ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року м. ОдесаСправа № 923/706/19

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Савицького Я.Ф., Ярош А.І.

секретар судового засідання: Кратковський Р.О.

за участю представників учасників справи:

від позивача - Вагнер Д.В., довіреність №1-3721 від 22.12.2023р.;

від відповідача не з`явився;

від третьої особи - не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

на рішення Господарського суду Херсонської області від „13 грудня 2021р., повний текст якого складено та підписано від „28 січня 2022р.

у справі №923/706/19

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до відповідача Акціонерного товариства "Херсонгаз"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг

про стягнення 95 103 022 грн. 67 коп.,

головуючий суддя Ярошенко В.П.

місце ухвалення рішення: Господарський суд Херсонської області

Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

В судовому засіданні 20.06.2024р. згідно ст.233 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2019 р. Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулось до Господарського суду Херсонської області із позовною заявою з позовом про стягнення з Акціонерного товариства "Херсонгаз" заборгованості з оплати негативних щодобових небалансів за період з березня, квітня, травня, червня 2019 року у розмірі 95 103 022,67 грн, з яких: 88 227 673, 92 грн основний борг, 6 331 767, 87 грн пеня та 543 580,88 грн 3% річних.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на укладений між АТ «Укртрансгаз», як оператором газотранспортної системи, та АТ «Херсонгаз», як оператором газорозподільної системи, договір транспортування природного газу № від 19.09.2018, що відповідає умовам типового договору, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 №2493.

Як вказує позивач, за результатами співставлення остаточних алокацій подач/відборів відповідачем природного газу до/з газотранспортної системи за березень-червень 2019 року позивач виявив наявність у відповідача негативних небалансів як різниці між вказаними алокаціями подач/відборів природного газу, на підставі чого здійснив розрахунок остаточних обсягів добового небалансу відповідача за кожну газову добу звітного місяця та визначив його остаточну плату за такі добові небаланси за кожну газову добу і сумарно за звітний місяць.

Обсяги добових небалансів за березень-червень 2019 року підтверджуються актами позивача № 03-2019- за березень 2019 року, № 04-2019- за квітень 2019 року, № 05-2019- за травень 2019 року, № 06-2019- за червень 2019 року, довідками позивача № 1 про добові небаланси відповідача, що виникли внаслідок відбору природного газу для витрат відповідача, за березень, квітень, травень, червень 2019 року, довідками позивача № 3 про добові небаланси відповідача, за березень, квітень, травень, червень 2019 року, актами приймання-передачі природного газу, оформленими між Позивачем та відповідачем, за березень, квітень, травень, червень 2019 року, реєстрами файлів завантаження до Інформаційної платформи (оригінали додаються).

Позивач наголошує, що у відповідності до умов договору, ним через інформаційну платформу направлено відповідачу акти врегулювання щодобових небалансів - акти врегулювання щодобових небалансів № 03-2019- від 31.07.2019 за газовий місяць липень 2019 року, № 08-2019- від 31.08.2019 за газовий місяць серпень 2019 року, № 09-2019- від 30.09.2019 за газовий місяць вересень 2019 року, № 10-2019- від 31.10.2019 за газовий місяць жовтень 2019 року, № 11-2019¬ від 30.11.2019 за газовий місяць листопад 2019 року, № 12-2019- від 31.12.2019 за газовий місяць грудень 2019 року та відповідні рахунки на оплату.

На переконання позивача, виникнення у відповідача щодобових негативних небалансів у відповідності до прямих норм Цивільного кодексу України та Кодексу ГТС, як актів цивільного законодавства, умов договору та на підставі юридичних фактів - правовстановлюючих дій уповноважених осіб Оператора газорозподільної системи, які мають право доступу до інформаційної платформи від імені такого суб`єкту ринку природного газу (користувача платформи), що підтверджують господарські операції із щодобового відбору (споживання) природного газу з газотранспортної системи споживачами в зоні ліцензійної діяльності оператора та/або для власних виробничо-технологічних витрат такого Оператора в зазначених обсягах, в сукупності є підставою виникнення цивільних обов`язків із врегулювання щодобових негативних небалансів шляхом купівлі у Оператора газотранспортної системи обсягу газу, що дорівнює обсягу таких небалансів та здійснення плати відповідачем за такі щодобові негативні небаланси у порядку та строки, передбачені п. 19 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС.

Проте, за ствердженням позивача, всупереч положень укладеного договору відповідачем не виконано своїх зобов`язань щодо оплати вказаних рахунків на оплату за негативні добові небаланси за період березень - червень 2019 року на загальну суму 88 227 673,92 грн, чим порушено умови п.п. 4.1, 9.3 договору та п. 19 глави 6 розділу XIV Кодексу газотранспортної системи, а також порушені права та інтереси позивача, як кредитора у спірних правовідносинах.

У зв`язку з простроченням відповідачем зобов`язань з оплати добових небалансів за спірний період, позивачем на підставах п.п. 13.1, 13.5 договору, ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, ч. 3 ст. 198 Господарського кодексу України нараховано відповідачу пеню в розмірі 6 331 767,87 грн та три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 543 580,88 грн.

У відзиві на позов відповідач зазначив, що позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Зокрема, відповідач зазначає, що у березні, квітні, травні 2019 року в інформаційній платформі АТ "Укртрансгаз" була відсутня технічна можливість (функціонал) подання номінацій на точку входу АТ "Херсонгаз". Факт відсутності технічної можливості подання номінацій підтверджується Актом НКРЕКП від 19 квітня 2019 року № 161 "Про проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у нафтогазовій сфері та Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з транспортування природного газу Акціонерного Товариства "Укртрансгаз" (який розміщено на офіційному сайті НКРЕКП), Постановою НКРЕКП № 664 від 26.04.2019 з вимогою до АТ "Укртрансгаз" до 20 травня 2019 привезти свої дії у відповідність до вимог Кодексу ГТС, зокрема в частині забезпечення належного доступу до інформаційної платформи всім суб`єктам ринку природного газ. У зв`язку з цим, АТ "Херсонгаз" був позбавлений можливості подання номінації для закупівлі природного газу на власні виробничо-технологічні потреби та для покриття фактичних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ, віртуальній торговій точці Оператора ГТС АТ "Укртрансгаз".

