ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2024 р. Справа №921/190/23

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді МАТУЩАКА О.І.

суддів СКРИПЧУК О.С.

КРАВЧУК Н.М.

за участю секретаря судового засідання ТЕЛИНЬКО Я. П.

за участю представників від:

апелянта - Півторак В.М. - адвокат;

кредитора - Івасенко С.М. від ПАТ «Укрсіббанк» в порядку саморедставництва;

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 б/н від 10.11.2023 (вх.ЗАГС №01-05/3489/23 від 14.11.2023

на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 18.10.2023 (повний текст 01.11.2023, суддя

С.О. Хома)

у справі №921/190/23

за заявою ОСОБА_1 , с.Мар`янівка, Тернопільського району Тернопільської області

про неплатоспроможність фізичної особи

ВСТАНОВИВ:

Господарський суд Тернопільської області ухвалою від 18.10.2023 закрив провадження у справі № 921/190/23 про неплатоспроможність ОСОБА_1 ; припинив повноваження керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого Шимечка А.Я.; припинив дію мораторію на задоволення вимог кредиторів, введеною ухвалою від 17.04.2023 у цій справі.

Така ухвала загалом мотивована тим, що:

- під час подання заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ним подано обов`язковий згідно с. 124 КУзПБ план реструктуризації боргів, який не є реальним для виконання та є формальним і спонукатиме кредиторів до відмови у його схваленні у майбутньому;

- у матеріалах справи відсутні докази вжиття боржником будь-яких заходів щодо отримання повної і достовірної інформації про майновий стан членів сім`ї, яка є обов`язковою з підстав, передбачених ч.5 ст. 116 КУзПБ;

- у виправленій декларації боржника про його майновий стан та майновий стан членів його сім`ї за 2020 рік зазначено доходи у розмірі 1 390 000 грн., а у розділі «Відомості про фінансові зобов`язання боржника та членів його сім`ї та інші витрати, в т.ч. за межами України» декларації за 2020-2022 роки, боржником проставлено прочерки.

В підсумку, у зв`язку із означеними вище недоліками документації, поданої боржником як під час подання заяви про відкриття провадження, так і після виправлень декларації у строк, наданий судом, суд прийшов до висновку про сумніви у реальності і достовірності задекларованих боржником доходів і витрат, та відповідно зробив висновок про недобросовісність боржника, що стало підставою в силу п.10 ч.1 ст. 90 КУзПБ для закриття провадження у справі, оскільки судом не встановлено ознак неплатоспроможності.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою про закриття провадження від 18.10.2023, боржник звернувся до Західного апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просив її скасувати, а справу повернути до господарського суду Тернопільської області для продовження розгляду.

Загалом така апеляційна скарга обґрунтована тим, що:

- обґрунтованість чи необґрунтованість плану реструктуризації боргів боржника, це не виключні повноваження суду, а зборів кредиторів відповідно п.п. 2 та 3 ч. 2 ст. 123 КУзПБ, і лише після схвалення чи відхилення такого плану зборами кредиторів, питання з пропозиціями зборів кредиторів, сформовані за наслідками голосування, можуть бути розглянуті судом. Робити висновки суду про реальність чи нереальність плану реструктуризації боргів боржника до рішення зборів кредиторів боржника, передчасно і такі висновки не можуть бути підставою навіть для розгляду питання про підстави для закриття провадження;

- недоліки, подані у первинній декларації майнового стану за 2020 рік та відсутність у ній відомостей про дохід у розмірі 42 392 грн за продаж автомобіля, виправлено боржником у 7-денний строк, визначений п.1 ч.7 ст. 123 ГПК України, після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки такої декларації;

- апелянтом наведено великий перелік обставин, підтверджених наявними у справі доказами про наявність ознак стійкої неплатоспроможності.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Укрсиббанк» заперечило щодо задоволення такої апеляційної скарги загалом з тих же підстав, що постановленні судом у основу оскаржуваної ухвали з основним акцентом на недобросовісність боржника та цитуванням правових висновків Верховного Суду щодо застосування конкретних норм КУзПБ, які носять оціночний характер в залежності від конкретних обставин справи.

В судових засіданнях представники боржника та кредитора АТ «Укрсиббанк» підтримували доводи та заперечення, викладені відповідно у апеляційній скарзі та відзиві на таку.

Відповідно до ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши апеляційну скаргу та дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, надавши юридичну оцінку обставинам справи та повноту їх встановлення в межах перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржене рішення скасуванню з огляду на таке.

Судом першої інстанції ухвалою від 17.04.2023 у цій справі №921/190/23 відкрито провадження про неплатоспроможність боржника фізичної особи-підприємця та призначено керуючим реструктуризації, арбітражного керуючого Шимечка А.Я.

Оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , оприлюднено на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвалою суду від 14.06.2023 встановлено перелік та розмір визнаних судом вимог кредиторів у справі, що підлягають внесенню арбітражним керуючим (керуючим реструктуризацією) Шимечко А.Я. до реєстру вимог кредиторів боржника, а саме:

1) АТ«Укрсиббанк», що виникли за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 22.07.2022 у розмірі 198524,44 грн, з яких: 189021,16 грн заборгованість за кредитом; 9503,28 грн заборгованість за комісією; судові витрати у розмірі 5 368,00 грн;

2) АТ «Перший Український міжнародний банк», у сумі 49 459,56 грн - кредитна заборгованість та в сумі 5368,00 грн - судовий збір.

25.07.2023 на адресу суду від кредитора - АТ«Укрсиббанк» надійшло клопотання про відсторонення арбітражного керуючого Шимечка А.Я. від виконання повноважень керуючого реструктуризацією боргів боржника.

02.08.2023 на адресу суду арбітражним керуючим Шимечко А.Я. подано заяву до якої додано повідомлення про збори кредиторів 31.07.2023 боржника з доказами надсилання такого повідомлення кредиторам та звіт про перевірку декларацій із протокольним рішенням про неможливість проведення зборів кредиторів про їх неявку.

У звіті керуючий реструктуризацією загалом вказав про відповідність наданих боржником даних внесених до декларацій про майновий стан.

Наступною ухвалою від 21.08.2023 суд відмовив в задоволенні клопотання щодо відсторонення арбітражного керуючого.

21.08.2023 через канцелярію суду від арбітражного керуючого Шимечко А.Я. надійшов супровідний лист до якого додано реєстр вимог кредиторів та матеріали інвентаризації.

22.08.2023 представником боржника подано до суду заява від 21.08.2023 про виправлення декларації про майновий стан, в якій зазначено, що 14.08.2023 керуючим реструктуризацією надано представнику боржника лист № 29 від 07.08.2023 «Звіт про результати перевірки декларації боржника». Згідно вказаного листа керуючим реструктуризацією, встановлено невідповідність даних внесених до декларацій про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність декларацій за 2020, а тому боржником надано виправлену декларацію за 2020 рік про майновий стан з інформацією про те, що у 3-мукварталі 2020 року боржником отримано дохід від продажу рухомого майна (автомобіля) у сумі 42 392 грн (що в свою чергу не перевищує 30 розмірів мінімальної заробітної плати), у зв`язку з чим боржник задекларував дохід по ознаці доходу (продаж рухомого майна).

Згідно повідомлення арбітражного керуючого в адреси обох кредиторів згідно поштових повідомлень про відправлення від 12.09.2023 за вих. № 49 від 01.09.2023, ним повторно скликано збори кредиторів за місцезнаходженням боржника на 26.09.2023 із переліком денних із 6-ти питань, у якому також міститься питання про схвалення плану реструктуризації або перехід до процедур погашення боргів.

04.10.2023 на електронну адресу суду від арбітражного керуючого Шимечка А.Я. надійшов супровідний лист № 51 від 03.10.2023 до якого додано протокол рішення зборів кредиторів від 26.09.2023 відповідно до якого, рішення порядку денного не прийнято у зв`язку із повторною неявкою кредиторів.

13.10.2023 на адресу суду від «Укрсиббанк» надійшли письмові пояснення №27/-3-03/682 від 12.10.2023, в яких викладені письмові клопотання про відсторонення арбітражного керуючого Шимечка А.Я. від виконання повноважень керуючого реструктуризацією та закриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 113 КУзПБ, провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Згідно ч.7 ст. 123 ГПК України, суд приймає рішення про закриття провадження у справі за клопотанням зборів кредиторів, сторони у справі або з власної ініціативи, якщо:

1) боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна та/або недостовірна інформація про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, якщо боржник упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки такої декларації не надав суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї.

2) майно членів сім`ї боржника було придбано за кошти боржника та/або зареєстровано на іншого члена сім`ї з метою ухилення боржника від погашення боргу перед кредиторами;

3) судовим рішенням, що набрало законної сили та не було скасоване, боржник був притягнутий до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю.

Така підстава для закриття провадження у справі про банкрутство, як не встановлення господарським судом ознак неплатоспроможності боржника, передбачена п.8 ч.1 ст. 90 КУзПБ стосується загальних підстав, на відміну від спеціальної норми, зазначених вище п.п. 1-3 ч.7 ст. 123 КУзПБ, які стосуються виключних трьох підстав для закриття провадження у справі щодо відкритого провадження про неплатоспроможність саме фізичної особи боржника.

