ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року Справа № 924/10/24

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Маціщук А.В. , суддя Бучинська Г.Б.

секретар судового засідання Мельников О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Вольт постач" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 28 лютого 2024 року по справі №924/10/24 (суддя Виноградова В.В.)

час та місце ухвалення рішення: 28 лютого 2024 року; м. Хмельницький, майдан Незалежності, 1; вступна і резолютивна частина проголошена о 10:40 год; повний текст рішення складено 7 березня 2024 року

за позовом Першого заступника керівника Шепетівської окружної прокуратури

в інтересах держави в особі Берездівської сільської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вольт постач"

про визнання недійсними додаткових угод, стягнення 166612 грн 08 коп.

за участю представників сторін:

від Прокурора - Немкович І.І.;

від Позивача та Відповідача - не з`явилися.

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Шепетівської окружної прокуратури (надалі Прокурор) звернувся до господарського суду Хмельницької області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати функції у спірних правовідносинах Берездівської сільської ради (надалі Позивач) з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вольт постач", в якому просить:

· визнати недійсною Додаткову угоду № 2 від 9 лютого 2021 року до Договору № 2912220БСР на постачання електричної енергії споживачу від 30 грудня 2020 року, укладеного між Позивачем та Відповідачем (том 1, а.с. 26-32; надалі - Договір);

· визнати недійсною Додаткову угоду № 2/1 від 15 лютого 2021 року до Договору;

· визнати недійсною Додаткову угоду № 3 від 5 березня 2021 року до Договору;

· визнати недійсною Додаткову угоду № 4 від 20 серпня 2021 року до Договору;

· визнати недійсною Додаткову угоду № 5 від 30 серпня 2021 року до Договору;

· визнати недійсною Додаткову угоду № 6 від 30 вересня 2021 року до Договору;

· стягнути із Відповідача на користь Позивача кошти у розмірі 166 612 грн 08 коп..

В обґрунтування своїх позовних вимог Прокурор посилався на те, що в порушення вимог пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" оспореними додатковими угодами всупереч інтересам держави, безпідставно зменшено обсяг поставленої електричної енергії та збільшено її ціну без належного обґрунтування.

За доводами Прокруора, надані в обґрунтування укладення сторонами додаткової угоди №2 від 9 лютого 2021 року довідки Торгово-промислової палати України не містять інформацію про здорожчання ціни на конкретні дати. Наголошує, що відповідно до довідки Хмельницької торгово-промислової палати, отриманої на запит Шепетівської окружної прокуратури, ціна за 1 МВт/год станом на 8 лютого 2021 року (дата укладення додаткової угоди №1) становила 1633,23 грн, а станом на 9 лютого 2021 року (дата укладення додаткової угоди №2) становила 1610,53 грн, вказуючи, що фактично ціна зменшилась на 1,4%, однак додатковою угодою №2 ціну збільшено на 9,8%. Прокурор вважає, що листи Відповідача від 5 лютого 2021 року щодо підняття ціни свідчать про те, що Відповідач мав на меті збільшити ціну за одиницю товару на вигідний для себе відсоток, а не на реальний відсоток коливання.

Прокурор вказав, що у зв`язку із тим, що визнання недійсною додаткової угоди №2 від 9 лютого 2021 року тягне за собою наслідки у вигляді недійсності усіх похідних від нього подальших правочинів, то додаткові угоди №2/1 від 15 лютого 2021 року, №3 від 5 березня 2021 року, №4 від 20 серпня 2021 року, №5 від 30 серпня 2021 року, №6 від 30 вересня 2021 року, якими внесено зміни до основного Договору, також підлягають визнанню недійсними. При цьому зазначає, що надані в обґрунтування вказаних додаткових угод довідки Торгово-промислової палати України також не містять інформацію про здорожчання ціни на конкретні дати. Додатково Прокурор зауважив, що постанова НКРЕКП від 30 липня 2021 року №1227, зазначена як підстава для укладення додаткових угод від 20 серпня 2024 року №4 та від 30 серпня 2021 року №5 не містить відомостей про збільшення ціни на електричну енергію, тарифів на передачу або розподіл, тому не може бути підставою для підняття ціни на електричну енергію за Договором.

Констатував, що обов`язок з повернення грошової суми, сплаченої за кількість товару, який не був поставлений покупцеві, врегульований нормами Глави 54 Цивільного кодексу України. Відповідно, безпідставно отримані Відповідачем кошти у сумі 166612 грн 08 коп. в результаті укладення Додаткових угод, на переконання Прокурора, мають бути стягнуті на користь Позивача в дохід місцевого бюджету.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 28 лютого 2024 року (том 2, а.с. 33-45) позов задоволено.

Приймаючи дане рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що оцінка належності визначеного Прокурором позивача у спірних правовідносинах в контексті наявності/відсутності порушення прав держави в його особі у спірних правовідносинах, а також ефективності заявленого позову, може надаватись для з`ясування обґрунтованості позовних вимог при розгляді спору по суті, і не може бути підставою для залишення позову без розгляду через недоведення підстав для представництва інтересів держави в особі саме визначеної Прокурором сторони правовідношення тому, що за висновком суду стороною спірного правовідношення має бути інша юридична особа, тоді коли суд, має лише перевірити дотримання прокурором положень статті 23 Закону України "Про прокуратуру" та статті 53 ГПК України щодо належного обґрунтування підстав для представництва та виконання прокурором визначених законодавством дій, що мають передувати його зверненню до суду.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні вказав, що збільшення ціни електричної енергії у додаткових угодах по відношенню до погодженої у Договорі ціни здійснено з порушенням статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", зокрема пункту 2 частини 5 статті 41 Закону, яким встановлена не лише вимога пропорційного збільшення ціни за одиницю товару по відношенню до збільшення ціни товару на ринку, а й 10-відсоткове обмеження такого збільшення. Зокрема, з аналізу додаткових угод слідує, що динаміка зміни ціни за Договором у відсотковому значенні становила + 32,14 % .

При цьому місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні вказав, що сторони не могли не розуміти особливості функціонування ринку електричної енергії; враховуючи діяльність Відповідача, на момент підписання основного Договору Відповідач знав (не міг не знати) про ціни, які склалися на ринку на електричну енергію, постачання якої він мав намір здійснювати, та гарантував її поставку замовнику за цінами відповідно до договору.

Також, судом першої інстанції зазначено, що можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та статтею 5 Закону України "Про публічні закупівлі".

Місцевий господарський суд виснував, що сторонами не підтверджено правомірності дій щодо зміни істотних умов договору про закупівлю після його підписання та до виконання сторонами в повному обсязі, тому зміна ціни згідно з оспорюваними додатковими угодами є безпідставною, суперечить принципам максимальної економії та ефективності, встановлених статтею 5 Закону України "Про публічні закупівлі", що і стало підставою для визнання оспорених додаткових угод недійсними відповідно до статтей 203, 215 Цивільного кодексу України.

Стосовно вимоги Прокурора щодо стягнення з Відповідача на користь Позивача безпідставно надмірно сплачених коштів за Договором в сумі 166612 грн 08 коп., то суд зазначив, що дана позовна вимога є можливою одночасно із заявленою вимогою про визнання недійсними додаткових угод, із застосуванням наслідків недійсності правочину, передбачених статтями 216, 670 Цивільного кодексу України, є належним способом захисту, який передбачений законом та стягнув з Відповідача дані кошти.

Відповідач не погоджуючись з винесеним судом першої інстанції рішенням, звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (том 2, а.с. 49-51), в якій з підстав, висвітлених в ній, просив суд рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити в позові.

Мотивуючи дану апеляційну скаргу, Відповідач вказав, що Прокурором в порушення вимог положення про Держаудитслужбу до позовної заяви не долучено жодного доказу про те, що Держаудитслужбою проводилася перевірка та вживалися в установленому порядку заходи по усуненню виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме керівника та інших осіб установи, що контролюють усунення виявлених порушень законодавства.

Відповідач в апеляційній скарзі вказав, що Прокурор звертаючись в інтересах держави в особі Позивача в позовній заяві не наводить жодних обставин та не надає до позову належних та допустимих доказів, які б свідчили про порушення прав та/або інтересів Позивача по Договору (спірних Додаткових угод). За твердженням скаржника, додаткові угоди про збільшення ціни за одиницю товару укладені між сторонами у відповідності до вимог частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", без порушення вимог чинного законодавства. Ціна за одиницю товару, яка вказана в кожній з додаткових угодах не перевищує 10 відсотків та не призводить до збільшення суми, визначеної в Договорі.

Апелянт зазначає в апеляційній скарзі, що суд першої інстанції неналежним чином не дослідив як доказ коливання цін на електричну енергію, через що дійшов помилкового висновку, що такі довідки ТПП України не підтверджують рівень коливання.

Відповідач зазначає, що неможливо порівнювати ціни на чітко визначені дати (як це зроблено у Довідці Хмельницької ТПП України, що надана Прокуратурою). За його доводами, коли Позивачу відправлялась додаткова угода було невідомо, яким числом він її оприлюднить, а можливо було лише передбачити місяць, оскільки Позивач самостійно обирає дату публікації додаткової угоди та дату її реєстрації в Державній казначейській службі, зважаючи на що вказує, що ним бралася найближча декада або місяць до відправки. Вказав, що середньозважена ціна за одиницю формувала та формується за певний період, а в день поставки вона не є релевантною, оскільки може змінитися на наступний день.

Додатковими угодами, зокрема кожною, збільшено ціну в межах 10% від вартості за одиницю товару із застосуванням норм Закону України «Про публічні закупівлі», а тому будь які підстави для визнання її недійсною відсутні.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 25 квітня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі № 924/10/24 за апеляційною скаргою Відповідача. Запропоновано учасникам по справі протягом 7 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати відзив.

29 квітня 2024 року Прокурор подав відзив на апеляційну скаргу, в якому Прокурор просив залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Прокурор вказав, що повноважень Держаудитслужби України та її підрозділів належить звернення до суду в інтересах держави з позовними заявами у разі невиконання вимог про усунення виявлених порушень та, що відповідно до пункту 10 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», орган державного фінансового контролю має право звернення до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Прокурор у відзиві на апеляційну скаргу вказав, що аналізуючи підстави внесення змін до Договору шляхом підписання додаткових угод встановлено, що упродовж 2021 року мало місце як збільшення, так і зменшення цін на електричну енергію.

Прокурор зазначив, що обмеження у 10% застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначеної в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод), а також, що, передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Констатував, що для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%.

Прокурор вказав, що не будь-яка довідка уповноваженого органу про ціну товару на ринку, є належним підтвердженням та підставою для зміни ціни в договорі після його підписання, а лише та, яка містить інформацію про коливання ціни такого товару на ринку. Виходячи з наведеного, внесення змін до договору є правомірним лише у випадку документального підтвердження коливання ціни на товар у період з моменту укладання договору до моменту укладання додаткової угоди. Прокурор вказав, що надані Відповідачем довідки торгово-промислової палати на підтвердження необхідності укладення додаткових угод не містять інформації про коливання цін на електроенергію станом на момент звернення товариства щодо внесення змін до договору, а також на момент підписання спірних додаткових угод. Окрім цього, як зазначив Прокурор такі документи не містять інформації щодо зміни цін на електроенергію на «ринку на добу наперед» та внутрішньодобовому ринку з моменту підписання Договору до моменту підписання відповідних додаткових угод. Заперечення, викладені Відповідачем у апеляційній скарзі, на переконання Прокурора, не спростовують твердження про безпідставність укладення згаданих додаткових угод, а лише повторюють твердження Відповідача про коливання цін на «ринку на добу наперед» та внутрішньодобовому ринку, що були викладені в листах Відповідача до Позивача із пропозицією щодо укладення додаткових угод.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20 травня 2024 року проведення підготовчих дій закінчено, а розгляд апеляційної скарги призначено на 19 червня 2024 року об 14:00 год.

Через підсистему «Електронний суд» 17 червня 2024 року від представника Відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, обгрунтоване проведенням занять 19 червня 2024 року о 14 год .00 хв., із зазначенням того, що докази в підтвердження даних обставин будуть подані в наступному судовому засіданні (том 2, а.с. 84).

Окрім того, 18 червня 2024 року через підсистему «Електронний суд» від Відповідача надійшла заява про зупинення провадження по справі №924/10/24 до вирішення Конституційним Судом України справи за конституційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейнір Бізнес Груп» щодо відповідності Конституції України (конституційності) приписів абзацу першого частини третьої, абзаців першого, другого, третього частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII.

В судове засідання від 19 червня 2024 року представник Відповідача не з`явився.

Розглянувши клопотання про відкладення, заслухавши думку Прокурора, який заперечив проти відкладення розгляду справи, колегія суддів відмовила в задоволенні клопотання Відповідача про відкладення розгляду справи з огляду на таке.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання судом вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, суд не викликав учасників справи у судове засідання, відповідно до частини 1 статті 120 Господарського процесуального кодексу України, що вказує на те, що ухвалою суду від 20 травня 2024 року явка сторін обов`язковою не визнавалась.

Частиною 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

В той же час, згідно пункту 1 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

При цьому, представник Відповідача отримавши в своєму електронному кабінеті ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 20 травня 2024 року про призначення розгляду апеляційної скарги на 19 червня 2024 року, лише 17 червня 2024 року подав клопотання про відкладення розгляду справи обгрунтоване ніби-то проведенням занять в день та час судового засідання, без подання будь-яких доказів (при цьому зважаючи на значний проміжок часу між отриманням ухвали про призначенням апеляційної скарги до розгляду та поданням клопотання про відкладення розгляду справи, що вказує на те, що у представника Відповідача було достатньо часу з огляду на те, що подія, яка є підставою для відкладення (при цьому не доведена суду належними доказами) не пов`язана зі станом здоров`я, що неможливо передбачити, а є (у разі дійсності такої обставини) запланованою подією згідно встановлених робочих графіків викладачів щодо проведення занять.

На переконання колегії суду, за вищевказаних обставин, дії представника (тим більше з огляду на подачу одночасного клопотання про зупинення справи, котре подано не у визначений ГПКУ час (разом з подачею апеляційної скарги), а безпосередньо в близький до проведення судового засідання час та котре проводиться під закінчення двомісячного строку розгляду апеляційної скарги) свідчить про їх спрямованість на те, аби суд не розглянув апеляційну скаргу у визначений УПКУ строк та щоб суд не виніс в призначеному засіданні судове рішення з котрим рішення по справі набире законної сили. Відтак, суд критично ставиться до такої поведінки представника Відповідача та враховує її під час розгляду поданих клопотань.