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.08.2019 року справу розподілено судді Гридасову Ю.В.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 21.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засіданні, з викликом сторін.

Протокольною ухвалою Господарського суду Херсонської області від 12.09.2019 залучено Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 15.10.2019 року, яка залишена без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.12.2019, призначено у справі судово-економічну експертизу, проведення якої доручити експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (65026, м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 21). Обов`язок по оплаті витрат на проведення судово-економічної експертизи покладено на відповідача, після отримання відповідного рахунку від експерта. На вирішення експерту поставити наступні питання: А/ Чи понесені фактично витрати АТ «Укртрансгаз» за період березень 2019 року - червень 2019 року на придбання оператором газотранспортної системи послуг балансування, що формують вартість врегулювання щодобових небалансів, а саме маржинальну ціну придбання газу? Б/ Чи визначена АТ «Укртрансгаз» маржинальна ціна придбання газу у період березень 2019 року - червень 2019 року у відповідності до вимог Глави 6 розділу XIV Кодексу газотранспортної системи та Розділу IX Договору транспортування природного газу № від 19.09.2018 р.? В/ Чи відповідають заявлені у позовних вимогах АТ «Укртрансгаз» розрахунки вартості врегулювання щодобових небалансів, зазначені в актах за період березень 2019 року - червень 2019 року, фактичній вартості щодобових небалансів, що виникли у АТ «Херсонгаз» за вказаний період? Зупинено провадження у справі. Справу разом з ухвалою направлено до експертної установи.

14.07.2020 року Одеський науково-дослідний інститут судових експертиз надіслав до суду висновок судово-економічної експертизи по справі № 923/706/19.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 19.11.2020 зупинено провадження у справі № 923/706/19 до закінчення перегляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 922/3987/19 у касаційному порядку.

У зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_1 у відставку, розпорядженням керівника апарату Господарського суду Херсонської області № 84 від 22 квітня 2021 року у справі призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи № 923/706/19.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.04.2021 визначено суддю по справі - Ярошенко В.П.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 27.04.2021 прийнято справу № 923/706/19 до провадження судді Ярошенко В.П.; розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 06.09.2021 поновлено провадження у справі № 923/706/19; призначено розгляд справи по суті.

20.09.2021 року до Господарського суду Херсонської області від представника АТ "Укртрансгаз" надійшла заява про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з АТ «Херсонгаз» 68 889 869,84 грн. заборгованості з оплати добових небалансів, 6 331 767,87 грн пені, 543 580,88 грн. 3% річних та 672 350,00 грн судового збору; в порядку ст..10 ст. 238 ГПК України зазначити в рішенні про нарахування 3% річних та пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулює таке нарахування.

Рішенням Господарського суду Херсонської області (суддя Ярошенко В.П.) від 13.12.2021р. по справі №923/76/19 у задоволені позовних вимог відмовлено.

Вказане рішення мотивоване тим, що договір, на який посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, не містить положень щодо врегулювання щодобових небалансів та щодо обов`язку відповідача з оплати такого врегулювання, та недоведеність позивачем вчинення щодобового балансування і понесення пов`язаних з таким балансуванням витрат.

Позивач із вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, просить рішення Господарського суду Херсонської області від 13.12.2021 року у справі №923/706/19 скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

Заявник апеляційної інстанції вказує, що місцевим господарським судом грубо порушено право позивача на справедливий суд незалежним та безстороннім судом та вказують на те, що суд у даній справі не є прикладом неухильного додержання вимог закону і принципу верховенства права, а також дотримання високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність неупередженість та справедливість суду, оскільки судом, зокрема:

-безпідставно не враховано підтвердження відповідачем згідно Угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 07.11.2019 наявності у нього зобов`язання з оплати заборгованості, що є предметом розгляду, його обсягу та настання строку виконання з двостороннім посиланням на первинні документи;

-безпідставно поставлено під сумнів правомірність правочину угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 07.11.2029, факт його виконання та факт часткового припинення таким правочином зарахування зустрічного однорідного зобов`язання, що є предметом розгляду, а також додатково проігноровано факт реалізації відповідачем наслідків вчинення такого правочину відображенням у бухгалтерському обліку факт часткового припинення такого зобов`язання, що підтверджується Актом перевірки Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №192 від 05.04.2021р.;

- безпідставно проігноровано той факт, що згідно умов п.2.4 Договору обсяг послуг що надаються за цим Договором (крім послуг балансування) визначається підписанням Додатка 1 до цього Договору (розподіл потужності) та/або Додатка 2 (транспортування);

-безпідставно проігноровано інформацію на офіційному веб-сайті НКРЕКП (дана інформація є публічною) щодо обставин усунення АТ "Укртрансгаз" недоліків функціонування інформаційної платформи, зо підтверджується постановою НКРЕКП №663 від 26.04.20219;

-безпідставно проігноровано наявні у матеріалах справи докази на підтвердження здійснення балансування (балансуючих дій) - договору купівлі-продажу та акти приймання-передачі природного газу у віртуальній торговій точці.

Колегією суддів встановлено, що вищезазначена апеляційна скарга була подана Акціонерним товариством "Укртрансгаз" безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Разом з тим, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Вказаний Указ затверджено Верховною Радою України Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.03.2022 витребувано у Господарського суду Херсонської області матеріали справи № 923/706/19. Відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду Херсонської області від „13 грудня 2021р. по справі №923/706/19 до надходження матеріалів даної справи з Господарського суду Херсонської області.

Разом з тим, 03.03.2022 Верховна Рада прийняла Закон «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни підсудності судів» (законопроєкт № 7117).

Законом передбачено, що у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами, робота суду може бути припинена з одночасним визначенням іншого суду, який буде здійснювати правосуддя на території суду, що припинив діяльність та який найбільш територіально наближений до суду, роботу якого припинено.

