24.

Крім цього, результати розгляду справи № 320/20717/23 не можуть унеможливити розгляд заявлених позовних вимог у справі № 910/1926/24, а встановлені в справі № 320/20717/23 обставини не можуть вплинути на оцінку доказів, якими сторони обґрунтовують свої доводи у справі № 910/1926/24.

Таким чином, оскільки правовідносини у справі № 910/1926/24 та у справі № 320/20717/23 не є подібними, а також враховуючи те, що відсутня об`єктивна неможливість розгляду даної справи до вирішення справи № 320/20717/23, тому відсутні правові підстави для зупинення провадження у справі № 910/1926/24, що свідчить про необґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Крім цього, межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвненції» визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01.02.2017 р. у справі № 6-1957цс16.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно із ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Положеннями ч. 3 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Ураховуючи наведене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що у даному ж випадку суд першої інстанції зупиняючи провадження у справі №910/1926/24 до набрання рішення Харківського окружного адміністративного суду у справі №320/20717/23 дійшов передчасних висновків, а тому апеляційна скарга ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 22.04.2024 в частині зупинення провадження у справі - скасуванню.

Судові витрати

Судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (судовий збір) слід розподілити суду першої інстанції за результатами розгляду справи по суті в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 271, 275, 280-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.04.2024 у справі №910/1926/24 в частині зупинення провадження у справі скасувати.

3. Справу №910/1926/24 передати на розгляд до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

Повний текс постанови складено 25.06.2024.

Головуючий суддя С.Р. Шевчук

Судді А.М. Демидова

І.П. Ходаківська