Враховуючи вищевказане суд констатує, що відкладення розгляду апеляційної скарги, визначене статтею 273 Господарського процесуального кодексу України, по суті є неприпустимим з огляду на те, що це суперечить одному із завдань господарського судочинства, визначених частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України (своєчасне вирішення судом спорів). При цьому апеляційний господарський суд наголошує на тому, що в силу дії частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншим міркуваннями в судовому процесі.

Дослідивши матеріали справи, колегія приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника Відповідача.

Водночас, розглянувши клопотання Відповідача про зупинення провадження по справі, заслухавши думку Прокурора, котрий заперечує проти такого зупинення, колегія суддів на місці ухвалила відмовити в задоволенні даного клопотання з огляду на наступне.

Відповідач обгрунтовує своє клопотання тим, що у провадженні Конституційного Суду перебуває справа за конституційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейнір Бізнес Груп» №16/59 від 22 лютого 2024 року щодо відповідності Конституції України (конституційності) абзацу першого, частини третьої, абзаців першого-третього частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII та що другий сенат 24 квітня 2024 року на відкритій частині пленарного засідання у формі письмового провадження розпочав розгляд справи за конституційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Рейнір Бізнес Груп".

В той же час, колегія суддів дослідивши процесуальні норми, зокрема статті 227, 228 Господарського процесуального кодексу України, якими надано право та встановлено обов`язок суду зупиняти провадження у справі, звертає увагу представника Відповідача, що в них відсутні положення, котрі б надавали право суду чи обов`язок зупиняти апеляційне провадження по справі в зв`язку із перебуванням у провадженні Конституційного Суду справ за конституційною скаргою. При цьому, Конституційний Суд досліджує та встановлює відповідність Конституції України окремих положень, частин відповідних законодавчих та підзаконних актів України. В той же час, колегії суду в силу дії пункту 7 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України надано право зупиняти провадження по справі з метою винесення законного та справедливого рішення з урахування правової позиції, що буде встановлена у постановах в касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду у подібних правовідносинах (а не КС).

В судовому засіданні від 19 червня 2024 року Прокурор просив залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Прокурор вказав, що аналізуючи підстави внесення змін до Договору шляхом підписання додаткових угод встановлено, що упродовж 2021 року мало місце як збільшення, так і зменшення цін на електричну енергію. Прокурор зазначив, що обмеження у 10% застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначеної в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни. Прокурор вказав, що передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%. Прокурор звернув увагу, що не будь-яка довідка уповноваженого органу про ціну товару на ринку, є належним підтвердженням та підставою для зміни ціни в договорі після його підписання, а лише та, яка містить інформацію про коливання ціни такого товару на ринку. Виходячи з наведеного, Прокурор вказав, що внесення змін до договору є правомірним лише у випадку документального підтвердження коливання ціни на товар у період з моменту укладання договору до моменту укладання додаткової угоди. Прокурор вказав, що надані Відповідачем довідки торгово-промислової палати на підтвердження необхідності укладення додаткових угод не містять інформації про коливання цін на електроенергію станом на момент звернення товариства щодо внесення змін до договору, а також на момент підписання спірних додаткових угод. Заперечення, викладені Відповідачем у апеляційній скарзі, на переконання Прокруора, не спростовують твердження про безпідставність укладення згаданих додаткових угод, а лише повторюють твердження Відповідача про коливання цін на «ринку на добу наперед» та внутрішньодобовому ринку, що були викладені в листах Відповідача до Позивача із пропозицією щодо укладення додаткових угод.

Заслухавши пояснення Прокурора дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів Північнозахідного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу Відповідача слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. При цьому колегія апеляційного господарського суду виходила з наступного.

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що Позивачем (категорія замовника юридична особа, яка забезпечує потреби держави або територіальної громади) оприлюднено оголошення про проведення відкритих торгів UA-2020-11-18-002032-b із закупівлі електричної енергії (ДК 021:2015:09310000-5) в кількості 380000 кВт*год зі строком поставки до 31 грудня 2021 року, очікувана вартість предмета закупівлі 1330000 грн, джерело фінансування закупівлі кошти місцевого бюджету, кінцевий строк подачі тендерних пропозицій 4 грудня 2020 року 18:00, дата проведення електронного аукціону та дата розкриття тендерних пропозицій 7 грудня 2020 року.

Рішенням уповноваженої особи Позивача від 10 грудня 2020 року №15 Відповідача визначено переможцем торгів, прийнято рішення про намір укласти з ним договір про закупівлю та про оприлюднення такого рішення.

Згідно з пунктом 1.2 Договору його умови розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14 березня 2018 року №312 (ПРРЕЕ).

У пункті 1.4 Договору сторони, керуючись пунктом 3.2.5 ПРРЕЕ, дійшли взаємної згоди на укладання Договору на умовах, відмінних від публічної комерційної пропозиції Відповідача. Цей Договір укладено у вигляді єдиного письмового документу на підставі умов тендерної документації та комерційної пропозиції Відповідача, поданої згідно процедури закупівлі (ідентифікатор процедури UA-2020-11-18-002032-b).

За умовами пункту 2.1 Договором, Відповідач продає Позивачу із 1 січня 2021 року до 31 грудня 2021 року товар "код ДК 021:2015 - 09310000-5 - Електрична енергія" (Електрична енергія) для забезпечення потреб електроустановок Позивача, а Позивач оплачує Відповідачу вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Відповідно до пункту 2.2 Договору, обов`язковою умовою для постачання електричної енергії Позивачу є наявність у нього укладеного в установленому порядку оператором системи розподілу Договору про надання послуг з розподілу, на підставі якого Позивач набуває право отримувати послугу з розподілу електричної енергії.

У відповідності з пунктом 5.1 Договору, ціна цього Договору становить 1143800 грн, в т.ч. ПДВ 190633 грн 33 коп..

Згідно з пунктом 5.2 Договору, ціна за одиницю Товару визначається у додатку №1 до Договору "Комерційна пропозиція Постачальника".

Як визначено пунктом 5.3 Договору, ціна за одиницю Товару включає в себе вартість послуг оператора системи передачі щодо надання послуг з передачі електричної енергії, які необхідні для виконання цього Договору. Інформацію про розмір тарифу на послуги з передачі електричної енергії визначено в Додатку №1 до Договору.

У пункті 5.5 Договору сторони домовилось, що фактична ціна поставки Товару визначається щомісяця (розрахунковий період) та змінюється порівняно з базовою ціною шляхом внесення змін цього Договору у письмовій формі, а саме шляхом підписання Сторонами відповідних актів приймання-передачі Товару згідно пункту 5.14 Договору. У разі зміни складової ціни Товару - тарифу на передачу та/або тарифу на розподіл електричної енергії, затверджених відповідною постановою НКРЕКП, зміна умов цього Договору щодо ціни за одиницю Товару в частині тарифу здійснюється шляхом укладання та підписання Сторонами додаткової угоди до Договору, згідно з пунктом 5.8 Договору.

Базова ціна за одиницю Товару є ціна Товару без ПДВ, з врахуванням відповідного тарифу на передачу електричної енергії та тарифу на розподіл електричної енергії, та для цілей пункту 5.6 Договору визначається таким чином: в Додатку №1 до Договору, якщо формування ціни та підписання Акту приймання-передачі Товару здійснюється вперше за Договором (за перший місяць поставки за Договором), за умови, що Сторонами не змінювались умови Договору щодо зміни тарифів, як складової частини ціни згідно з пунктом 5.8 Договору або в Акті приймання-передачі Товару за попередній розрахунковий період, за умови, що Сторони не змінювали умови Договору в частині зміни тарифів, як складової частини ціни відповідно до пункту 5.8 Договору після підписання Акту за попередній розрахунковий період або в Додатку №1 до Договору в редакції відповідної додаткової угоди до Договору, підписаної Сторонами відповідно до пункту 5.8 Договору, у випадку, якщо безпосередньо до дати підписання Сторонами Акту приймання передачі Товару за відповідний розрахунковий період Сторони змінювали умови Договору згідно пункту 5.8 Договору.

У відповідності до пункту 5.6 Договору, на виконання пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" сторони домовились, що зміна ціни за одиницю товару та встановлення щомісячної ціни поставки товару здійснюється, виходячи з коливання ціни на ринку товару, а саме: зміни середньозваженої ціни на ринку на добу наперед (РДН).

В силу дії підпункту 5.6.1 Договору, зміна ціни за одиницю Товару відбувається з дотриманням усіх наступних умов: один раз на місяць після завершення розрахункового періоду; з дотриманням формули, передбаченої пунктом 5.6.2 Договору; не більше, ніж на 10% від Базової ціни за одиницю Товару. При цьому, загальна ціна Договору не може бути збільшена. У разі документально підтвердженого зростання ціни за одиницю товару, одночасно здійснюється зменшення кількості товару.

Згідно підпункту 5.6.2 Договору ціна за одиницю Товару за відповідний розрахунковий період визначається у виставлених Відповідачем рахунках та актах приймання-передачі Товару, наданих згідно пункту 5.14 Договору, виходячи з коливання ціни електричної енергії на ринку, та обраховується наступним чином: Цн=((Цбаз-Тп-Тр)*(1+%коливання)+Тп+Тр))*1.2, де Цн - фактична ціна поставки Товару за відповідний розрахунковий місяць, що розрахована згідно підстав та у спосіб, викладений в пункті 5.6 цього Договору; Цбаз - Базова ціна (без ПДВ), визначена згідно підпункту 5.5.1 Договору; Тп - тариф на передачу електричної енергії (без ПДВ), що був встановлений на розрахунковий період за який здійснюється обрахунок ціни/підписання Акту приймання-передачі Товару. Тариф встановлюється рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) або іншим уповноваженим органом влади, та визначений сторонами у Додатку №1 до Договору, в тому числі тариф, що змінений згідно з пункту 5.8 Договору та зафіксований у відповідній Додатковій угоді; Тр - тариф на розподіл електричної енергії (без ПДВ), що встановлений на розрахунковий період, за який здійснюється обрахунок ціни/підписання Акту приймання-передачі Товару. Тариф встановлюється рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг або іншим уповноваженим органом влади, та визначений сторонами у Додатку №1 до Договору, в тому числі тариф, що змінений згідно з пунктом 5.8 Договору та зафіксований у відповідній Додатковій угоді.

Крім цього, у підпункті 5.6.2 Договору міститься формула розрахунку коливання ціни на ринку: % коливання = (Цсер.поточ - Цсер.баз) / Цсер.баз, де Цсер.баз - середньозважена ціна на РДН (без ПДВ). У випадку якщо ціна за Договором переглядається вперше, середньозважена ціна на РДН визначається виходячи з цін, які склались на ринку за всі календарні дні місяця, що передували дню проведення аукціону, по закупівлі за якою укладався Договір. У випадку, якщо до дня проведення аукціону пройшло менше 14 календарних днів відповідного місяця, обрахунку підлягають дані за останні 14 календарних днів, що передували дню проведення аукціону, по закупівлі за якою укладався Договір. У випадку, якщо перегляд ціни відбувається вдруге та в подальшому протягом строку дії Договору, середньозважена ціна на РДН обраховується за даними, що склались на ринку за попередній розрахунковий період (попередній місяць поставки); Цсер.поточ. - середньозважена ціна на РДН (без ПДВ) на поточний розрахунковий період (місяць поставки, за який обраховується вартість за одиницю Товару); Середньозважена ціна на РДН обраховується згідно даних ДП «Оператор ринку».

Визначення середньозваженої ціни на РДН (як для Цсер.баз, так і для Цсер.поточ) здійснюється за такою формулою: Цсер. = (РДН*Об.РДН)/Об.РДН. де Цсер. середньозважена ціна на ринку на добу наперед; РДН - ціна на ринку на добу наперед; Об.РДН - обсяг купівлі-продажу електричної енергії на ринку на добу наперед за період обрахунку по об`єднаній енергетичній системі України (ОЕС України) та по Бурштинському острову (БуОс).

На виконання пункту 7 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" сторони у пункті 5.8 Договору домовилось, що зміна умов Договору допускається у випадку зміни регульованих цін (тарифів) і нормативів, які є складовими ціни електричної енергії, а саме: у випадку зміни регульованих цін (тарифів) на послуги з передачі та/або розподілу електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП, що включені у вартість товару за цим Договором.

В силу дії підпункту 5.8.1 Договору, у випадку зміни тарифу на передачу та/або тарифу на розподіл електричної енергії постановою НКРЕКП або рішенням іншого уповноваженого органу влади сторони вносять відповідні зміни в додаток №1 до Договору шляхом укладення додаткової угоди до Договору та викладенням додатку №1 до Договору в новій редакції.

Як зазначено у підпункті 5.8.2 Договору, додаткова угода про внесення змін до Договору в частині зміни тарифу має містити інформацію про зміну Базової ціни Товару (стовпчик 7 таблиці Додатку №1), що сталась у зв`язку зі зміною тарифу на передачу електричної енергії та/або розподілу електричної енергії. Базова ціна Товару в такій додатковій угоді визначається як сума стовпчиків 4, 5 та/або 6 таблиці Додатку №1. Ціна Товару без ПДВ та без Тарифів (стовп. 4 таблиці Додатку №1) в такій додатковій угоді визначається згідно підписаного сторонами акту приймання-передачі товару за останній розрахунковий період або згідно даних, вказаних в Додатку №1 до Договору, якщо акт приймання-передачі товару за Договором не підписувався.

Згідно з підпунктом 5.8.3 Договору, додаткова угода про внесення змін до Договору має містити посилання на дату та номер документу, яким змінено тариф на передачу та/або тариф на розподіл електричної енергії, дату (період), з якої такий тариф починає діяти, а також розмір встановленого тарифу у стовпчиках 5 та/або 6 таблиці Додатку № 1 до Договору.

У пункті 5.9 Договору зазначено, що зміна ціни за одиницю товару, згідно пунктів 5.6 - 5.7 Договору здійснюється в письмовій формі, шляхом підписання Сторонами Акту приймання-передачі електричної енергії згідно пункту 5.14 Договору.

Підпунктом 5.9.1 Договору визначено, що Акт приймання-передачі товару, наданий згідно пункту 5.14 Договору, має містити інформацію про розрахунок ціни за одиницю Товару згідно умов Договору та мати відповідне посилання на пункт Договору, згідно якого здійснюється перегляд ціни. Примірна форма Акту приймання-передачі електричної енергії наведена у Додатку 3 до Договору.