Отже, розпорядженням Верховного суду від 06.03.2022 р. N 1/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, зокрема, відповідно до зазначеного розпорядження у Господарському суді Одеської області розглядатимуть справи Господарського суду Херсонської області.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.01.2023 витребувано у Господарського суду Одеської області матеріали справи № 923/706/19. Відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду Херсонської області від „13 грудня 2021р. по справі №923/706/19 до надходження матеріалів даної справи з Господарського суду Одеської області.

30.01.2023 від Господарського суду Одеської області надійшов лист, відповідно до якого повідомлено суд апеляційної інстанції, що станом на 30.01.2023 матеріали справи №923/706/19 до Господарського суду Одеської області не надходили.

Станом на 29.01.2024 матеріали справи №923/706/19 не надходили до Південно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.01.2024 витребувано у Господарського суду Одеської області матеріали справи № 923/706/19. Відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду Херсонської області від „13 грудня 2021р. по справі №923/706/19 до надходження матеріалів даної справи з Господарського суду Одеської області.

06.02.2024 матеріали справи №923/706/19 надійшли до Південно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.02.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду Херсонської області від „13 грудня 2021р. по справі №923/706/19; призначено розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до розгляду на 04 квітня 2024 року об 11:00 год.

22.03.2024 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява від Акціонерного товариства ,,Херсонгаз Лук`янова Олексія В`ячеславовича про участь в судовому засіданні, яке призначене на 04 квітня 2024 року об 11:00 год, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та системи відеоконференцзв`язку „EASYCON (e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 , +70).

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.03.2024 заяву представника Акціонерного товариства ,,Херсонгаз Лук`янова Олексія В`ячеславовича про проведення судового засідання, призначеного на 04 квітня 2024 року об 11:00 год, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено. Судове засідання ухвалено провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення „EASYCON.

29.03.2024 до Південно-західного апеляційного господарського суду від представника Акціонерного товариства ,,Укртрансгаз надійшли додаткові пояснення по справі.

Крім того, 29.03.2024 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява від Акціонерного товариства ,,Укртрансгаз Вагнера Дмитра Вікторовича про участь в судовому засіданні, яке призначене на 04 квітня 2024 року об 11:00 год, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та системи відеоконференцзв`язку „EASYCON (e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_2 , +07).

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.04.2024 заяву представника Акціонерного товариства ,,Укртрансгаз Вагнера Дмитра Вікторовича про проведення судового засідання, призначеного на 04 квітня 2024 року об 11:00 год, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду - задоволено. Судове засідання ухвалено провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення „EASYCON.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.04.2024 продовжено розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду Херсонської області від „13 грудня 2021р. по справі №923/706/19 на розумний строк; призначено розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на 16 травня 2024 року об 11:00 год., судове засідання ухвалено провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon».

13.05.2024 від представника Акціонерного товариства ,,Укртрансгаз до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли додаткові пояснення по справі.

Разом з тим, згідно наказу в.о. голови суду від 13.05.2024 №115-в головуючий суддя Колоколов С.І. з 13.05.2024 по 24.05.2024 перебував у відпустці, у зв`язку із чим судове засідання призначене на 16.05.2024 не відбулось.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.05.2024 повідомлено учасників справи про те, що розгляд апеляційної скарги у справі №923/706/19 відбудеться 20 червня 2024 року о 12:30 год.; судове засідання ухвалено провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon».

В судовому засіданні 20.06.2024, яке відбувалось в режимі відеоконференції, представник скаржника підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явилися. Про місце, час і дату судового засідання повідомлялися належним чином.

Враховуючи те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників провадження у справі про день, час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за наявними у справі матеріалами, відповідності до вимог статті 269 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника скаржника, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарським судом, 19.09.2018 між Акціонерним товариством «Укртрансгаз» (далі - Оператор) та Акціонерним товариством «Херсонгаз» (далі - Замовник) укладено договір транспортування природного газу № .

Згідно з пунктами 2.1.,2.2.,2.3,2.4.,2.5.,2.6.,2.7.,2.8.,2.9. Розділу ІІ вказаного договору Оператор (АТ «Укртрансгаз») надає Замовнику (АТ «Херсонгаз») послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а Замовник сплачує Оператору встановлені в цьому договорі вартість такої послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні.

Послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі, з урахуванням особливостей, передбачених цим договором. Замовник погоджується з тим, що обов`язковою умовою надання послуги є доступ Замовника до інформаційної платформи на підставі Правил надання доступу до інформаційної платформи, розміщених на веб-сайті Оператора. Підписанням цього договору Замовник підтверджує, що він ознайомлений із правилами надання доступу до інформаційної платформи, розміщеними на веб-сайті Оператора, та надає згоду на їх застосування та дотримання. Замовник усвідомлює, що порушення ним зазначених правил позбавляє його права пред`являти претензії до Оператора з приводу якості послуги та покладає на нього зобов`язання із відшкодування Оператору шкоди або збитків, завданих такими діями або бездіяльністю Замовника.

Послуги, які можуть бути надані замовнику за цим договором: -послуга замовленої потужності в точках виходу до/з газотранспортної системи (розподіл потужності); -послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (транспортування); -послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (балансування).

Обсяг послуги, що надається за цим договором (крім послуг балансування), визначається підписанням додатка 1 до цього договору (розподіл потужності) та/або додатка 2 (транспортування).

Приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності Оператору здійснюються відповідно до вимог Кодексу.

Замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі.

Оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених Договором, протягом погоджених термінів.

Додатки 1, 2, 3 є невід`ємною частиною цього Договору. При цьому, Додаток 3 укладається у випадку, коли замовником послуг є оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газодобувне підприємство або виробник біогазу.