Тому, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про помилковість застосування судом першої інстанції до даних обставин справи загальної норми про закриття провадження у справі, яка передбачена і здебільшого стосується юридичних осіб боржників.

Також, згідно ч.ч.1-3, 7, 8 ст. 126 КУзПБ, керуючий реструктуризацією протягом трьох днів з дня схвалення зборами кредиторів погодженого з боржником плану реструктуризації боргів подає до господарського суду заяву про затвердження плану реструктуризації боргів.

До заяви про затвердження плану реструктуризації боргів боржника додаються:

1) план реструктуризації боргів боржника;

2) протокол засідання зборів кредиторів;

3) письмові заперечення кредиторів, які не брали участі в голосуванні чи проголосували проти схвалення плану реструктуризації боргів боржника (за наявності).

Господарський суд розглядає заяву про затвердження плану реструктуризації боргів боржника протягом 10 днів з дня її отримання.

Господарський суд зобов`язаний затвердити план реструктуризації боргів боржника, якщо такий план схвалений кредиторами та боржником.

Господарський суд має право за вмотивованим клопотанням боржника чи кредитора змінити план погашення боргів у частині збільшення чи зменшення строку його виконання або розміру суми, яка щомісяця буде виділятися для погашення вимог кредиторів, чи суми, яка щомісяця залишається боржнику на задоволення побутових потреб (не менше розміру, встановленого статтею 124 цього Кодексу).

Господарський суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні плану реструктуризації боргів боржника у справі про неплатоспроможність, якщо:

1) порушено порядок розроблення, схвалення та погодження плану реструктуризації боргів, встановлений цим Кодексом;

2) умови реструктуризації боргів суперечать законодавству;

3) при схваленні плану реструктуризації боргів були допущені порушення законодавства, що вплинули на результат голосування;

4) кредитор, який не брав участі в голосуванні чи проголосував проти схвалення плану реструктуризації боргів, доведе, що в разі визнання боржника банкрутом у порядку, визначеному цим Кодексом, його вимоги були б задоволені у розмірі, що перевищує розмір вимог, які будуть задоволені відповідно до умов плану реструктуризації боргів;

5) боржник не погасив борги щодо сплати аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та сплати інших обов`язкових платежів на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, якщо така заборгованість існувала до моменту подання плану реструктуризації боргів боржника на затвердження до господарського суду;

6) боржник вчиняє дії, спрямовані на перешкоджання проведенню стосовно нього процедур, передбачених цим Кодексом;

7) план реструктуризації боргів не погоджено боржником.

З огляду на системний аналіз положень ст.ст.44, 48, 50, 58, об`єктом процедури банкрутства (неплатоспроможності) є пасив (борги) боржника, погашення якого і відбувається в процедурах банкрутства (неплатоспроможності). Це ж саме стосується і неплатоспроможності фізичних осіб.

Окрім виконання плану реструктуризації боргів боржника, у інших випадках за Книгою четвертою КУзПБ, закриття провадження у справі під час судової процедури реструктуризації боргів не може вважатися очікуваним процесуальним рішенням для боржника з огляду на "добровільність банкрутства" фізичної особи та основну мету цього провадження - соціальну реабілітацію добросовісного боржника за спеціальною судовою процедурою шляхом реструктуризації заборгованості та/або звільнення від боргів задля відновлення його платоспроможності.

Водночас очевидним є те, що неподання до господарського суду протягом трьох місяців з введення процедури реструктуризації боргів погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника може бути зумовлене як недобросовісною поведінкою боржника, так і неналежною реалізацією кредиторами власних правомочностей.

За таких обставин однією з процесуальних гарантій захисту інтересів сторін та ухвалення справедливого рішення за ч. 11 ст. 126 КУзПБ є закріплена у цій нормі дискреція господарського суду - можливість обрати з двох варіантів рішення (про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів боржника або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність) такий, що є найбільш оптимальним у правових і фактичних умовах вирішення конкретної справи, з урахуванням принципів добросовісної поведінки боржника, неналежної реалізації кредиторами власних правомочностей та судового контролю у відносинах неплатоспроможності, а також відповідно до основної мети провадження у справі про неплатоспроможність фізичних осіб.

Щодо застосування ч.11 ст. 126 КУзПБ, Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20 сформував висновок, за яким у випадку неподання до господарського суду протягом трьох місяців погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника, суд, через призму судового контролю, повинен за своїм внутрішнім переконанням оцінити за наявними у матеріалах справи доказами причини неподання погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів, які можуть полягати за одних обставин у діях/бездіяльності кредиторів, за інших обставин - у діях/бездіяльності боржника, при цьому враховуючи добросовісність поведінки учасників провадження у справі про неплатоспроможність.