У підпункті 5.9.2 Договору Сторони домовились, що зміна ціни за одиницю Товару згідно з підставами, наведеними в пунктах 5.6 - 5.7 Договору, здійснюється в письмовій формі шляхом погодження та підписання Сторонами згідно з вимогами Договору відповідного Акту приймання-передачі Товару, що підтверджує поставку партії Товару. Датою внесення змін до Договору в частині зміни ціни за одиницю Товару відповідно до умов Договору є дата погодження та підписання обома Сторонами відповідного Акту приймання-передачі на партію Товару. Наведений порядок внесення змін до Договору є для Сторін належним, допустимим та прийнятним щодо зміни ціни за Договором.

Згідно з пунктом 5.10 Договору, Відповідач за цим Договором не має права вимагати від Позивача будь-якої іншої плати, що не визначена цим Договором.

У відповідності до пункту 5.12 Договору, розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць, протягом якого Позивачу здійснювалось постачання електричної енергії згідно поданих Заявок.

Згідно з пунктом 5.13 Договору по закінченні розрахункового періоду Відповідач зобов`язався надати для підписання Позивачу Акт приймання-передачі електричної енергії. Позивач зобов`язався розглянути та підписати вказаний акт у строк, що не перевищує 5 робочих днів, або дати вмотивовану відмову від підписання такого акту, у цей же строк. Акт приймання-передачі електричної енергії має містити інформацію про розрахунок ціни за одиницю Товару згідно умов цього Договору та іншу інформацію згідно з вимогами Договору.

Відповідно до пункту 5.15 Договору датою виконання зобов`язань Позивача щодо оплати за спожиту електричну енергію вважається дата перерахування Позивачем на банківський рахунок Відповідача грошових коштів.

Позивач має право, зокрема отримувати електричну енергію на умовах, визначених у цьому Договорі та зобов`язувся, серед іншого, забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього Договору.

За пунктом 7.1 Договору Відповідач має право отримувати від Позивача плату за поставлену електричну енергію, згідно з пунктом 7.2 Договору зобов`язаний публікувати на офіційному вебсайті (і в засобах масової інформації у передбачених законом випадках) детальну інформацію про зміну ціни електричної енергії за 20 днів до введення їх у дію. Вказаний пункт застосовується з урахуванням пунктів 5.5 5.8 Договору; приймати оплату наданих за цим Договором послуг будь-яким способом, що передбачений цим Договором; проводити оплату послуг з передачі електричної енергії оператору системи; проводити оплату послуг з розподілу електричної енергії оператору системи, якщо Позивач не обрав спосіб оплати послуг з розподілу напряму з оператором системи.

Як визначено пунктом 13.1 Договору, Договір набирає чинності з моменту підписання Сторонами, скріплення печатками Сторін (за наявності) і діє до 31 грудня 2021 року включно, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань в частині розрахунків.

В силу дії пункту 13.6 Договору, істотні умови цього Договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань Сторонами у повному обсязі, крім випадків, передбачених частиною 5 статтею 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

У відповідності до пункту 13.7 Договору, визнання недійсним окремого положення Договору не тягне за собою визнання недійсним цього Договору в цілому.

Невід`ємною частиною цього Договору є: Додаток №1 - Комерційна пропозиція Постачальника; Додаток №2 - Примірна форма Заявки на постачання електричної енергії Позивачу; Додаток №3 - Примірна форма Акту приймання-передачі електричної енергії.

У додатку №1 до Договору - "Комерційна пропозиція Постачальника" сторони погодили: кількість електричної енергії - 380000 кВт/год, ціну товару без ПДВ, без тарифу на передачу та без тарифу на розподіл за кВт/год 1,3050 грн, тариф на передачу, без ПДВ - 0,31276 грн, тариф на розподіл, без ПДВ 0,89057 грн, базову ціну товару, без ПДВ, з тарифом на передачу та тарифом на розподіл 2,5083 грн, загальну вартість Договору 1143800 грн з ПДВ, оператора системи розподілу - АТ "Хмельницькобленерго".

У додатку зазначено, що: відповідно до пункту 5.3 Договору тариф на передачу електричної енергії, що включений в ціну за одиницю товару, станом на дату проведення аукціону по процедурі, згідно з якою укладено цей Договір, затверджено постановою НКРЕКП №1998 від 4 листопада 2020 року, та становить 0,31276 грн без ПДВ; відповідно до пункту 5.4 Договору тариф на розподіл електричної енергії, що включений в ціну за одиницю товару, станом на дату проведення аукціону по процедурі, згідно з якою укладено цей Договір, затверджено постановою НКРЕКП №1351 від 11 липня 2020 року та становить 0,89057 грн без ПДВ.

Також до Договору складено додаток №2 - заявку на постачання електричної енергії Споживачу (за відповідними об`єктами електроспоживання).

Додатковою угодою №1 від 8 лютого 2021 року у зв`язку зі збільшенням вартості електричної енергії, відповідно до пункту 7 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», сторони домовились внести зміни в пункт 5.1 Договору, та викласти його в редакції, якою передбачено, що загальна ціна Договору становить 953166 грн 67 коп., крім того ПДВ 190633 грн 33 коп.; очікуваний обсяг постачання електричної енергії на період з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року становить 350858,895705521 кВт*год.

Також у зв`язку зі збільшенням тарифу на послуги з розподілу електричної енергії з 0,89057 грн до 1,12143 грн без ПДВ/кВт*год (постанова НКРЕКП №2381 від 9 грудня 2020 року), сторони домовились внести зміни до додатку №1 Договору та викласти його наступним чином: кількість товару - 350858,895705521 кВт*год, ціна товару без ПДВ та без тарифу на передачу та тарифу на розподіл 1,6667 грн, тариф на передачу (без ПДВ) 0,29393 грн, тариф на розподіл (без ПДВ) 1,12143 грн, базова ціна товару (без ПДВ) з тарифом на передачу та тарифом на розподіл електричної енергії 2,667 грн; внести зміни до пункту 1.2 додатку №1 до Договору та викласти його таким чином: у відповідності до пункту 5.4 Договору тариф на розподіл електричної енергії, що включений в ціну за одиницю товару, станом на дату проведення аукціону по процедурі, згідно з якою укладено цей Договір, затверджено постановою НКРЕКП №2381 від 9 грудня 2020 року, та становить 1,21143 грн без ПДВ; внести зміни до пункту 1.2 додатку №1 до Договору та викласти його таким чином: у відповідності до пункту 5.3 Договору тариф на передачу електричної енергії, що включений в ціну за одиницю товару, станом на дату проведення аукціону по процедурі, згідно з якою укладено цей Договір, затверджено постановою НКРЕКП №2353 від 9 грудня 2020 року, та становить 0,29393 грн без ПДВ; внести зміни до пункту очікуваного обсягу постачання електричної енергії на 2021 рік та викласти таким чином: очікуваний обсяг постачання електричної енергії на 2021 рік становить 350858,895705521.

В угоді зазначено, що вона набирає чинності з дати її підписання та діє до 31 грудня 2021 року, а в частині оплати до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, при цьому сторони дійшли згоди, що зменшення обсягів закупівлі з урахуванням збільшення вартості електричної енергії починає діяти з 1 січня 2021 року, згідно з пунктом 3 статті 631 Цивільного кодексу України.

В подальшому Відповідач звернувся до Позивача з листами від 5 лютого 2021 року №02/21-65 та №02/21-66, в яких з огляду на збільшення закупівельної середньозваженої ціни на РДН станом з 1 січня 2021 року по 10 січня 2021 року на 32,23% і, відповідно, встановлення середньозваженої закупівельної ціни на РДН за 1 декаду січня 2021 року у розмірі 1,149 грн без ПДВ/кВт*год, збільшення закупівельної середньозваженої ціни на РДН станом з 10 січня 2021 року по 20 січня 2021 року на 34,54% і встановлення середньозваженої закупівельної ціни на РДН за 2 декаду січня 2021 року у розмірі 1,54647 грн без ПДВ/кВт*год, відповідно до статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" та керуючись умовами договору поставки електричної енергії №291220БСР від 30 грудня 2020 року, повідомив, що вимушений підвищити ціну на електричну енергію з 1 січня 2021 року до Договору до 3,6 грн з ПДВ кВт*год (лист від 5 лютого 2021 року №02/21-65), до 3,3 грн з ПДВ кВт*год (лист від 5 лютого 2021 року №02/21-66).

Як додаток до вищенаведених листів додано довідки-листи ТПП України за 1 декаду січня 2021 року та 2 декаду січня 2021 року, а саме: від 27 січня 2021 року №165, в якому зазначено, що зміна середньозваженої ціни електричної енергії в торговій зоні ОЕС України на ринку «на добу наперед» (РДН ОЕС) станом на 10 січня 2021 року (1203,89 грн/МВт.год) порівняно зі середньозваженою ціною станом на 1 січня 2021 року (910,48 грн/МВт.год) у відсотковому вираженні становила +32,23%. Середньозважена ціна РДН ОЕС за 10 днів січня 2021 року становила 1149 грн 41 коп./МВт.год; від 1 лютого 2021 року №223, згідно з яким зміна середньозваженої ціни електричної енергії в торговій зоні ОЕС України на ринку «на добу наперед» (РДН ОЕС) станом за другу декаду січня 2021 року (1546,47 грн/МВт.год) порівняно зі середньозваженою ціною за першу декаду січня 2021 року (1149 грн 41 коп./МВт.год) у відсотковому вираженні становила +34,54%. Середньозважена ціна РДН ОЕС за 20 днів січня 2021 року становила 1369,37 грн/МВт.год.

9 лютого 2021 року сторонами укладено додаткову угоду №2 до Договору, в якій у зв`язку зі збільшенням вартості електричної енергії, відповідно до пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» (збільшення ціни за одиницю товару не більше ніж на 10%), сторони домовились внести зміни в пункт 5.1 Договору, та викласти його в редакції, якою передбачено, що загальна ціна Договору становить 953166 грн 67 коп., крім того ПДВ 190633,33 грн; очікуваний обсяг постачання електричної енергії на період з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року становить 319497,20670391 кВт*год.

Також сторони у вищевказаній угоді домовились внести зміни до додатку №1 Договору та викласти його наступним чином: кількість товару - 319497,20670391 кВт*год, ціна товару без ПДВ та без тарифу на передачу та тарифу на розподіл 1,3333 грн, тариф на передачу (без ПДВ) 0,29393 грн, тариф на розподіл (без ПДВ) 1,12143 грн, базова ціна товару (без ПДВ) з тарифом на передачу та тарифом на розподіл електричної енергії 3,58 грн; внести зміни до пункту очікуваного обсягу постачання електричної енергії на 2021 рік та викласти таким чином: очікуваний обсяг постачання електричної енергії на 2021 рік становить 319497,20670391 кВт/год.

Згідно з пунктом 4 додаткової угоди від 9 лютого 2021 року №2 вона набирає чинності з дати її підписання та діє до 31 грудня 2021 року, а в частині оплати до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, при цьому сторони дійшли згоди, що зменшення обсягів закупівлі з урахуванням збільшення вартості електричної енергії починає діяти з 1 січня 2021 року, згідно з пунктом 3 статті 631 Цивільного кодексу України.

15 лютого 2021 року сторонами укладено Додаткову угоду №2/1 до Договору, якою у зв`язку зі збільшенням вартості електричної енергії, відповідно до пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» (збільшення ціни за одиницю товару не більше ніж на 10%), сторони, зокрема внесли зміни до додатку №1 Договору, якими передбачили базову ціну товару (без ПДВ) з тарифом на передачу та тарифом на розподіл електричної енергії 2,33 гривні.

Згідно з пунктом 4 Додаткової угоди від 15 лютого 2021 року №2/1 вона набирає чинності з дати її підписання та діє до 31 грудня 2021 року, а в частині оплати до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, при цьому сторони дійшли згоди, що зменшення обсягів закупівлі з урахуванням збільшення вартості електричної енергії починає діяти з 1 січня 2021 року, згідно з пунктом 3 статті 631 Цивільного кодексу України.

Відповідач звернувся до Позивача з листом від 24 лютого 2021 року, в якому з огляду на збільшення закупівельної середньозваженої ціни на РДН за січень 2021 року порівняно з 1 декадою лютого 2021 року на 47,8% та встановлення середньозваженої ціни РДН ОЕС за 1 декаду лютого 2021 року у розмірі 1,69879 грн без ПДВ/кВт*год відповідно до статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" та керуючись умовами Договору повідомив, що вимушений підвищити ціну на електричну енергію з 1 лютого 2021 року до Договору.

У цьому та у попередніх листах до Позивача, Відповідач зауважив, що має право розірвати Договір достроково у разі, якщо Позивачем своєчасно не буде прийнято запропоновані Відповідачем зміни до цього Договору, що викликані змінами ринкових та регульованих складових ціни (тарифу на послуги з передачі та/або розподілу електричної енергії) та/або змінами в нормативно-правових актах щодо формування цієї ціни або щодо умов постачання електричної енергії.

До листа від 24 лютого 2021 року Відповідачем надано довідку - лист ТПП України від 15 лютого 2021 року №369, в якому зазначено, що зміна середньозваженої ціни електричної енергії в торговій зоні ОЕС України на ринку «на добу наперед» (РДН ОЕС) за першу декаду лютого (1698,79 грн/МВт.год) порівняно зі середньозваженою ціною за першу декаду січня (1149,41 грн/МВт.год) у відсотковому вираженні становила +47,8%. Зміна середньозваженої ціни електричної енергії в торговій зоні ОЕС України на ринку «на добу наперед» (РДН ОЕС) за першу декаду лютого (1698,79 грн/МВт.год) порівняно зі середньозваженою ціною за січень 2021 року (1462,52 грн/МВт.год) у відсотковому вираженні становила +16,15%.

5 березня 2021 року сторонами укладено Додаткову угоду №3 до Договору, в якій у зв`язку зі збільшенням вартості електричної енергії, відповідно до пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» (збільшення ціни за одиницю товару не більше ніж на 10%), сторони домовились внести зміни в пункт 5.1 Договору, та викласти його в редакції, якою передбачено, що загальна ціна Договору становить 953166 грн 67 коп., крім того ПДВ 190633,33 грн; очікуваний обсяг постачання електричної енергії на період з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року становить 304202,127659574 кВт*год.

Також сторони у вищевказаній угоді домовились внести зміни до додатку №1 Договору та викласти його наступним чином: кількість товару - 304202,127659574 кВт*год, ціна товару без ПДВ та без тарифу на передачу та тарифу на розподіл 1,71903 грн, тариф на передачу (без ПДВ) 0,29393 грн, тариф на розподіл (без ПДВ) 1,12143 грн, базова ціна товару (без ПДВ) з тарифом на передачу та тарифом на розподіл електричної енергії 3,13439 грн; внести зміни до пункту очікуваного обсягу постачання електричної енергії на 2021 рік та викласти таким чином: очікуваний обсяг постачання електричної енергії на 2021 рік становить 304202,127659574 кВт/год.