Взаємовідносини між замовником та оператором при забезпеченні (замовленні, наданні, супроводженні) послуг транспортування за цим договором здійснюються сторонами через інформаційну платформу оператора відповідно до вимог Кодексу. Замовник набуває права доступу до інформаційної платформи з моменту підписання цього договору, а його уповноважені особи - з моменту їх авторизації, що оформлюється наданим замовником повідомленням на с творення облікового запису уповноважених осіб користувача платформи за формою, визначеною кодексом. Після набуття права доступу до інформаційної платформи замовник зобов`язується дотримуватися порядку взаємодії з інформаційною платформою, визначеного Кодексом.

У п.3.1 договору сторони погодили, що Оператор зобов`язаний, зокрема, своєчасно надавати послуги належної якості; розміщувати на своєму веб-сайті чинні тарифи, вартість послуг балансування, Типовий договір транспортування природного газу і Кодекс; приймати номінації та реномінації, а також заявки на розподіл потужності від замовника відповідно до умов, встановлених кодексом; виконувати інші обов`язки, визначені Кодексом та чинним законодавством України.

Оператор має право, серед іншого, своєчасно отримувати від Замовника плату за надані послуги, а також стягувати із Замовника додаткову плату у разі перевищення розміру договірної потужності та/або за недотримання вимог щодо якості газу, який передається ним в газотранспортну систему, та/або плату за зміну умов (обмежень) користування потужністю з обмеженнями в порядку, визначеному цим договором (п.3.2 договору).

Пунктом 4.1 договору визначено, що Замовник зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг; дотримуватися обмежень, встановлених цим договором та Кодексом; вчасно збалансовувати своє портфоліо балансування; не перевищувати замовлені потужності, визначені в цьому Договорі, здійснити своєчасну та повну оплату за перевищення розміру договірної потужності, додаткову плату за зміну умов (обмежень) використання потужності з обмеженнями, плату за добовий небаланс, плату за нейтральність балансування, додаткову плату у разі недотримання параметрів ФХП газу та плату за несанкціонований відбір природний газу з газотранспортної системи в порядку, визначеному Кодексом та цим договором; здійснити у термін до 5 робочих днів з дня виставлення рахунка оплату вартості добових небалансів, якщо загальна вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових позитивних небалансів замовника протягом звітного газового місяця.

Замовник має право, зокрема, замовляти транспортування та одержувати з газотранспортної системи обсяги природного газу, що відповідають його підтвердженим номінаціям/реномінаціям (п.4.2 договору).

Порядок комерційного обліку природного газу (у тому числі приладового) та перевірки комерційних вузлів обліку, а також порядок приймання-передачі природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи та визначення і перевірки параметрів якості в цих точках здійснюється сторонами відповідно до вимог Кодексу та з урахуванням цього договору (п.5.1 договору).

Згідно з п.п. 6.1, 6.3 договору № від 19.09.2018 Оператор забезпечує наявність відповідних потужностей у точках входу до газотранспортної системи або в точках виходу з газотранспортної системи в обсязі, визначеному згідно з додатком 1 до цього договору (розподіл потужності).

Надання номінацій (реномінацій) для отримання транспортування здійснюється у порядку, встановленому Кодексом. Форми номінацій і реномінацій оприлюднюються оператором на його офіційному веб-сайті.

У п.п.7.1-7.3 договору сторонами погоджено, що вартість послуг розраховується: розподіл потужності - за тарифами, які встановлюються Регулятором; транспортування за тарифами, які встановлюються Регулятором; балансування - за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом. Оператор розміщує інформацію про чинні тарифи та базову ціну газу на своєму веб-сайті: www.utg.ua. Тарифи, передбачені пунктом 7.1 цього розділу, є обов`язковими для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо їх встановлення. Визначена на їх основі вартість послуг застосовується сторонами при розрахунках за послуги згідно з умовами договору.

У розділі ІХ (п.п. 9.1.-9.3., 9.5.) договору транспортування природного газу № від 19.09.2018 сторони дійшли згоди, що у разі виникнення у Замовника добового небалансу оператор здійснює купівлю/продаж природного газу Замовника в обсягах добового небалансу.

У разі виникнення у Замовника негативного добового небалансу Оператор здійснює продаж Замовнику, а Замовник купівлю в Оператора природного газу в обсягах негативного добового небалансу за ціною, яка встановлюється розд. XIV Кодексу.

У випадку якщо загальна вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця, Оператор до 14 числа газового місяця, наступного за звітним, надсилає замовнику рахунок на оплату за добовий небаланс (розмір визначається як різниця між загальною вартістю щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця та загальною вартістю щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця). Замовник має оплатити рахунок на оплату за добовий небаланс у термін до 5 робочих днів, крім вартості послуг, визначених абзацом другим цього пункту.

Розбіжності щодо вартості добових небалансів підлягають урегулюванню відповідно до умов цього договору або в суді. До прийняття рішення суду вартість добових небалансів, яку Замовник зобов`язаний сплатити у строк, визначений п. 9.3 цього договору, визначається за даними Оператора.

Згідно з п.11.4 договору врегулювання щодобових небалансів оформлюються одностороннім актом за підписом Оператора на весь обсяг щодобових небалансів. В акті зазначаються щодобові обсяги небалансів, а також ціни, за якими Оператор врегулював щодобові небаланси (у розрізі кожної доби).

Відповідно до п. 11.5. договору Оператор і Замовник зобов`язуються здійснювати звірку розрахунків щокварталу до двадцять п`ятого числа місяця, наступного за кварталом. Звірка розрахунків оформлюється сторонами актом звірки.

За умовами п.п.13.1, 13.2, 13.5 договору, у випадку невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цим договором. Сторона, що не виконує умови цього договору та (або) умови Кодексу, зобов`язана в повному обсязі відшкодувати збитки, завдані іншій стороні. У разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим договором, замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Цей договір набирає чинності з дня його укладення на строк до 31.12.2022. Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п.17.1 договору). Усі зміни та доповнення до цього договору оформлюються письмово та підписуються уповноваженими особами сторін. Сторони зобов`язуються письмово повідомляти про зміну реквізитів (місцезнаходження, найменування, організаційно-правової форми, банківських реквізитів тощо) не пізніше ніж через десять днів після настання таких змін (п.17.2 договору).