У розвиток цієї правової позиції Верховний Суд наголошує, що добросовісність боржника - фізичної особи є визначальним критерієм для оцінки обставин і підстав якими КУзПБ зумовлює вирішення судом питання щодо подальшого руху справи, зокрема закриття провадження про неплатоспроможність фізичної особи у випадках, передбачених статтями 123, 126, 128 КУзПБ. Тому, обставини, що свідчать про недобросовісну поведінку боржника у сукупності з іншими обставинами справи підлягають врахуванню господарським судом як підстави для ухвалення рішення про закриття провадження у справі, замість переходу до процедури погашення боргів боржника.

Аналіз п. 11 ч. 3 ст. 116 та п. 1 ч. 7 ст. 123 КУзПБ свідчить, що законодавець визначив певну послідовність дій учасників у справі про неплатоспроможність фізичної особи, а саме: боржник подає суду декларації; керуючий реструктуризацією перевіряє надані боржником декларації та виявляє наявність у них неповної та/або недостовірної інформації, а у випадку підтвердження такого факту за результатом перевірки повідомляє боржника у формі відповідного звіту; отримавши звіт керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларацій, боржник упродовж семи днів (з дати отримання звіту) має право подати суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї з урахуванням наданих керуючим реструктуризацією зауважень.

Отже, керуючий реструктуризацією здійснює перевірку декларації боржника, оформлює висновки за результатами проведеної перевірки та, у разі виявлення ним неповної та/або недостовірної інформації про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, обов`язково її доводить до відома боржнику, у результаті чого в останнього виникає право виправити декларацію у строк встановлений законом.

При цьому, нормами вказаного Кодексу не передбачено перевірку керуючим реструктуризацією виправлених декларацій, а зазначена в них інформація підлягає оцінці судом та використанню при подальшому розгляді справи.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 11.08.2020 у справі №918/127/20, за змістом п. 1 ч. 7 ст. 123 КУзПБ, у разі встановлення обставин зазначення боржником у декларації про майновий стан неповної та/або недостовірної інформації про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї ці недоліки не є підставою, зокрема, для закриття провадження у справі за умови, що вони усунуті упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки такої декларації шляхом надання суду виправленої декларації про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї.

Таким чином, якщо боржник не скористається наданим йому правом упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією усунути виявлені недоліки щодо повноти та достовірності інформації, зазначеної у поданих ним (боржником) деклараціях, то настають визначені цією нормою наслідки у вигляді закриття провадження у справі, водночас, певні неточності в декларації про майновий стан не можуть слугувати підставою для закриття провадження у такій категорії справ, оскільки законодавцем наділено боржника можливістю усунути такі неточності шляхом надання суду виправленої декларації.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 КУзПБ основними завданнями зборів кредиторів у процедурі реструктуризації боргів боржника є: 1) розгляд звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларації про майновий стан боржника; 2) розгляд проекту плану реструктуризації боргів боржника; 3) прийняття рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника або про звернення з клопотанням до господарського суду про перехід до процедури погашення боргів боржника або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Як видно із зазначених вище та встановлених судом апеляційної інстанції обставин, керуючий реструктуризацією боржника вживав заходи щодо перевірки майнового стану боржника, звітував кредиторам про виконану ним роботу та надав звіт про результати перевірки декларації про майновий стан боржника.

З урахуванням фактичних обставин справи та враховуючи означене вище нормативне їх регулювання, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необгрунтованість та передчасність висновків суду першої інстанції про нереальність виконання запропонованого плану реструктуризації боргів боржника, поданого разом із заявою про відкриття провадження у справі, а в подальшому зміненого, до того часу поки він не був схвалений чи відхилений належним чином скликаними і проведеними зборами кредиторів і надісланий на розгляд до суду.

Згідно ч. 4 ст. 111 ГПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суду апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі Проніна проти України (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Згідно із п. 6 ч.1 ст. 275 ГПК України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на встановлене судом апеляційної інстанції, враховуючи положення ст. 275 та ст. 277 ГПК України, колегія апеляційного господарського суду приходить до висновку, що суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі допустився неправильного застосування норм матеріального права та процесуального права, у зв`язку з чим оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з надсиланням справи на подальший розгляд до суду першої інстанції прийняттям нового рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 272, 273, 275, 277, 278-284 ГПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи ОСОБА_1 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 18.10.2023 про закриття провадження у справі № 921/190/23 скасувати у повному обсязі.

3. Справу надіслати до Господарського суду Тернопільської області для подальшого розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 25.06.2024.

Головуючий суддя О.І. МАТУЩАК

судді Н.М. КРАВЧУК

О.С. СКРИПЧУК