Згідно з пунктом 4 Додаткової угоди від 5 березня 2021 року №3 вона набирає чинності з дати її підписання та діє до 31 грудня 2021 року, а в частині оплати до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, при цьому сторони дійшли згоди, що зменшення обсягів закупівлі з урахуванням збільшення вартості електричної енергії починає діяти з 1 лютого 2021 року.

Відповідно до листа ТПП України від 26 липня 2021 року №1985, адресованого Відповідачу, зміна середньозваженої ціни електричної енергії в торговій зоні ОЕС України на ринку «на добу наперед» (РДН ОЕС) за другу декаду липня 2021 року (1554,71 грн/МВт.год) порівняно зі середньозваженою ціною за першу декаду липня 2021 року (1055,60 грн/МВт.год) у відсотковому вираженні становила +47,28%.

20 серпня 2021 року сторонами укладено Додаткову угоду №4 до Договору, якою у зв`язку зі прийняттям постанови НКРЕКП від 30 липня 2021 року №1227 «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 8 квітня 2020 року №766» та, як результат, збільшенням вартості електричної енергії, відповідно до пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» (збільшення ціни за одиницю товару не більше ніж на 10%), керуючись даними з офіційного вебсайту ДП «Оператор ринку» та довідкою ТПП України, сторони внесли зміни в пункт 5.1 Договору, якими передбачили, що загальна ціна Договору становить 953166 грн 67 коп., крім того ПДВ 190633,33 грн; очікуваний обсяг постачання електричної енергії на період з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року становить 288305, кВт*год. Всього з ПДВ 1143800 гривні.

Також сторони у вищевказаній угоді домовились внести зміни до додатку №1 Договору, виклавши його в редакції додаткової угоди, що є невід`ємною частиною Договору.

Згідно з пунктом 3 додаткової угоди від 20 серпня 2021 року №4 вона набирає чинності з дати її підписання та діє до 31 грудня 2021 року, а в частині оплати до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, при цьому сторони дійшли згоди, що зменшення обсягів закупівлі з урахуванням збільшення вартості електричної енергії починає діяти з 1 серпня 2021 року і діє по 31 грудня 2021 року, згідно з частиною 3 статтею 631 Цивільного кодексу України, довідки ТПП України та даних з вебсайту ДП «Оператор ринку».

Додатком №1 до Договору «Комерційна пропозиція Постачальника» в редакції Додаткової угоди від 20 серпня 2021 року №4 передбачено, зокрема: кількість електричної енергії - 288305, кВт/год, ціну товару без ПДВ, без тарифу на передачу та без тарифу на розподіл за кВт/год 1,89074 грн, тариф на передачу, без ПДВ - 0,29393 грн, тариф на розподіл, без ПДВ 1,21143 грн, базову ціну товару, без ПДВ, з тарифом на передачу та тарифом на розподіл 3,30610 грн, загальну вартість договору 1143800,00 грн з ПДВ.

Згідно з адресованим Відповідачу листом ТПП України від 13 серпня 2021 року №2157 зміна середньозваженої ціни електричної енергії в торговій зоні ОЕС України на ринку «на добу наперед» (РДН ОЕС) за першу декаду серпня 2021 року (2127,10 грн/МВт.год) порівняно зі середньозваженою ціною за першу декаду липня 2021 року (1055,60 грн/МВт.год) у відсотковому вираженні становила +101,51%.

30 серпня 2021 року сторонами укладено Додаткову угоду №5 до Договору, якою у зв`язку зі прийняттям постанови НКРЕКП від 30 липня 2021 року №1227 «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 8 квітня 2020 року №766» та, як результат, збільшенням вартості електричної енергії, відповідно до пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» (збільшення ціни за одиницю товару не більше ніж на 10%), керуючись даними з офіційного вебсайту ДП «Оператор ринку» та довідкою ТПП України, внесли зміни в пункт 5.1 Договору, якими передбачили, що загальна ціна Договору становить 953166 грн 67 коп., крім того ПДВ 190633 грн 33 коп.; очікуваний обсяг постачання електричної енергії на період з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року становить 272726, кВт*год. Всього з ПДВ 1143800 гривні.

Також внесено зміни до додатку №1 Договору шляхом викладення його в редакції додаткової угоди, що є невід`ємною частиною Договору.

Згідно з пункту 3 Додаткової угоди від 20 серпня 2021 року №5 вона набирає чинності з дати її підписання та діє до 31 грудня 2021 року, а в частині оплати до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, при цьому сторони дійшли згоди, що зменшення обсягів закупівлі з урахуванням збільшення вартості електричної енергії починає діяти з 2 серпня 2021 року і діє по 31 грудня 2021 року, згідно з частиною 3 статтею 631 Цивільного кодексу України, довідки ТПП України та даних з вебсайту ДП «Оператор ринку».

Додатком №1 до Договору «Комерційна пропозиція Постачальника» в редакції Додаткової годи від 30 серпня 2021 року №5 передбачено, зокрема: кількість електричної енергії - 272726, кВт/год, ціну товару без ПДВ, без тарифу на передачу та без тарифу на розподіл за кВт/год 2,07959 грн, тариф на передачу, без ПДВ - 0,29393 грн, тариф на розподіл, без ПДВ 1,21143 грн, базову ціну товару, без ПДВ, з тарифом на передачу та тарифом на розподіл 3,49495 грн, загальну вартість договору 1143800 грн з ПДВ.

За даними ТПП України, наведеними у листі Відповідачу від 8 вересня 2021 року №2329, зміна середньозваженої ціни електричної енергії в торговій зоні ОЕС України на ринку «на добу наперед» (РДН ОЕС) за третю декаду серпня 2021 року (2034,14 грн/МВт.год) порівняно зі середньозваженою ціною за третю декаду липня 2021 року (1623,28 грн/МВт.год) у відсотковому вираженні становила +25,31%.

У листі від ТПП України 8 вересня 2021 року №2329, а також у попередніх листах ТПП України зазначено про надання консультаційно-аналітичної (фактографічної) довідки щодо середньозваженої ціни електричної енергії, яка визначена та оприлюднена на сайті ДП «Оператор ринку; ціни наведені без ПДВ; інформація, отримана з інших джерел, вважається досить вірогідною, але ТПП України не може гарантувати факт її достовірності; довідка видана на підставі інформації, дійсної на момент видачі.

30 вересня 2021 року сторонами укладено Додаткову угоду №6 до Договору, якою сторони у зв`язку зі збільшенням вартості електричної енергії, відповідно до пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та довідки ТПП України від 8 вересня 2021 року домовились внести зміни в пункт 5.1 Договору, згідно з якими загальна ціна Договору становить 953166 грн 67 коп., крім того ПДВ 190633 грн 33 коп.; очікуваний обсяг постачання електричної енергії на період з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року становить 257424, кВт*год. Всього з ПДВ 1143800 гривні. Крім того, виклали додаток №1 до Договору в новій редакції, що є невід`ємною частиною Договору.

Згідно з пунктом 4 Додаткової угоди від 30 вересня 2021 року №6 вона набирає чинності з дати її підписання, при цьому сторони дійшли згоди, що зменшення обсягів закупівлі з урахуванням збільшення вартості електричної енергії починає діяти з 1 вересня 2021 року і діє по 31 грудня 2021 року, а в частині оплати до повного взаєморозрахунку згідно з частиною 3 статті 631 Цивільного кодексу України.

Додатком №1 до Договору «Комерційна пропозиція Постачальника» в редакції додаткової годи від 30 вересня 2021 року №6 передбачено, зокрема: кількість електричної енергії - 257424, кВт/год, ціну товару без ПДВ, без тарифу на передачу та без тарифу на розподіл за кВт/год 2,28734 грн, тариф на передачу, без ПДВ - 0,29393 грн, тариф на розподіл, без ПДВ 1,21143 грн, базову ціну товару, без ПДВ, з тарифом на передачу та тарифом на розподіл 3,70270 грн, загальну вартість договору 1143800 грн з ПДВ.

У додатках в редакціях Додаткових угод від 20 серпня 2021 року №4, від 30 серпня 2021 року №5, від 30 вересня 2021 року №6 зазначено, що відповідно до пункту 5.3 Договору тариф на передачу електричної енергії, включений в ціну за одиницю товару, станом на дату проведення аукціону по процедурі, згідно з якою укладено цей Договір, затверджено постановою НКРЕКП №2353 від 9 грудня 2020 року, та становить 0,29393 грн без ПДВ (п. 1.1 додатку); відповідно до пункту 5.4 Договору тариф на розподіл електричної енергії, включений в ціну за одиницю товару, станом на дату проведення аукціону по процедурі, згідно з якою укладено цей Договір, затверджено постановою НКРЕКП №2381 від 9 грудня 2020 року та становить 1,21143 грн без ПДВ.

15 листопада 2021 року сторонами укладено Додаткову угоду №7, в якій дійшли згоди розірвати Договір та зазначили, що у зв`язку з припиненням дії Договору жодна із сторін не має претензій до іншої сторони Договору, крім повного розрахунку за поставлену електричну енергію за Договором. Угода набирає чинності з 31 жовтня 2021 року. згідно з частиною 3 статтею 631 Цивільного кодексу України.

Згідно з актом приймання-передачі електричної енергії від 18 лютого 2021 року №28 на виконання Договору в січні 2021 року Відповідачем передано, а Позивачем прийнято електричну енергію в обсязі 49241 кВт*год за ціною 2,98334 грн без ПДВ на загальну суму 176283 грн 17 коп. з ПДВ.

Відповідно до платіжних доручень від 25 лютого 2021 року №1 на суму 6730 грн, №1 на суму 880 грн, №3 на суму 52900 грн, №3 на суму 2000 грн, №3 на суму 4160 грн, №5 на суму 81013 грн 17 коп., №5 на суму 600 грн, №9 на суму 28000 грн Позивачем сплачено вартість спожитої в січні 2021 року електричної енергії на загальну суму 176283 грн 17 коп..

За актом приймання-передачі електричної енергії від 22 березня 2021 року №136 в лютому 2021 року Відповідачем передано, а Позивачем прийнято електричну енергію в обсязі 68710 кВт*год за ціною 3,134390 грн без ПДВ на загальну суму 258436 грн 73 коп. з ПДВ.

У відповідності до банківських виписок Позивачем Відповідачу сплачено кошти за електричну енергію за лютий 2021 року: 26 березня 2021 року в сумах 41600 грн, 500 грн, 4000 грн, 8320 грн, 13460 грн, 4400 грн, 52479 грн, 133676 грн 83 коп., всього на загальну суму 258436 грн 73 коп..

Згідно акту приймання-передачі електричної енергії від 12 квітня 2021 року №218 на виконання Договору в березні 2021 року Відповідачем передано, а Позивачем прийнято електричну енергію в обсязі 49802 кВт*год за ціною 3,134390 грн без ПДВ на загальну суму 187318 грн 67 коп. з ПДВ.

Відповідно до платіжних доручень від 19 квітня 2021 року №3 на суму 1760 грн, №3 на суму 6730 грн, №7 на суму 2000 грн, №14 на суму 750 грн, №15 на суму 65500 грн, від 21 квітня 2021 року №8 на суму 77668 грн 67 коп., банківських виписок за 20 квітня 2021 року на суми 4160 грн, 28750,00 грн Позивачем сплачено вартість спожитої в березні 2021 року електричної енергії на загальну суму 187318 грн 67 коп..

У квітні 2021 року Відповідачем поставлено, а Позивачем прийнято 23827 кВт*год електричної енергії за ціною 3,134390 грн без ПДВ на суму 89619 грн 73 коп. з ПДВ відповідно до акта приймання-передачі електричної енергії від 6 травня 2021 року №320.

У відповідності до платіжних доручень від 17 травня 2021 року №4 на суму 1760 грн, №4 на суму 6730 грн, №9 на суму 28519 грн 73 коп., №10 на суму 2000 грн, №11 на суму 4160 грн, №19 на суму 200 грн, №21 на суму 41000 грн, №38 на суму 5250 грн Позивачем сплачено вартість спожитої в січні 2021 року електричної енергії на загальну суму 89619 грн 73 коп..

Згідно акту приймання-передачі електричної енергії від 3 червня 2021 року №415 на виконання Договору в травні 2021 року Відповідачем передано, а Позивачем прийнято електричну енергію в обсязі 18360 кВт*год за ціною 3,134390 грн без ПДВ на загальну суму 69056 грн 88 коп. з ПДВ.

Позивачем поставлений в травні 2021 року обсяг електричної енергії оплачено в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями від 11 червня 2021 року №5 на суму 1760 грн, №5 на суму 6730 грн, №12 на суму 32844 грн 08 коп., №13 на суму 4160 грн, №34 на суму 10000 грн, №41 на суму 11562 грн 80 коп., №12 на суму 2000 грн гривні.

За актом приймання-передачі електричної енергії від 2 липня 2021 року №518 в червні 2021 року Відповідачем передано, а Позивачем прийнято електричну енергію в обсязі 9487 кВт*год за ціною 3,134390 грн без ПДВ на загальну суму 35683 грн 15 коп. з ПДВ.

Відповідно до платіжних доручень від 12 липня 2021 року №6 на суму 3570 грн, №6 на суму 1760 грн, №15 на суму 15000 грн, №44 на суму 6390 грн, від 2 серпня 2021 року №44 на суму 8963 грн 15 коп. Позивачем сплачено вартість спожитої в червні 2021 року електричної енергії на загальну суму 35683 грн 15 коп..

У липні 2021 року Відповідачем поставлено, а Позивачем прийнято 36417 кВт*год елекричної енергії за ціною 3,134390 грн без ПДВ на суму 136974 грн 10 коп. з ПДВ, що підтверджується актом приймання-передачі електричної енергії від 31 липня 2021 року №587.

Поставлений в липні 2021 року обсяг електричної енергії оплачено Позивачем в повному обсязі відповідно до платіжного доручення від 11 серпня 2021 року №47 на суму 5503 грн, банківських виписок за 12 серпня 2021 року на суми 24000 грн, 1760 грн, 150 грн, 40000 грн, 23241 грн 10 коп., 8320 грн, 4000 грн..