Пунктами 19.2., 19.3. договору сторони передбачили, що будь-яке повідомлення, вимога, звіт або інша інформація, що мають бути надані за цим договором, повинні бути письмово оформлені і вважаються наданими, якщо їх надіслано на адреси, вказані в цьому договорі, рекомендованим листом зі сплаченим поштовим збором, вручено кур`єром особисто уповноваженій особі сторони або у погоджених сторонами випадках направлено електронною поштою. Повідомлення, вимоги, звіти або інша інформація, надіслані або передані за допомогою засобів, визначених у пункті 19.2. цього розділу, вважаються отриманими адресатом на дату їх отримання.

Додатковою угодою №1 від 28.09.2018 внесено зміни до договору, зокрема п.17.1. договору викладено в такій редакції: «Цей договір набирає чинності з 1 грудня 2018 року на строк до 31 грудня 2022 року. Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.».

Додатковою угодою №2 від 30.11.2018 внесено зміни до договору, зокрема п.17.1. договору викладено в такій редакції: «Цей договір набирає чинності з 1 березня 2019 року на строк до 31 грудня 2022 року. Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.». Окрім того внесено зміни в частині адреси та реквізитів сторін.

Додатковою угодою №3 від 28.12.2018 внесено зміни до договору, зокрема, виключено абзац дев`ятнадцятий пункту 8.3. розділу VIII Договору: «Вартість послуг транспортування природного газу в точці виходу складається з двох частин:перша виражена в грошовій формі (визначається з урахуванням тарифів у точках виходу та замовленої потужності в цих точках); друга у натуральному виражені обсягів природного газу для забезпечення витрат Оператора для точок виходу (визначається у відсотках до обсягу про транспортування газу в точках виходу), що передаються Замовником Оператору за кожний газовий місяць та оформлюються актом приймання-передачі природного газу до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем).

Крім того, викладено абзац другий пункту 9.3 розділу IХ Договору в такій редакції: «Оплата вартості щодобових небалансів оператором газорозподільної системи за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету на покриття пільг, субсидій та компенсацій побутовим споживачам проводиться у строки та за процедурою, передбаченою чинним законодавством, у сумі, що не перевищує вартості послуг розподілу фактично спожитого природного газу зазначеним споживачами за розрахунковий період.».

В матеріалах справи відсутні докази укладення сторонами додатків № 1, № 2 та № 3 до договору.

Позивач за результатами співставлення остаточних алокацій подач/відборів природного газу до/з газотранспортної системи за березень-червень 2019 року на підставі інформації поданої до інформаційної платформи згідно форм 2, 3, 4 (реєстри файлів завантаження до Інформаційної платформи АТ «Херсонгаз», т. 1, а.с.43-64) виявив наявність у відповідача негативних небалансів як різниці між вказаними алокаціями подач/відборів природного газу, у зв`язку з чим здійснив розрахунок остаточних обсягів добового небалансу відповідача за кожну газову добу звітного місяця та визначив його остаточну плату за такі добові небаланси за кожну газову добу і сумарно за звітний місяць, а саме:

-за березень 2019 року було виявлено остаточні обсяги добових небалансів в розмірі 5 512 365,71 м. куб. (57 052 985 кВт х год) на загальну вартість 53 192 035,97 грн.;

-за квітень 2019 року було виявлено остаточні обсяги добових небалансів в розмірі 441 462,40 м. куб. (13 802 987 кВт х год) на загальну вартість 21 384 603,14 грн.;

-за травень 2019 року було виявлено остаточні обсяги добових небалансів в розмірі 1 118 096,68 м. куб. (11 572 301 кВт х год) на загальну вартість 9 193 532,04 грн.;

- за червень 2019 року було виявлено остаточні обсяги добових небалансів в розмірі 513 868,97 м. куб. (5 318 544 кВт х год) на загальну вартість 4 457 502,77 гривень.

Також в матеріалах справи містяться акти врегулювання щодобових небалансів, а саме:

- за газовий місяць березень 2019 №03-2019- від 31.03.2019 (т.1, а.с.26);

- за газовий місяць квітень 2019 №04-2019- від 31.04.2019 (т.1, а.с.28);

- за газовий місяць травень 2019 №05-2019- від 31.05.2019 (т.1, а.с.30);

- за газовий місяць червень 2019 №06-2019- від 30.06.2019 (т.1, а.с.32-33)

Позивачем через інформаційну платформу направлено відповідачу вищевказані акти врегулювання щодобових небалансів та рахунки на оплату за добові небаланси: №03-2019- від 31.03.2019 за березень 2019 року на загальну суму 53 192 035,97 грн (т.1, а.с.27); №04-2019- від 30.04.2019 за квітень 2019 року на загальну суму 21 384 603,14 грн (т.1, а.с.29); №05-2019- від 31.05.2019 за травень 2019 року на загальну суму 9 193 532,04 грн (т.1, а.с.31); №06-2019- від 30.06.2019 за червень 2019 року на загальну суму 12416545,164 457 502,77 грн (т.1, а.с.34).

Обсяги добових небалансів за березень-червень 2019 року додатково підтверджуються довідками позивача № 1 про добові небаланси АТ «Херсонгаз», що виникли внаслідок відбору природного газу для витрат відповідача, за березень, квітень, травень та червень 2019 року (т.1, а.с. 36-42), Довідками позивача № 3 про добові небаланси відповідача за березень-червень 2019 року (т. 1, а.с. 39-42),

Поряд з цим, судом установлено, що згідно зі Зведеними Актами приймання-передачі природного газу та актами приймання-передачі природного газу, складеними між сторонами за період березня - червня 2019 року, позивачем передано відповідачу природного газу: за Актами № 3 за березень 2019 року від 01.04.2019 47 808 007 куб. м (т. 1, а.с. 71); за Актами № 4 за квітень 2019 року від 02.05.2019 15 557 389 куб. м (т. 1, а.с. 72); за Актами № 5 за травень 2019 року від 01.06.2019 6 446 670 куб. м (т. 1, а.с. 73); за Актами № 6 за червень 2019 року від 01.07.2019 5 000 923 куб. м (т. 1, а.с. 74).