Згідно акту приймання-передачі електричної енергії від 10 вересня 2021 року №717 на виконання Договору в серпні 2021 року Відповідачем передано, а Позивачем прийнято електричну енергію в обсязі 432 кВт*год за ціною 3,306100 грн без ПДВ (за період з 1 серпня 2021 року по 1 серпня 2021 року) та в обсязі 12959 за ціною 3,494950 грн без ПДВ (за період з 2 серпня 2021 року по 31 серпня 2021 року) всього на загальну суму 56063 грн 16 коп. з ПДВ.

У відповідності до платіжних доручень від 20 вересня 2021 року №8 на суму 7590 грн, №8 на суму 1760 грн, №14 на суму 2000 грн, №18 на суму 25974 грн 16 коп., №18 на суму 140 грн, №32 на суму 1800 грн, №58 на суму 795 грн, №62 на суму 11384 грн, виписки за 30 вересня 2021 року на суму 4160 грн Позивачем сплачено вартість спожитої в серпні 2021 року електричної енергії на загальну суму 55603 грн 16 коп..

За актом приймання-передачі електричної енергії від 30 вересня 2021 року №774 в вересні 2021 року Відповідачем передано, а Позивачем прийнято електричну енергію в обсязі 19218 кВт*год за ціною 3,681900 грн без ПДВ на загальну суму 84910 грн 50 коп. з ПДВ.

Поставлений у вересні 2021 року обсяг електричної енергії оплачено Позивачем в повному обсязі відповідно до платіжних доручень від 22 жовтня 2021 року №9 на суму 1760 грн, №11 на суму 1730 грн, №15 на суму 2000 грн, №18 на суму 4160 грн, №22 на суму 1623 грн 46 коп., №68 на суму 66637 грн 04 коп., №73 на суму 7000 грн.

Згідно акту приймання-передачі електричної енергії від 30 жовтня 2021 року №1037 на виконання Договору в жовтні 2021 року (01-28.10.2021) Відповідачем передано, а Позивачем прийнято електричну енергію в обсязі 11295 кВт*год за ціною 3,681900 грн без ПДВ на загальну суму 49904 грн 47 коп. з ПДВ.

Відповідно до платіжних доручень від 15 грудня 2021 року №10 на суму 3540 грн, №12 на суму 3530 грн, №19 на суму 4000 грн, №22 на суму 8310 грн 59 коп., №87 на суму 25863 грн 71 коп., №110 на суму 4660 грн 17 коп. Позивачем сплачено вартість спожитої в жовтні 2021 року електричної енергії на загальну суму 49904 грн 47 коп..

Всього Позивачу Відповідачем поставлено 299748 кВт*год на суму 1144250 грн 56 коп., з яких Позивачем сплачено 1143790 грн 56 коп..

У матеріали справи надано звіт про виконання Договору, в якому відображено, з-поміж іншого, ціну Договору 1143800 грн з ПДВ, кількість електричної енергії 380000 кВт*год.

Прокурором у матеріали справи надано інформаційно-цінову довідку Хмельницької торгово-промислової палати від 7 грудня 2023 року, отриману у відповідь на лист від 6 грудня 2023 року, згідно з якою середньозважені ціни купівлі-продажу електричної енергії на ринку "на добу наперед" (РДН) для Об`єднаної енергосистеми України становили: станом на 08.02.2021 1633,23 грн.Мвт.г без ПДВ, станом на 9 лютого 2021 року 1610,53 грн.Мвт.г без ПДВ, станом на 5 березня 2021 року 1051,90 грн.Мвт.г без ПДВ (інформацію отримано з офіційного сайту ДП «Оператор ринку»).

Прокурор звернувся до Позивача з листом від 24 квітня 2023 року, в якому з огляду на відсутність на вебпорталі Уповноваженої особи документів, які використано як підстави для укладення додаткових угод до Договору, що може свідчити про можливі порушення Закону України «Про публічні закупівлі», керуючись статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», з метою встановлення наявності підстав для вжиття заходів представницького характеру, просив надати копії Договору, Додаткових угод та бухгалтерських документів.

Запитувані документи надано Позивачем для Прокурора листом від 27 квітня 2023 року.

У листі від 27 липня 2023 року Прокурор повідомив Позивачу про додаткові угоди, якими внесено зміни до Договору, укладені з порушенням вимог Закону України «Про публічні закупівлі» з огляду на відсутність в довідках ПТТ України необхідних для внесення змін відомостей щодо ціни товару. Просив надати інформацію щодо виконання Договору.

У відповідь Позивач листом від 14 серпня 2023 року зазначив, що на виконання Договору за кошти місцевого бюджету Відповідачу сплачено 1143790 грн 56 коп. та отримано 299748 кВт електроенергії, згідно з доданим розрахунком:

· за актом від 25 лютого 2021 року №28 отримано 49241 кВт електричної енергії, сплачено 176283 грн 17 коп.;

· за актом від 26 березня 2021 року №136 отримано 68710 кВт, сплачено 258436 грн 73 коп.;

· за актом від 19 квітня 2021 року №218 отримано 49802 кВт, сплачено 187318 грн 67 коп.;

· за актом від 17 травня 2021 року №320 отримано 23827 кВт, сплачено 89619 грн 73 коп.;

· за актом від 11 червня 2021 року №415 отримано 18360 кВт, сплачено 69056 грн 88 грн;

· за актом від 12 липня 2021 року №518 отримано 9487 кВт, сплачено 35683 грн 15 коп.;

· за актом від 12 серпня 2021 року №587 отримано 36417 кВт, сплачено 136974 грн 10 коп.;

· за актом від 20 вересня 2021 року №717 отримано 12959 кВт, сплачено 55603 грн 16 коп.;

· за актом від 23 жовтня 2021 року отримано 19218 кВт, сплачено 84910 грн 50 коп.;

· за актом від 15 грудня 2021 року отримано 11295 кВт, сплачено 49904 грн 47 коп.. Всього отримано 299748 кВт, сплачено 1143790 грн 56 коп..

Прокурор звертався до управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області з листом від 27 липня 2023 року, в якому повідомив про обставини укладення Договору і Додаткових угод до нього та виявленні при їх укладенні порушення (відсутність документального підтвердження коливання ціни) для вжиття передбачених законом контрольних заходів щодо додержання законодавства під час здійснення публічних закупівель та для вжиття, за наявності підстав, заходів реагування. Також на підставі статті 23 Закону України "Про прокуратуру" просив повідомити, чи вживалися і чи будуть вживатися Управлінням заходи представницького характеру, у тому числі в судовому порядку; у випадку, якщо заходи представницького характеру не будуть вжиті самостійно, просив вказати причини.

У відповідь управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області зазначило, що правові підстави для здійснення моніторингу зазначеної у зверненні процедури закупівлі відсутні.

У подальшому управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області листом від 29 листопада 2023 року повідомило Прокурору, що ним не здійснювалися заходи державного фінансового контролю закупівлі, не направлялися вимоги за результатами заходів державного фінансового контролю. Відтак підстави для звернення до суду відсутні та, відповідно, Управління не зверталось до суду з позовом про визнання недійсними додаткових угод і стягнення коштів.

Прокурор звернувся до Позивача з листом від 14 листопада 2023 року, в якому, посилаючись на недотримання законодавства під час укладення Додаткових угод до Договору та безпідставну сплату Позивачем коштів на виконання вказаних угод, з метою встановлення підстав для представництва інтересів держави в суді шляхом звернення до суду з позовом про визнання Додаткових угод недійсними і стягнення 166612 грн 08 коп. безпідставно набутих коштів, відповідно до статті 23 Закону України "Про прокуратуру" просив повідомити, чи вживатимуться Позивачем заходи з метою захисту інтересів держави; у разі незвернення до суду самостійно - надати інформацію про причини.

У відповідь Позивач листом від 20 листопада 202 року повідомив, що спірні Додаткові угоди до Договору, ініціатором укладення яких був Відповідач, укладені з метою уникнення знеструмлення об`єктів соціальної сфери. Погоджуючись з аргументами, наведеними у листі Прокурора, Позивач зазначив, що позов про визнання недійсними Додаткових угод до Договору, стягнення зайво сплачених коштів самостійно заявляти не буде, оскільки у зв`язку з воєнним станом, скрутним фінансовим становищем відсутні видатки на сплату судового збору.

Прокурор звернувся до Позивача з повідомленням від 12 грудня 2023 року, в якому на підставі частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" попередньо повідомив про намір здійснювати представництво в суді інтересів держави в особі ради шляхом пред`явлення позову про визнання недійсними Додаткових угод №2, №2/1, №3, №4, №5, №6 до Договору та стягнення з Відповідача надмірно сплачених коштів.

Прокурор покликаючись на те, що Додаткові угоди, якими змінено ціну за одиницю товару - електричну енергію, укладені з порушенням чинного законодавства, звернувся до господарського суду з позовом про визнання додаткових угоди недійсними та стягнення 166612 грн 08 коп..

Аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини на предмет наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції приймає до уваги наступні положення діючого законодавства з урахуванням фактичних обставин справи.

Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Частинами 1 - 3, 5 статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з частиною першою статті 216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначає, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

За змістом частин 1-3 статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Правові та економічні засади закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначає Закон України "Про публічні закупівлі".

Метою вказаного закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

У статті 1 Закону України "Про публічні закупівлі" зазначено, що договір про закупівлю - це господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.

Частиною 1 статтею 41 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Досліджуючи обставини звернення Прокурора в особі Позивача з даним позовом до суду, зважаючи на заперечення Відповідача, наведені в апеляційній скарзі, щодо представництва інтересів держави в особі Позивача, колегія суду зауважує, що згідно з абзацами 1 і 2 частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до абзаців 1-3 частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Водночас згідно з положеннями частин третьої-п`ятої статті 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження в якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Системне тлумачення положень частин третьої - п`ятої статті 53 Господарського процесуального кодексу України і частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Прокурор, звертаючись з позовом до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягають інтереси держави, обґрунтовує необхідність їх захисту у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 23 Закону України "Про прокуратуру", а також має довести підстави для представництва, однією з яких є відсутність органу державної влади, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист інтересів держави у спірних правовідносинах.

Звертаючись з цим позовом до суду в інтересів держави в особі Позивача, Прокурор зазначив про необхідність даного захисту у спірних правовідносинах у зв`язку із нераціональним та неефективним використання коштів державного бюджету у результаті укладення спірного правочину.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає в цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема цивільних, правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року в справі № 5023/10655/11 (підпункти 6.21, 6.22), від 26 лютого 2019 року в справі № 915/478/18 (підпункти 4.19, 4.20), від 26 червня 2019 року в справі № 587/430/16-ц (пункт 26)).

Зважаючи на характер спірних правовідносин, колегія суду звертається до позиції Верховного Суд у постанові від 23 вересня 2021 року в справі № 907/576/19, що замовниками, у розумінні Закону України «Про публічні закупівлі», є суб`єкти, які створені державою або територіальною громадою для забезпечення потреб суспільства, яких має забезпечувати держава та які витрачають для здійснення закупівлі товарів, робіт і послуг публічні фінанси. Наслідком порушення вимог Закону України «Про публічні закупівлі» є нераціональне використання бюджетних коштів, що в свою чергу свідчить про наявність саме публічного (державного) інтересу, а не приватного інтересу суб`єкта закупівлі.

Преамбулою Закону України «Про публічні закупівлі» визначено, що цей Закон визначає правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад. Метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про публічні закупівлі» до замовників, які здійснюють закупівлі відповідно до цього Закону, належать юридичні особи, які є підприємствами, установами, організаціями (крім тих, які визначені у пунктах 1 і 2 цієї частини) та їх об`єднання, які забезпечують потреби держави або територіальної громади, якщо така діяльність не здійснюється на промисловій чи комерційній основі, за наявності однієї з таких ознак: - юридична особа є розпорядником, одержувачем бюджетних коштів; - органи державної влади чи органи місцевого самоврядування або інші замовники володіють більшістю голосів у вищому органі управління юридичної особи; - у статутному капіталі юридичної особи державна або комунальна частка акцій (часток, паїв) перевищує 50 відсотків.

Інтереси держави у сфері бюджетних відносин полягають в ефективному використанні бюджетних коштів, дотриманні цілей бюджетних асигнувань та призначень, а безпідставне витрачання бюджетних коштів не відповідає меті та принципам бюджетного процесу, закріплених в Бюджетному кодексі України. Неефективне використання бюджетних коштів, їх безпідставне витрачання порушує зазначені державні інтереси, оскільки створює загрозу економічній безпеці держави, порушує порядок надходження, акумулювання та використання бюджетних коштів, що може призвести до неможливості фінансування видатків бюджетів.

Отже, порушення «інтересів держави» в даному випадку полягає у тому, що розпоряджаючись бюджетними коштами, Відповідач 1 порушив принцип максимальної економії та ефективності, відкритості та прозорості закупівель. Таким чином, укладання Додаткових угод до Договору всупереч норм Закону України «Про публічні закупівлі», а також безпідставна сплата коштів за товар, у більшому ніж встановлено договором розмірі, є прямим порушенням законності в бюджетній сфері, яке сприяє розвитку інфляційних процесів у країні, підриває довіру громадян і наносить матеріальний збиток, що не може не відображатися на державних інтересах та авторитеті держави. Відтак, підставою для звернення прокурора до суду в інтересах держави з даним позовом є порушення економічних інтересів держави внаслідок укладення незаконної додаткової угоди, чим завдано шкоди бюджету у вигляді надлишкових витрат.

Розумність строку звернення визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як значущість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року в справі № 912/2385/18.

Частина четверта статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.

Крім того, саме лише посилання в позовній заяві на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, для прийняття заяви для розгляду недостатньо. В такому разі, прокурор повинен надати належні та допустимі докази відповідно до вимог процесуального закону (наприклад, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі статті 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовців, які займають посаду державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків тощо).

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 21 грудня 2018 року в справі №922/901/17, від 31 жовтня 2018 року в справі №910/6814/17 та від 6 лютого 2019 року в справі №927/246/18.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає в цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема цивільних, правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року в справі № 5023/10655/11 (підпункти 6.21, 6.22), від 26 лютого 2019 року в справі № 915/478/18 (підпункти 4.19, 4.20), від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (пункт 26), від 18 березня 2020 року в справі № 553/2759/18 (пункт 35), від 6 липня 2021 року в справі № 911/2169/20 (підпункт 8.5), від 23 листопада 2021 року в справі № 359/3373/16-ц (пункт 80), від 20 липня 2022 року в справі № 910/5201/19 (пункт 75), від 5 жовтня 2022 року в справах № 923/199/21 (підпункт 8.16) і № 922/1830/19 (підпункт 7.1)).

Велика Палата Верховного Суду також звертала увагу на те, що в судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через її відповідний орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (постанови від 27 лютого 2019 року в справі № 761/3884/18 (пункт 35), від 23 листопада 2021 року в справі № 359/3373/16-ц (пункт 81), від 20 липня 2022 року в справі № 910/5201/19 (пункт 76), від 5 жовтня 2022 року в справах № 923/199/21 (підпункт 8.17) і № 922/1830/19 (підпункт 7.2)). Тобто під час розгляду справи в суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо Позивач визначив стороною у справі певний орган (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року в справі № 587/430/16-ц (пункт 27), від 23 листопада 2021 року в справі № 359/3373/16-ц (пункт 81), від 5 жовтня 2022 року в справах № 923/199/21 (підпункт 8.18) і № 922/1830/19 (підпункт 7.3)).

У пункті 55 постанови від 14 грудня 2022 року в справі № 2-3887/2009 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що ці висновки актуальні також щодо участі територіальної громади в цивільних правовідносинах та судовому процесі.

Судова колегія враховує і те, що статею 7 Конституції Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Органам місцевого самоврядування надано широкі права для здійснення економічного і соціального розвитку на своїй території. Так, частинами першою та другою статті 143 Конституції України передбачено, зокрема, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції. Обласні та районні ради затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку відповідних областей і районів та контролюють їх виконання; затверджують районні і обласні бюджети, які формуються з коштів державного бюджету для їх відповідного розподілу між територіальними громадами або для виконання спільних проектів та з коштів, залучених на договірних засадах з місцевих бюджетів для реалізації спільних соціально-економічних і культурних програм, та контролюють їх виконання; вирішують інші питання, віднесені законом до їхньої компетенції.

Водночас у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 469/1044/17 зазначено про те, що за певних обставин прокурор може звертатися до суду в інтересах держави і в особі органу місцевого самоврядування, зокрема тоді, коли цей орган є стороною правочину, про недійсність якого стверджує прокурор. Оскільки таку позовну вимогу вправі заявити, зокрема, будь-яка сторона правочину, відповідний орган, як така сторона, може бути позивачем. У такій ситуації прокурор для представництва інтересів держави в особі компетентного органу, як сторони правочину, має продемонструвати, що цей орган не здійснює або неналежним чином здійснює захист відповідних інтересів, не реагуючи на повідомлення прокурора про наявність підстав для звернення до суду (абз. 3 частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»).

Аналогічний висновок наведений і у постановах Верховного Суду від 27 січня 2021 року у справі № 917/341/19, від 2 лютого 2021 року у справі № 922/1795/19, від 7 квітня 2021 року у справі № 917/273/20, від 18 червня 2021 року в справі № 927/491/19.

Згідно з пункту 3 частини 2 статті 22 Бюджетного кодексу України головними розпорядниками бюджетних коштів за бюджетними призначеннями, визначеними іншими рішеннями про місцеві бюджети, є місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад, структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників.

З матеріалів справи слідує, що Прокурор листами від 24 квітня 2023 року та від 27 липня 2023 року звертався до Позивача з проханням про надання інформації з приводу укладення до Договору від Додаткових угод та їх виконання.

Листом від 14 листопада 2023 року Прокурор, посилаючись на недотримання законодавства під час укладення Додаткових угод №2, №2/1, №3, №4, №5, №6 до Договору та безпідставну сплату радою коштів на виконання вказаних угод, з метою встановлення підстав для представництва інтересів держави в суді шляхом звернення до суду з позовом про визнання Додаткових угод недійсними і стягнення безпідставно набутих коштів відповідно до статті 23 Закону України "Про прокуратуру" просив Позивача повідомити, чи вживатимуться ним заходи з метою захисту інтересів держави; у разі незвернення до суду самостійно просив надати інформацію про причини.

Проте у відповідь Позивач у листі від 20 листопада 2023 року відповів, що спірні Додаткові угоди до Договору, ініціатором укладення яких був Відповідач, укладені з метою уникнення знеструмлення об`єктів соціальної сфери. Погоджуючись з аргументами, наведеними у листі прокурора, Позивач зазначив, що позов про визнання недійсними додаткових угод до договору, стягнення зайво сплачених коштів самостійно заявляти не буде, оскільки у зв`язку з воєнним станом, скрутним фінансовим становищем відсутні видатки на сплату судового збору.

З наведеного слідує, що Позивач з урахуванням обізнаності про порушення інтересів держави, територіальної громади, на які вказує Прокурор, не відреагував на стверджувані порушення, заходів захисту вказаних інтересів, зокрема у судовому порядку, не вжив. Невжиття таких заходів за умови обізнаності про наявність відповідного порушення, про що свідчить вищенаведене листування Прокурора з Позивачем, стало підставою для звернення Прокурора в інтересах держави в особі Позивача до суду з цим позовом.

При цьому, наявності підстав для представництва Прокурором інтересів держави у суді Позивачем не заперечено, з доводами Прокурора Позивач погоджується.

Така бездіяльність Позивача як компетентного органу, який здійснює відповідні повноваження у сфері спірних правовідносин, є самостійною юридичною особою, однак який незалежно від причини не здійснює захисту інтересів держави в судовому порядку, виключає можливість трактування Прокурора як альтернативного суб`єкта звернення до суду, що замінює компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави. У цьому випадку Прокурор виконує саме субсидіарну роль, замінюючи в судовому провадженні Позивача, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту інтересів держави.

Наведені вище обставини щодо обізнаності Позивача з порушенням інтересів держави, територіальної громади, зважаючи на характер наданих ним відповідей на листи Прокурора, свідчать про встановлення обставин, за яких порушення відповідачем інтересів держави супроводжується неналежним виконанням уповноваженим органом функцій з їх захисту, що призводить до виникнення у Прокурора не лише права, а й обов`язку вжити заходів з представництва інтересів держави в суді.

Вказане відповідно до статті 53 Господарського процесуального кодексу України, статті 23 Закону України "Про прокуратуру" є підставою для захисту інтересів держави в особі Позивачів шляхом пред`явлення цього позову.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом і у постановах від 15 жовтня 2019 року у справі №903/129/18; від 7 березня 2024 року по справі №910/401/23 (де відповідачем є Відповідач в дані справі).

Враховуючи вище викладені обставини, колегія суду констатує, що прокуратурою дотримано порядок, передбачений статтею 23 Закону України «Про прокуратуру».

Разом з тим, безпідставним є доводи Відповідача наведені в апеляційній скарзі та додаткових поясненнях щодо необхідності проведення моніторингу закупівлі органами Держаудитслужби та звернення саме цього органу до суду з даним позовом.

Спростовуючи дане твердження Відповідач колегія суддів зауважує, що питання моніторингу процедури закупівлі врегульовано статтею 8 Закону "Про публічні закупівлі". Так, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, та його міжрегіональні територіальні органи можуть проводити моніторинг процедури закупівлі протягом проведення процедури закупівлі, укладення договору про закупівлю та його дії.

Прокурору про порушення вимог законодавства у сфері публічних закупівель, які допущені під час підписання Додаткових угод до Договору, стало відомо в ході опрацювання інформації системи публічних закупівель "Прозоро", уже після фактичного виконання сторонами умов Договору.

Отже, у зв`язку з закінченням строку дії Договору на момент виявлення порушення, підстави для проведення органами Держаудислужби моніторингу закупівлі UA-2020-11-18-002032-b за предметом "Електрична енергія" були відсутні.

Слід зазначити, що Держаудитслужба набуває статусу позивача внаслідок звернення до суду з метою усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів. У випадках, коли вказаний орган не здійснював фінансовий контроль та, як наслідок, не виявив порушення законодавства, то і право на звернення до суду із позовом у останнього не виникає.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21 березня 2019 року в справі №912/898/18.

Розглядаючи позовну вимогу Прокурора щодо визнання Додаткових угод недійсними із посиланням на порушення при укладення такого правочину статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Досліджуючи оспорювані Додаткові угоди до Договору на предмет їх недійсності, що входить в предмет позовної вимоги Прокурора та зважаючи на заперечення апеляційної скарги Відповідача 2 щодо відсутності порушень частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», колегія суддів досліджує наступні обставини.

У відповідності до пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційні збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни зі одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електрично енергії.

При цьому метою регулювання, передбаченого частиною п`ятою статті 41 Закону «Про публічні закупівлі», а саме закріплення можливості сторін змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10%, є запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За умовами пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" істотні умови Договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії;

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 18 червня 2021 року у справі №927/491/19 висловив правову позицію, що закріплення можливості сторін змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10% є запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника.

Стаття 652 Цивільного кодексу України передбачає, що в разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Через зміну істотних обставин договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: у момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Тобто, передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим.

Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%. Інше тлумачення відповідної норми Закону України "Про публічні закупівлі" нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів.

Обмеження 10% застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначеної в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод).

В силу дії частини 1 статті 651 Цивільного кодексу України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Закон України "Про публічні закупівлі" не містить виключень з цього правила.

Отже, зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку, що обґрунтоване і документально підтверджене постачальником; ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися.

Коливання ціни на ринку повинно розцінюватися саме після підписання договору, оскільки частиною 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" урегульовано саме зміну істотних умов у разі виникнення такого явища після підписання договору та до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі.

Тобто, внесення змін до договору є правомірним лише у випадку документального підтвердження коливання ціни на товар у період з моменту укладення договору до моменту укладення додаткової угоди.

При цьому, існування обставин, які є підставою для зміни ціни товару, повинні бути доведені належними та допустимими доказами, та такі коливання ціни товару на ринку повинні бути наявні саме на момент внесення таких змін.

Чинне законодавство про публічні закупівлі не визначає, які органи, установи чи організації мають право надавати інформацію щодо коливання цін на ринку і які документи можуть підтверджувати таке коливання. Такі органи і такі документи можуть визначатися замовником при формуванні тендерної документації, а сторонами - при укладенні договору (відповідно до тендерної документації).

Разом з тим, у документах, які видає компетентна організація, має бути зазначена чинна ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників такого коливання, що стали підставою для здійснення попередніх змін до Договору. Кожна зміна до Договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року в справі №912/1580/18.

При цьому судом враховується, що будь-який суб`єкт підприємницької діяльності діє на власний ризик. Укладаючи договір поставки товару на певний строк у майбутньому, він гарантує собі можливість продати свій товар, але при цьому несе ризики зміни його ціни. Підприємець має передбачати такі ризики і одразу закладати їх у ціну договору.

З іншого боку, будь-який покупець товару, за звичайних умов, не може бути зацікавленим у збільшенні його ціни, а відповідно й у зміні відповідних умов договору. Тобто, навіть за наявності росту цін на ринку відповідного товару, який відбувся після укладення договору, покупець має право відмовитися від підписання невигідної для нього додаткової угоди, адже ціна продажу товару вже визначена в договорі купівлі-продажу чи поставки .

Суд апеляційної інстанції констатує, що у пункті 5.1 Договору сторони визначили ціну Договору 1143800 грн з ПДВ та в пункті 5.2 Договору встановили, що ціна за одиницю товару визначається у додатку №1 до Договору "Комерційна пропозиція Постачальника".

У додатку №1 до Договору - "Комерційна пропозиція Постачальника" сторони погодили, з-поміж іншого, кількість електричної енергії - 380000 кВт/год, ціну товару без ПДВ, без тарифу на передачу та без тарифу на розподіл за кВт/год 1,3050 грн, тариф на передачу, без ПДВ - 0,31276 грн, тариф на розподіл, без ПДВ 0,89057 грн, базову ціну товару, без ПДВ, з тарифом на передачу та тарифом на розподіл 2,5083 грн, загальну вартість договору 1143800 грн з ПДВ.

При цьому у додатку зазначено, що відповідно до пункту 5.3 Договору тариф на передачу електричної енергії, що включений в ціну за одиницю товару, станом на дату проведення аукціону по процедурі, згідно з якою укладено цей Договір, затверджено постановою НКРЕКП №1998 від 4 листопада 2020 року, та становить 0,31276 грн без ПДВ; відповідно до пункту 5.4 Договору тариф на розподіл електричної енергії, що включений в ціну за одиницю товару, станом на дату проведення аукціону по процедурі, згідно з якою укладено цей Договір, затверджено постановою НКРЕКП №1351 від 11 липня 2020 року та становить 0,89057 грн без ПДВ.

У подальшому шляхом укладення до Договору Додаткової угоди від 8 лютого 2021 року №1 сторони відповідно до пункту 7 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» внесли зміни в пункт 5.1 Договору, які передбачили очікуваний обсяг постачання електричної енергії на період з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року в обсязі 350858,895705521 кВт*год, а також у зв`язку зі збільшенням тарифу на послуги з розподілу електричної енергії з 0,89057 грн до 1,12143 грн без ПДВ/кВт*год (постанова НКРЕКП №2381 від 9 грудня 2020 року) внесли зміни до додатку №1 Договору, якими передбачили, зокрема, кількість товару - 350858,895705521 кВт*год, ціна товару без ПДВ та без тарифу на передачу та тарифу на розподіл 1,6667 грн, тариф на передачу (без ПДВ) 0,29393 грн, тариф на розподіл (без ПДВ) 1,12143 грн, базова ціна товару (без ПДВ) з тарифом на передачу та тарифом на розподіл електричної енергії 2,667 грн; очікуваний обсяг постачання електричної енергії на 2021 рік становить 350858,895705521.

Також вищенаведеною додатковою угодою внесено зміни до пунктів 1.1, 1.2 додатку №1, якими передбачено, що у відповідності до пункту 5.3 Договору тариф на передачу електричної енергії, що включений в ціну за одиницю товару, станом на дату проведення аукціону по процедурі, згідно з якою укладено цей Договір, затверджено постановою НКРЕКП №2353 від 9 грудня 2020 року, та становить 0,29393 грн без ПДВ; у відповідності до пункту 5.4 Договору тариф на розподіл електричної енергії, що включений в ціну за одиницю товару, станом на дату проведення аукціону по процедурі, згідно з якою укладено цей Договір, затверджено постановою НКРЕКП №2381 від 9 грудня 2020 року та становить 1,21143 грн без ПДВ; при сторони дійшли згоди, що зменшення обсягів закупівлі з урахуванням збільшення вартості електричної енергії починає діяти з 1 січня 2021 року, згідно з пунктом 3 статті 631 Цивільного кодексу України.

Таким чином, станом на момент укладення Додаткової угоди від 8 лютого 2021 року №1 сторонами погоджені істотні умови - предмет, кількість, ціна, строк виконання зобов`язань за Договором.