До матеріалів справи додано заяву про зменшення позовних вимог та угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог від 07.11.2019, укладену між сторонами, з якої вбачається визнання відповідачем непогашеного грошового зобов`язання за послуги балансування, що виникли за договором транспортування природного газу № від 19.09.2018, зокрема за актами врегулювання щодобових небалансів № 03-2019- від 31.03.2019, № 04-2019- від 30.04.2019, №05-2019- від 31.04.2019 та № 06-2019- від 30.06.2019.

Під час розгляду справи відповідачем доказів погашення спірної заборгованості суду не надано.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що Договором не передбачено порядку оплати за добові небаланси, з огляду на що у відповідача не виникло такого обов`язку.

Крім того, суд першої інстанції зазначив про те, що складені позивачем односторонні акти не можуть бути визнані належними доказами на підтвердження визначеного обсягу та, відповідно, вартості послуг балансування газу.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 175 Господарського процесуального кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами частин першої і третьої статті 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджених сторонами, так і тих, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості.

Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними (частина п`ята статті 180 Господарського кодексу України).

Згідно до ст. 193 Господарського кодексу України, яка цілком кореспондується зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором; учасники господарських правовідносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч.1 ст.222 ГК України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законі інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Згідно положень ст.229 ГК України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Стаття 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у розумінні цього Кодексу визнає господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 1 ст.231 ГК України передбачено, що законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Розмір штрафних санкцій відповідно до ч.4 ст.231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання, або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з частиною 6 статті 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У відповідності до частини 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно із приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Приписами статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом (ч.ч. 1 і 2 ст.551 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В свою чергу, частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як встановлено статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору; істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Пунктами 7, 45 ч.1 ст.1 ЗУ «Про ринок природного газу» визначено, що газотранспортна система технологічний комплекс, до якого входить окремий магістральний газопровід з усіма об`єктами і спорудами, пов`язаними з ним єдиним технологічним процесом, або кілька таких газопроводів, якими здійснюється транспортування природного газу від точки (точок) входу до точки (точок) виходу; транспортування природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу.

Транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором (ч.ч.1, 2 ст.32 ЗУ «Про ринок природного газу»).

Згідно зі ст. 35 Закону України «Про ринок природного газу» правила балансування повинні бути справедливими, недискримінаційними, прозорими та обумовленими об`єктивними чинниками. Такі правила мають відображати реальні потреби газотранспортної системи з урахуванням ресурсів у розпорядженні оператора газотранспортної системи. Такі правила мають бути засновані на ринкових принципах та мають створювати економічні стимули для балансування обсягів закачування і відбору природного газу самими замовниками. Розмір плати за небаланси замовників визначається виходячи із обґрунтованих та реальних витрат оператора газотранспортної системи, пов`язаних із здійсненням балансування. При визначенні розміру плати за небаланси замовників не допускається перехресне субсидіювання між замовниками, у тому числі шляхом збільшення вартості приєднання нових об`єктів замовників до газотранспортної системи. Оператор газотранспортної системи повинен забезпечити замовників безкоштовною, достатньою, своєчасною та достовірною інформацією про статус балансування в межах інформації, що знаходиться у розпорядженні оператора газотранспортної системи у відповідний момент часу. Така інформація має надаватися відповідному замовнику в електронному форматі.

Відповідно до п.5 глави 1 розділу I Кодексу газотранспортної системи договір транспортування - договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги).

Балансування системи - діяльність, яка здійснюється Оператором ГТС в рамках надання послуг транспортування, що полягає у врівноваженні попиту та пропозиції природного газу у газотранспортній системі, що охоплює фізичне балансування та комерційне балансування (п.5 гл.1 розд. І Кодексу ГТС).

В свою чергу, фізичне балансування - заходи, що вживаються оператором газотранспортної системи для забезпечення цілісності газотранспортної системи, а саме необхідного співвідношення обсягів природного газу, що фізично надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, фізично відібраного з точок виходу, а комерційне балансування - діяльність оператора газотранспортної системи, що полягає у визначенні та врегулюванні небалансу, який виникає з різниці між обсягами природного газу, що надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, відібраного через точку виходу, у розрізі замовників послуг транспортування, що здійснюється на основі даних, отриманих у процедурі алокації (п.5 гл.1 розд.І Кодексу ГТС).

Небаланс - різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається відповідно до алокації (п.5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи).

Обсяги небалансу визначаються за процедурою алокації, чим є обсяг природного газу, віднесений оператором газотранспортної системи в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів)) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників (п.5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи).

Плата за добовий небаланс - це сума коштів, яку замовник послуг транспортування сплачує або отримує відповідно до розміру добового небалансу (п.5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи).

Потужність - максимально допустиме перетікання обсягу природного газу, виражене в одиницях енергії до одиниці часу, що надається замовнику послуг транспортування відповідно до договору транспортування (п.5 гл.1 розд. І Кодексу ГТС).

Згідно з ч. 3 глави 3 розділу ІV Кодексу ГТС обмін даними між уповноваженими особами користувачів інформаційної платформи та інформаційною платформою (оператором ГТС) відбувається через електронну пошту та інтерфейс користувачів інформаційної платформи. При цьому, з метою контролю цілісності і достовірності інформації, яка передається в електронному вигляді, а також для підтвердження її авторства, використовується електронний цифровий підпис.

Пунктом 5 глави 4 розділу ІV Кодексу ГТС передбачено перелік та зміст файлів (форм), які мають бути завантажені (внесені) з накладанням ЕЦП операторами газорозподільних систем.

Пунктом 2 гл.1 розд. ІХ Кодексу ГТС передбачено, що доступ до потужності надається Оператором ГТС в тому числі на період місяця -потужність визначеного обсягу, доступна строком на 1 газовий місяць, з постійним потоком за кожну газову добу протягом газового місяця (місяці починаються кожного першого дня газового місяця).

Відповідно до п.17 гл.1 розд. ІХ Кодексу ГТС величина використаних замовником послуг транспортування обсягів потужності точок входу/виходу дорівнює величинам остаточних алокацій щодобових подач та відборів замовника послуг транспортування природного газу у відповідних точках входу/виходу. Відповідальність за перевищення замовлених потужностей несуть замовники послуг транспортування відповідно до договору транспортування природного газу

Алокація - віднесення Оператором ГТС природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників (п.5 гл.1 розд.1 Кодексу ГТС) .

Згідно п.4 глави 1 розділу ХІІ Кодексу ГТС відповідальність за своєчасність, повноту і достовірність інформації, що надається відповідно до цього розділу, несе той суб`єкт, на якого покладається обов`язок щодо надання інформації оператору газотранспортної системи відповідно до цього розділу.

Електронні документи (електронні повідомлення), що надаються оператором газотранспортної системи відповідно до цього розділу, повинні містити його електронний цифровий підпис і на запит замовника послуг транспортування надаються йому у паперовій формі за підписом уповноваженої особи у строк, що не перевищує 5 робочих днів.

Наявність в інформаційній платформі інформації, наданої Оператором ГРМ є підтвердженням вчинення уповноваженими особами Оператора газорозподільної системи, які мають право доступу до інформаційної платформи від імені такого суб`єкту ринку природного газу (користувача платформи), дій, що підтверджують господарські операції із щодобового відбору (споживання) природного газу з газотранспортної системи споживачами в зоні ліцензійної діяльності оператора та/або для власних виробничо-технологічних витрат такого Оператора в зазначених обсягах.

Остаточна алокація щодобових подач та відборів замовника послуг транспортування природного газу газового місяця (М) здійснюється оператором газотранспортної системи з урахуванням вимог цієї глави (п.1 гл.7 розд. ХІІ Кодексу ГТС)

У точках виходу до газорозподільної системи з метою проведення остаточної алокації щодобових відборів / споживання, що не вимірюються щодобово, оператор газорозподільної системи до 08 числа газового місяця (М+1) надає оператору газотранспортної системи інформацію про фактичний місячний відбір / споживання природного газу окремо по кожному споживачу, відбір/споживання якого не вимірюється щодобово. У випадку якщо комерційний вузол обліку обладнаний обчислювачем (коректором) з можливістю встановити за результатами місяця фактичне щодобове споживання природного газу, така інформація додатково надається в розрізі газових днів газового місяця (М) (п.2 гл.7 розд. ХІІ Кодексу ГТС).

Відповідно до п.4 гл.7 розд. ХІІ Кодексу ГТС остаточна алокація відборів/споживання, що вимірюються щодобово, дорівнює обсягам попередніх добових алокацій, крім випадків зміни режимів нарахування споживачу обсягів у порядку, встановленому Кодексом газорозподільних систем. При зміні режимів нарахування споживачу обсягів за період такої зміни коригування добових обсягів споживання здійснюється відповідно до п.6 цієї глави.

Остаточна алокація відборів/споживання, що не вимірюються щодобово, за умови здійснення обліку комерційним вузлом обліку, обладнаним обчислювачем (коректором) з можливістю встановити за результатами місяця фактичне щодобове споживання природного газу, а також обсяги остаточних щодобових алокацій по такому споживачу коригуються та дорівнюють фактичному споживанню за відповідну газову добу газового місяця (М) за даними обчислювача (коректора), крім випадків зміни режимів нарахування споживачу обсягів у порядку, встановленому Кодексом газорозподільних систем. При зміні режимів нарахування споживачу обсягів за період такої зміни коригування добових обсягів споживання здійснюється відповідно до п.6 цієї глави (п.5 гл.7 розд. ХІІ Кодексу ГТС).

Глави 5, 6 розд. ХІІ Кодексу ГТС унормовують порядок визначення попередніх щодобових алокацій подач та відборів природного газу з газотранспортної системи, зокрема:

(і) у точках входу з газосховищ Оператор ГТС визначає алокацію обсягів згідно з даними підтверджених номінацій/реномінацій; обсяги, визначені в алокації, дорівнюють обсягам, визначеним у підтверджених номінаціях / реномінаціях (п.2 гл.5 розд. ХІІ Кодексу ГТС);

(іі) у точках виходу до газосховищ Оператор ГТС визначає алокацію обсягів згідно з даними підтверджених номінацій/реномінацій; обсяги, визначені в алокації, дорівнюють обсягам, визначеним у підтверджених номінаціях/реномінаціях (п.2 гл.6 розд. ХІІ Кодексу ГТС).

Відповідно до п.1 гл.1 розд. ХІІІ Кодексу ГТС, замовник послуг транспортування зобов`язаний подавати та відбирати до/з газотранспортної системи природний газ в обсягах, які виникають на підставі умов укладених договорів постачання природного газу, договору транспортування природного газу, технічної угоди та підтверджених номінацій.

Згідно з пунктом 2 розділу XIII Кодексу ГТС замовники послуг транспортування зобов`язані своєчасно врегульовувати свої небаланси.

Перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу є негативним небалансом (п.3 глави 1 розділу XIV Кодексу газотранспортної системи).

Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС оператор ГТС визначає місячний небаланс для кожного місяця як різницю між обсягом природного газу, який замовник послуг транспортування передав у точках входу і отримав з ГТС у точках виходу за цей газовий місяць.

Місячний небаланс розраховується оператором ГТС до 10-го числа наступного місяця на підставі фактичних даних, одержаних у процесі алокації, яку здійснює оператор ГТС (пункт 2 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС).