Разом з тим, у подальшому сторони Договору уклали до нього оспорену Додаткову угоду №2 від 9 лютого 2021 року, в якій, посилаючись на збільшенням вартості електричної енергії відповідно до пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» (збільшення ціни за одиницю товару не більше ніж на 10%), змінили пункт 5.1 Договору, передбачивши очікуваний обсяг постачання електричної енергії на період з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року в обсязі 319497,20670391 кВт*год, а також внесли зміни до додатку №1, передбачивши: кількість товару - 319497,20670391 кВт*год, ціна товару без ПДВ та без тарифу на передачу та тарифу на розподіл 1,3333 грн, тариф на передачу (без ПДВ) 0,29393 грн, тариф на розподіл (без ПДВ) 1,12143 грн, базова ціна товару (без ПДВ) з тарифом на передачу та тарифом на розподіл електричної енергії 3,58 грн; очікуваний обсяг постачання електричної енергії на 2021 рік - 319497,20670391 кВт/год.

При цьому у пункті 4 Додаткової угоди від 9 лютого 2021 року №2 сторони дійшли згоди, що зменшення обсягів закупівлі з урахуванням збільшення вартості електричної енергії починає діяти з 1 січня 2021 року, згідно з пунктом 3 статті 631 Цивільного кодексу України.

В той же час, колегією суду враховується, що відповідно до положень частин першої та другої статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Колегією суддів враховується, що підставою визнання недійсною Додаткової угоди від 9 лютого 2021 року №2 Прокурор зазначив, зокрема невідповідність її умов пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" з огляду на непідтвердження належними доказами факту коливання ціни на товар у бік збільшення.

Так, згідно з пунктом 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" (в редакції, чинній до внесення змін Законом №1530-IX від 3 червня 2021 року) істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

Редакцією пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", чинній після внесення змін Законом №1530-IX від 3 червня 2021 року та на теперішній час, передбачено, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.

При цьому системний аналіз положень статті 652 Цивільного кодексу України у поєднанні з положеннями статті 651 Цивільного кодексу України та пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" дає підстави для висновку про те, що зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проекту, який входив до тендерної документації); підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку (обґрунтоване і документально підтверджене постачальником); ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися.

Подібний висновок наведений і у постановах Верховного Суду від 9 червня 2022 року в справі №927/636/21, від 7 грудня 2022 року в справі №927/189/22, від 16 лютого 2023 року в справі №903/383/22, від 13 квітня 2023 року в справі №908/653/22.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 січня 2024 року в справі №922/2321/22, виходячи з положень статтей 334, 628, 629, 632, 651, 652, 653, 655 Цивільного кодексу України, статті 189 Господарського кодексу України, статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", виснувала, що із системного тлумачення наведених норм вбачається, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається. Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у випадку зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, в порядку статті 652 Цивільного кодексу України, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

У пункті 5.6 Договору на виконання пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" сторони домовились, що зміна ціни за одиницю товару та встановлення щомісячної ціни поставки товару здійснюється, виходячи з коливання ціни на ринку товару, а саме: зміни середньозваженої ціни на ринку на добу наперед (РДН).

Згідно з підпунктом 5.6.1 Договору зміна ціни за одиницю товару відбувається з дотриманням усіх наступних умов: один раз на місяць після завершення розрахункового періоду; з дотриманням формули, передбаченої підпунктом 5.6.2 Договору; не більше, ніж на 10% від базової ціни за одиницю товару. При цьому, загальна ціна Договору не може бути збільшена. У разі документально підтвердженого зростання ціни за одиницю товару, одночасно здійснюється зменшення кількості товару.

Разом з тим, внесення таких змін до Договору про закупівлю повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим.

Коливання ціни на ринку повинно розцінюватися саме після підписання договору (попередньої додаткової угоди), оскільки частина 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" урегульовано саме зміну істотних умов у разі виникнення такого явища як коливання ціни на ринку.

Виходячи із викладеного, колегія суддів констатує, що внесення змін до договору є правомірним лише у випадку документального підтвердження коливання ціни на товар у період з моменту укладення договору (попередньої додаткової угоди) до моменту укладення додаткової угоди. При цьому існування обставин, які є підставою для зміни ціни товару, повинні бути доведені належними та допустимими доказами та такі коливання ціни товару на ринку повинні бути наявні саме на момент внесення таких змін.

Наведене узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 13 жовтня 2020 року в справі №912/1580/18.

В той же час, чинне законодавство про публічні закупівлі не визначає, які органи, установи чи організації мають право надавати інформацію щодо коливання цін на ринку і які документи можуть підтверджувати таке коливання. Такі органи і такі документи можуть визначатися замовником при формуванні тендерної документації, а сторонами - при укладенні договору (відповідно до тендерної документації).

Разом з тим, у документах, які видає компетентна організація, має бути зазначена чинна ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників такого коливання, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації.

Аналогічна правова позиція наведена і Верховним Судом у постанові від 13 жовтня 2020 року в справі №912/1580/18.

У підтвердження наявності обставин для укладення Додаткової угоди від 9 лютого 2021 року №2 Відповідачем надано Позивачу листи (довідки) ТПП України від 27 січня 2021 року №165, від 1 лютого 2021 року №223, в яких відображено зростання середньозваженої ціни електричної енергії в торговій зоні ОЕС України на ринку "на добу наперед" станом на 10 січня 2021 року порівняно зі середньозваженою ціною станом на 1 січня 2021 року на 32,23%; станом за другу декаду січня 2021 року порівняно з першою декадою січня 2021 року - на 34,54%.

В той же час, колегія суду зауважує, що вказані довідки не відображають дійсний показник коливання ціни електричної енергії на ринку за період з моменту укладення Договору (попередньої Додаткової угоди) до моменту внесення змін, оскільки містять дані про середньозважені ціни електричної енергії на ринку "на добу наперед" станом на 1 січня 2021 року, 10 січня 2021 року, за 10 та 20 днів січня, за першу та другу декаду січня, тоді як оспорена Додаткова угода №2 укладена 9 лютого 2021 року.

Крім того, сторони у підпункті 5.6.2 Договору погодили як формулу розрахунку коливання ціни на ринку, так порядок визначення середньозваженої ціни на РДН, передбачивши, що в якості періоду обрахунку значення використовуються дані за відповідний місяць (місяць, за який обраховується коливання та/або попередній місяць поставки за договором), або інший період обрахунку згідно цього договору, визначений згідно даних майданчику ДП "Оператор ринку".

Разом з тим, беручи до уваги відомості про середньозважені ціни електричної енергії на ринку "на добу наперед", наведені в листах (довідках) ТПП України від 27 січня 2021 року №165, від 1 лютого 2021 року №223, слідує, що останні не містять відомостей, які передбачені підпунктом 5.6.2 Договору, зокрема не враховують усіх даних за місяць, за який обраховується коливання (зокрема, містять дані станом на 1 січня 2021 року, 10 січня 2021 року, за 10 та 20 днів січня, за першу та другу декаду січня), а також не містять відомостей щодо визначення середньозваженої ціни на РДН у передбаченому договором порядку (зокрема, з урахуванням обсягу купівлі-продажу електричної енергії на ринку на добу наперед за період обрахунку по об`єднаній енергетичній системі України (ОЕС України) та по Бурштинському острову (БуОс)).

Недотримання передбачених законодавством та Договором вимог щодо документального підтвердження коливання ціни товару на ринку, унеможливлює врахування сторонами відомостей такого документального підтвердження під час внесення змін до Договору.

Між тим відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження ринкової вартості товару на момент укладення Договору позбавляє суд можливості порівняти рівень цін та дійти висновку про зменшення або збільшення ціни.

З приводу позовних вимог про визнання недійсною Додаткової угоди від 15 лютого 2021 року №2/1, то зі змісту останньої вбачається приведення базової ціни товару з тарифом на передачу та тарифом на розподіл, визначену пунктом 2 Додаткової угоди від 9 лютого 2021 року №2 на рівні 3,58 грн, у відповідність до передбачених цим же пунктом Додаткової угоди від 9 лютого 2021 року №2 показників ціни товару без тарифів на передачу та розподіл і тарифів на передачу та розподіл, відповідно до яких базова ціна товару з тарифом на передачу та тарифом на розподіл без ПДВ повинна становити 2,33 грн (3,58 грн з ПДВ).

Таким чином, фактично ціна товару, передбачена Додатковою угодою від 15 лютого 2021 року №2/1, залишилась такою ж, як передбачена Додатковою угодою від 9 лютого 2021 року №2.

З огляду на положення частини 1 статті 216 Цивільного кодексу України, колегія суду констатує, що визнання недійсною будь-якої додаткової угоди тягне за собою визнання недійсними наступних додаткових угод.

Зокрема, Додатковою угодою від 15 лютого 2021 року №2/1, як і Додатковою угодою від 9 лютого 2021 року №2, визначено ціну на товар, підвищену без передбаченого законодавством та умовами укладеного сторонами договору належного документального підтвердження коливання ціни на ринку саме у бік збільшення та достовірного показника такого коливання.

У подальшому, 5 березня 2021 року сторонами до Договору укладено Додаткову угоду №3, якою відповідно до пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", зокрема збільшено базову ціну електричної енергії з тарифом на передачу та тарифом на розподіл без ПДВ з 2,33 грн до 3,13439 грн (на 5,3%).

В обґрунтування підстав такого збільшення Відповідачем листом від 24 лютого 2021 року надано Позивачу довідку-лист ТПП України від 15 лютого 2021 року про зміну середньозваженої ціни електричної енергії на ринку «на добу наперед» за першу декаду лютого 2021 року порівняно з першою декадою січня 2021 року у відсотковому вираженні на +47,8%; за першу декаду лютого 2021 року порівняно зі середньозваженою ціною за січень 2021 року - на +16,15%.

Однак, як і при укладенні Додаткової угоди від 9 лютого 2021 року №2, надана Відповідачем довідка ТПП України від 15 лютого 2021 року не відображає дійсний показник коливання ціни електричної енергії на ринку за відповідний період - з моменту укладення Додаткової угоди від 9 лютого 2021 року №2, якою сформована попередня ціна, та на момент внесення змін Додатковою угодою від 5 березня 2021 року №3, а тому не може бути підставою для внесення змін до Договору у випадку, передбаченому пунктом 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

Також, враховуючи зміст вищезазначеної довідки, зокрема щодо відображення ціни за першу декаду лютого 2021 року, вбачається недотримання сторонами вимог підпункту 5.6.2 Договору щодо необхідності відображення у такій довідці даних за весь місяць, за який обраховується коливання, з урахуванням середньозваженої ціни на РДН, визначеної у передбаченому Договором порядку.

Крім того, Відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано відомостей, які містяться у довідці Хмельницької ТПП від 7 грудня 2023 року, отриманої на запит Прокурора, відповідно до яких середньозважена ціна електричної енергії на ринку «на добу наперед» станом на 9 лютого 2021 року (дата укладення Додаткової угоди №2) становила 1610 грн 53 коп. за МВт/год, станом на 5 березня 2021 року (дата укладення Додаткової угоди №3) становила 1051 грн 90 коп. за МВт/год (зменшилась на 34,7% за вказаний період).

Отже, з урахуванням наведеного, колегія суду доходить висновку про недотримання сторонами вимог законодавства, зокрема, пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" при укладенні Додаткової угоди від 5 березня 2021 року №3.

З посиланням на пункт 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" сторони Додатковою угодою від 20 серпня 2021 року №4 збільшили базову ціну електричної енергії з тарифом на передачу та тарифом на розподіл без ПДВ з 3,13439 грн до 3,30610 грн (на 5,3%), Додатковою угодою від 30 серпня 2021 року №5 - з 3,30610 грн до 3,49495 грн (5,8%), виклавши у відповідних редакціях додаток №1 до Договору. При цьому при укладенні Додаткових угод сторони послалися, серед іншого, на довідку ТПП та дані вебсайту ДП "Оператор ринку".

Зокрема, при укладенні Додаткової угоди від 20 серпня 2021 року №4 сторонами використано дані листа (довідки) ТПП України від 26 липня 2021 року, які стосувались зміни середньозваженої ціни електричної енергії на ринку "на добу наперед" за другу декаду липня 2021 року порівняно з першою декадою липня 2021 року (+47,28%), а при укладенні Додаткової угоди від 30 серпня 2021 року №5 - дані листа (довідки) ТПП України від 13 серпня 2021 року про зміну такої ціни за першу декаду серпня 2021 року порівняно з першою декадою липня 2021 року (+101,51%).

З аналізу змісту вищезазначених довідок слідує, що останні не містять відомостей про середньозважені ціни електричної енергії на ринку "на добу наперед" станом на час укладення Додаткової угоди, якою сформована попередня ціна, та станом на час внесення змін наступною додатковою угодою, а також не містять відомостей, передбачених підпунктом 6.5.2 Договору щодо даних за весь місяць, за який обраховується коливання, з урахуванням середньозваженої ціни на РДН, визначеної у передбаченому Договором порядку.

З огляду на наведене вказані довідки не можуть бути належною підставою для внесення змін до Договору у випадку, передбаченому пунктом 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", та у передбаченому Договором порядку.

Окремих даних з вебсайту ДП "Оператор ринку", на які є посилання в Додаткових угодах 20 серпня 2021 року №4 та від 30 серпня 2021 року №5, крім тих, що використанні ТПП України при формуванні довідок від 26 липня 2021 року, від 18 серпня 2021 року, у матеріали справи не надано.

Крім того, укладаючи Додаткові угоди від 20 серпня 2021 року №4 та від 30 серпня 2021 року №5 сторони вказали підставою для їх укладення також прийняття постанови НКРЕКП від 30 липня 2021 року №1227 "Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 08.04.2020 №766".

Так, постановою НКРЕКП від 30 липня 2021 року №1227 відповідно до Законів України «Про ринок електричної енергії», «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» та постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» викладено в новій редакції пункт 5 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 8 квітня 2020 року №766 «Про дії учасників ринку електричної енергії у період дії карантину та обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», згідно з якою: « 5. Учасникам РДН і ВДР у своїх заявках на торги в торговій зоні ОЕС України зазначати ціни на електричну енергію не вище ціни, що дорівнює: для годин мінімального навантаження (з 00:00 до 07:00 та з 23:00 до 24:00) 2000 грн/МВтгод; для годин максимального навантаження (з 07:00 до 23:00) 4000 грн/МВтгод. У разі зазначення учасником РДН і ВДР у заявці ціни, що перевищує ціну для відповідного періоду доби, така заявка відхиляється".

Таким чином, зміст вищенаведеної постанови НКРЕКП, не містить відомостей про збільшення ціни на електричну енергію, що би слугувало підставою для внесення відповідних змін щодо ціни товару відповідними додатковими угодами.

Отже, враховуючи зазначене, колегія суду доходить висновку про відсутність передбачених законодавством та Договором підстав для внесення змін до Договору шляхом укладення Додаткових угод від 20 серпня 2021 року №4 та від 30 серпня 2021 року №5.

Також, укладаючи Додаткову угоду від 30 вересня 2021 року №6 та викладаючи в новій редакції додаток №1 до Договору, в якому, зокрема, збільшено базову ціну електричної енергії з тарифом на передачу та тарифом на розподіл без ПДВ з 3,49495 грн до 3,70270 грн (на 5,9%), сторони підставою таких змін вказали пункт 2 частину 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" та довідку ТПП України від 8 вересня 2021 року, згідно з якою зміна середньозваженої ціни електричної енергії на ринку "на добу наперед" за третю декаду серпня 2021 року порівняно з третьою декадою липня 2021 року у відсотковому вираженні становила +25,31%.

Однак, як і у випадках укладення попередніх оспорених Додаткових угод до Договору, довідка ТПП України з такими відомостями не може вважатися правомірною підставою для внесення змін до Договору, оскільки не відображає реального стану коливання цін на електроенергію на момент укладення Додаткової угоди та не відповідає вимогам пункту 2 частини 1 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" та умовам Договору, зокрема підпункту 5.6.2, з тих же мотивів, які наведені щодо попередніх оспорених Додаткових угод.

Крім того, виключно коливання цін на ринку електроенергії не може бути беззаперечною підставою для автоматичного перегляду (збільшення) погодженої сторонами ціни за одиницю товару.

Аналогічні правові висновки викладені і у постанові Верховного Суду від 16 лютого 2023 року в справі №903/366/22, від 23 листопада 2023 року в справі №917/1009/22.

При зверненні до замовника з пропозиціями підвищити ціну, постачальник має обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні, запропонованій замовнику на тендері, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним. Крім того, постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).

Проте відповідних доказів (обгрунтувань) Відповідачем надано не було. Зокрема, матеріали справи не містять доказів того, що Відповідач дійсно змушений був придбавати електричну енергію для її подальшої передачі Позивачу на виконання обов`язків за Договором за ціною, визначеною на підставі показників, вказаних у відповідних інформаційних довідках.

В той же час законодавство про публічні закупівлі встановлює спеціальний порядок зміни істотних умов договору, укладеного на відкритих торгах. Споживач як сторона договору розпоряджався не власними коштами, а коштами місцевого бюджету, тобто коштами відповідної громади.

У контексті наведеного колегією суду звертається увага, що Відповідачем не поставлено жодної одиниці товару за ціною, яка була визначена за результатами проведеної процедури закупівлі та закріплена сторонами при укладенні Договору (з урахуванням змін, внесених Додатковою угодою від 8 лютого 2021 року №1).

Укладення додаткових угод до Договору щодо зміни ціни на товар, за відсутності для цього визначених Законом України "Про публічні закупівлі" підстав, спотворює результати торгів та нівелює економію, яку було отримано під час підписання Договору.

При цьому судом звертається увага на те, що сторони не могли не розуміти особливості функціонування ринку електричної енергії, а саме враховуючи діяльність Відповідача, на момент підписання основного Договору Відповідач знав (не міг не знати) про ціни, які склалися на ринку на електричну енергію, постачання якої він мав намір здійснювати, та гарантував її поставку замовнику за цінами відповідно до Договору.

Разом з тим апеляційний господарський суд наголошує на тому, що у будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в Договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії Договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 Цивільного кодексу України та пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України Про публічні закупівлі, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

В іншому випадку не досягається мета Закону України Про публічні закупівлі, яка полягає в забезпеченні ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку.

Відповідна правова позиція викладена і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 жовтня 2024 року в справі № 922/2321/22.

Відтак, підсумовуючи усе описане вище колегія суддів констатує, що за наслідками укладення оспорених Додаткових угод, остаточна вартість електричної енергії зросла на понад 10% (на 32,14%) у порівнянні з вартістю, передбаченою Додатковою угодою від 8 лютого 2021 року №1. Дане є ще однією підставою для визначення оспорюваних Додаткових угод недійсними.

Аналогічна правова позиція викладена і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 січня 2024 року у справі №922/2321/22.

Крім того, з умов оспорених Додаткових угод убачається поширення їх дії на відносини сторін, що мали місце до їх укладення, з посилання на частину 3 статті 631 Цивільного кодексу України.

Зокрема, згідно з пунктом 4 Додаткової угоди від 9 лютого 2021 року №2, Додаткової угоди від 15 лютого 2021 року №2/1 зменшення обсягів закупівлі з урахуванням збільшення вартості електричної енергії починає діяти з 1 січня 2021 року; згідно з пунктом 4 Додаткової угоди № 3 від 5 березня 2021 року - з 1 лютого 2021; згідно з пунктом 3 Додаткової угоди № 4 від 20 серпня 2021 року - з 1 серпня 2021 року; згідно з пунктом 3 Додаткової угоди № 4 від 20 серпня 2021 року - з 2 серпня 2021 року; згідно з пунктом 4 Додаткової угоди № 6 від 30 вересня 2021 року - з 1 вересня 2021 року.

Відповідно до частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Однак, як зазначалося вище, за приписами частини 3 статті 632 Цивільного кодексу України зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Колегія суддів констатує, що частина 3 статті 631 Цивільного кодексу України не надається право сторонам застосовувати зворотню дію в часі пунктів додаткової угоди або договору, які змінюють врегульовані та вже виконані договірні відносини.

Аналогічна правова позиція наведена і в постановах Верховного Суду від 15 червня 2018 року в справі №910/14082/17, від 12 жовтня 2018 року в справі №910/21671/17.

Також у постанові від 24 січня 2024 року в справі №922/232/22 Велика Палата Верховного суду зазначила, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається відповідно до частини третьої статті 632 Цивільного кодексу України.

Отже, враховуючи те, що станом на момент укладення оспорених Додаткових угод електрична енергія за місяці, на які поширено дію таких Додаткових угод, уже була поставлена, що підтверджується підписаними сторонами актами приймання-передачі, колегія суду виснує про невідповідність умов оспорених Додаткових угод щодо поширення їх дії на виконані договірні відносини положенням частини 3 статті 631, частини 3 статті 632 Цивільного кодексу України.

Крім того, збільшення ціни електричної енергії у Додаткових угодах по відношенню до погодженої у Договорі ціни здійснено з порушенням статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", зокрема пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", яким встановлена не лише вимога пропорційного збільшення ціни за одиницю товару по відношенню до збільшення ціни товару на ринку, а й 10-відсоткове обмеження такого збільшення.

Підсумовуючи усе описане вище колегія суду резюмує, що підписанням оспорюваних Додаткових угод вартість електричної енергії зросла на 32,14%, водночас, відповідно до пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України Про публічні закупівлі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні Договору за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії Договору.

Зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проєкту, що входив до тендерної документації); підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку, що обґрунтоване і документально підтверджене постачальником; ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися.

Для збільшення ціни за одиницю товару має бути реальне коливання ціни такого товару на ринку в сторону збільшення, що повинно оцінюватися починаючи від підписання договору та до моменту укладення відповідної додаткової угоди, тобто на момент укладання додаткової угоди ціни на товар повинні бути вищими ніж на момент укладання основного договору про закупівлю (або ж додаткової угоди, у разі її обґрунтованого укладення).

Враховуючи встановлені обставини, Відповідачем не підтверджено правомірності дій щодо зміни істотних умов Договору про закупівлю після його підписання та до виконання сторонами в повному обсязі.

Натомість, колегією суддів встановлено, що сторони послідовно збільшували вартість електроенергії, за відсутності доказів, що її вартісні показники упродовж дії Договору зростали в такій прогресії, що виконання його умов стало вочевидь невигідним (збитковим) для Відповідача (зокрема, в сторону збільшення).

Враховуючи те, що сторонами не підтверджено правомірності дій щодо зміни істотних умов Договору після його підписання та до виконання сторонами в повному обсязі, то за таких обставин зміна ціни згідно з оспорюваними Додатковими угодами є безпідставною, суперечить принципам максимальної економії та ефективності, встановлених статтею 5 Закону України "Про публічні закупівлі", а відтак, Додаткові угоди до Договору суперечать вищенаведеним нормам Цивільного кодексу України та Закону України Про публічні закупівлі, а тому підлягають визнанню недійсними. Відповідно суд апеляційної інстанції визнає їх недійсними.

Дане рішення в цій частині прийнято місцевим господарським судом, а тому Північно-західний апеляційний господарський суд приймаючи рішення про задоволення позову щодо визнання недійсними Додаткових угод залишає рішення місцевого господарського суду в цій частині без змін.

Щодо позовних вимог про стягнення з Відповідача на користь Позивача коштів в сумі 166612 грн 08 коп., то колегія суду зазначає наступне.

Статтею 714 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Зокрема, положеннями статті 669 Цивільного кодексу України визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Умова щодо кількості товару може бути погоджена шляхом встановлення у договорі купівлі-продажу порядку визначення цієї кількості.

Згідно з частиною 1 статтею 670 Цивільного кодексу України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Отже, обов`язок з повернення грошової суми, сплаченої за кількість товару, який не був поставлений позивачу, врегульований нормами глави 54 ЦК України "Купівля-продаж".

Дана правова позиція щодо застосування наведених правових норм у аналогічних правовідносинах викладена і у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду від 18 червня 2021 року в справі № 927/491/19.

На виконання Договору за кошти місцевого бюджету Відповідачу сплачено 1143790 грн 56 коп. та отримано 299748 кВт електроенергії, згідно з доданим розрахунком:

· за актом від 25 лютого 2021 року №28 отримано 49241 кВт електричної енергії, сплачено 176283 грн 17 коп.;

· за актом від 26 березня 2021 року №136 отримано 68710 кВт, сплачено 258436 грн 73 коп.;

· за актом від 19 квітня 2021 року №218 отримано 49802 кВт, сплачено 187318 грн 67 коп.;

· за актом від 17 травня 2021 року №320 отримано 23827 кВт, сплачено 89619 грн 73 коп.;

· за актом від 11 червня 2021 року №415 отримано 18360 кВт, сплачено 69056 грн 88 грн;

· за актом від 12 липня 2021 року №518 отримано 9487 кВт, сплачено 35683 грн 15 коп.;

· за актом від 12 серпня 2021 року №587 отримано 36417 кВт, сплачено 136974 грн 10 коп.;

· за актом від 20 вересня 2021 року №717 отримано 12959 кВт, сплачено 55603 грн 16 коп.;

· за актом від 23 жовтня 2021 року отримано 19218 кВт, сплачено 84910 грн 50 коп.;

· за актом від 15 грудня 2021 року отримано 11295 кВт, сплачено 49904 грн 47 коп..

Всього отримано 299748 кВт, сплачено 1143790 грн 56 коп..

Згідно з приписами частини 1 статті 216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зважаючи на недійсність оспорених Додаткових угод щодо зміни ціни, беручи до уваги приписи частини 1 статті 216 Цивільного кодексу України, зобов`язання сторін за вказаний період регулюються умовами Договору, зокрема додатком №1 "Комерційна пропозиція постачальника" в редакції основного Договору з урахуванням Додаткової угоди від 8 лютого 2021 року №1, згідно з якою ціна за 1 кВт/год електричної енергії становить 2,667 грн без ПДВ, відповідно, 3,26 грн з ПДВ.

Відповідно, за 299748 кВт/год отриманої Позивачем електричної енергії за з урахуванням Додаткової угоди від 8 лютого 2021 року №1 Позивач зобов`язаний був сплатити Відповідачу кошти в сумі 977178 грн 48 коп. (299748 кВт/год * 3,26 грн).

Таким чином, Відповідач отримав кошти у сумі 166612 грн 08 коп. (1143790 грн 65 коп. 977178 грн 48 коп.) за товар, однак не здійснив поставку останнього на вказану суму, а тому такі кошти підлягають поверненню Позивачу. Доказів повернення вказаних коштів матеріали справи не містять.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що місцевий господарський суд до спірних правовідносин застосував частину 1 статтю 670 Цивільного кодексу України, замість статті 1212 Цивільного кодексу України, однак таке застосування зазначеної норми не призвело до ухвалення неправильного по суті рішення (такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, наведеною у постанові від 5 березня 2024 року в справі №918/323/23).

Все вищеописане є підставою для задоволення позовних вимог Прокурора щодо стягнення з Відповідача на користь Позивача 166612 грн 08 коп., відповідно суд апеляційної інстанції задовільняє дану позовну вимогу повністю.

Дане рішення в цій частині прийнято Господарським судом Рівненської області.

Відтак, приймаючи таке рішення, Північно-західний апеляційний господарський суд залишає рішення місцевого господарського суду в цій частині без змін.

Північно-західний апеляційний господарський суд повно, всебічно та об`єктивно дослідив всі доводи та докази Прокурора, Відповідача як вищевказані, так і інші, наведені у позові та апеляційній скарзі, як кожний окремо, так і, головне, у їх комплексі та сукупності на підтвердження чи непідтвердження порушення оскаржуваними Додатковими угодами умов Договору та вимог діючого законодавства України.

Доводи наведені Відповідачем в апеляційній скарзі колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи та усім вищеописаним в даній судовій постанові, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

З огляду на усе вищевикладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Прокурора.

Дане вчинено і місцевим господарським судом, а відтак апеляційний господарський суд залишає оспорюване рішення без змін з огляду на його законність і обгрунтованість, а також те, що при прийнятті даної постанови, Північно західним апеляційним господарським судом не встановлено обставин, що б вказували на необхідність скасування даного рішення (в розумінні частини 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Виносячи дану судову постанову та враховуючи те, що апеляційним господарським судом залишено без задоволення апеляційну скаргу Відповідача, апеляційний господарський суд, відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, залишає судовий збір за розгляд апеляційної скарги за Відповідачем.

Керуючись статтями 129, 269, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вольт постач" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 28 лютого 2024 року по справі №924/10/24 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Хмельницької області від 28 лютого 2024 року по справі №924/10/24 - залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

5. Справу №924/10/24 повернути Господарському суду Хмельницької області.

Повний текст постанови виготовлено 24 червня 2024 року.

Головуючий суддя Василишин А.Р.

Суддя Маціщук А.В.

Суддя Бучинська Г.Б.