Негативний місячний небаланс може покриватись як Оператором ГТС шляхом надання послуг з балансування, так і оператором ГРС самостійно (шляхом купівлі природного газу у інших замовників послуг балансування або відбору природного газу шляхом подання оператору газосховища балансуючої номінації за цей газовий місяць) відповідно до п.п.4,7 гл.3 розд. XIV Кодексу ГТС.

У главі 3 розділу XIV Кодексу ГТС передбачено порядок урегулювання замовником небалансів. Так, у разі негативного значення небалансу замовник послуг транспортування до 12-го числа наступного місяця: здійснює купівлю природного газу в інших замовників послуг транспортування; здійснює відбір природного газу шляхом подання оператору газосховища балансуючої номінації для врегулювання остатнього небалансу за цей газовий місяць (пункт 4 зазначеної норми).

Відповідно до підпункту 2 пункту 7 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС негативний місячний небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований у строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором ГТС за рахунок надання природного газу замовнику послуг транспортування в рамках послуги балансування для покриття ним неврегульованого обсягу природного газу.

Підставою для проведення розрахунку послуг балансування є односторонній акт про надання послуг балансування обсягів природного газу, оформлений оператором ГТС відповідно до умов договору транспортування природного газу. Оператор ГТС до 14-го числа місяця, наступного за звітним, надає замовнику послуг транспортування односторонній акт про надання послуг балансування на обсяги природного газу, місячного небалансу замовника послуг транспортування, що був не врегульований ним відповідно до пунктів 3- 5 глави 3 цього розділу, рахунок на оплату, звіт по точках входу/виходу замовника послуг транспортування (що має містити деталізацію по споживачах замовника послуг транспортування на точках виходу). Замовник послуг транспортування повинен здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів з дня отримання ним зазначених документів (пункти 3 і 4 глави 4 розділу XIV Кодексу ГТС).

Оператор ГТС розраховує обсяг добового небалансу для кожного портфоліо балансування замовників послуг транспортування природного газу за кожну газову добу як різницю між алокаціями подач природного газу до газотранспортної системи та алокаціями відбору з газотранспортної системи (з урахуванням підтверджених торгових сповіщень) (п.1 гл.6 розд. ХІV Кодексу ГТС).

Згідно з абз.2 п.2 глави 6 розділу XIV Кодексу газотранспортної системи у випадку якщо сума подач природного газу замовника послуг транспортування природного газу за газову добу не дорівнює сумі відборів природного газу замовника послуг транспортування природного газу за цю газову добу, вважається, що у замовника послуг транспортування природного газу є добовий небаланс і до нього застосовується плата за добовий небаланс.

Згідно з абз.2 п.6 глави 6 розділу XIV Кодексу газотранспортної системи, якщо добовий небаланс замовника послуг транспортування природного газу за газову добу є негативним, то вважається, що замовник послуг транспортування природного газу на підставі попередньої згоди, наданої на умовах договору на транспортування природного газу, придбав природний газ в оператора газотранспортної системи в обсязі добового небалансу та повинен сплатити оператору газотранспортної системи плату за добовий небаланс.

Відповідно до п.7 гл.6 розд. XIV Кодексу ГТС для розрахунку плати за добовий небаланс для кожного замовника послуг транспортування природного газу Оператор ГТС множить остаточний обсяг добового небалансу на ціну, що застосовується відповідно до пунктів 8 - 12 цієї глави.

Пунктом 17 гл.6 розд. XIV Кодексу ГТС передбачено, що на підставі остаточних алокацій подач та відборів замовника послуг транспортування природного газу Оператор ГТС здійснює розрахунок остаточного обсягу добового небалансу замовника послуг транспортування природного газу за кожну газову добу звітного місяця та визначає його остаточну плату за добовий небаланс за кожну газову добу і сумарно за звітний місяць.

Відповідно до п.19 глави 6 розділу XIV Кодексу газотранспортної системи, у випадку якщо загальна вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця, оператор газотранспортної системи до 14 числа газового місяця, наступного за звітним, повідомляє замовника послуг транспортування природного газу про розмір грошових коштів, які підлягають виплаті замовнику (розмір визначається як різниця між загальною вартістю щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця та загальною вартістю щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця). Виплата грошових коштів здійснюється на рахунок замовника послуг транспортування природного газу у строк до 20 числа місяця, наступного за звітним.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Взаємовідносини, які виникають у процесі укладення договорів транспортування природного газу, регулюються Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом ГТС та Типовим договором.

Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2497 було затверджено типову форму договору транспортування природного газу, за яким оператор надає замовнику послугу транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлені в цьому договорі вартість такої послуги та плату (за їх наявності), які виникають при його виконанні.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.09.2018 між сторонами підписано договір транспортування природного газу № , згідно з яким оператор надає замовнику послугу транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлені в цьому договорі вартість такої послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні.

Так, вищевказаний договір про транспортування природного газу є належною правовою підставою для виникнення у сторін за цим договором господарських зобов`язань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК України (ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України), і згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання його сторонами.

Кодекс ГТС є регламентом функціонування ГТС України та визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування ГТС України. Дія цього Кодексу поширюється на всіх суб`єктів ринку природного газу України: операторів суміжних систем, газовидобувні підприємства, замовників, споживачів та постачальників природного газу незалежно від підпорядкування та форми власності.

Станом на момент виникнення спірних правовідносин Кодексом ГТС передбачено три складові послуг транспортування природного газу, що надаються на підставі договору транспортування природного газу: надання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, а також врегулювання добового небалансу.

Зокрема, п.1 гл.1 розд. VIII Кодексу ГТС прямо передбачено, що одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі вчинення дій з врегулювання добового небалансу, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування.

Розділ ІХ укладеного сторонами договору містить умови, які визначають місячний негативний небаланс замовника. Тобто фактично спірний договір регулює відносини з врегулювання небалансів як складової послуги транспортування природного газу.

При цьому послуги надання доступу до потужності та транспортування мають попередньо замовлятися, однак врегулювання добового небалансу здійснюється Оператором ГТС за наявності умов, визначених у Кодексі ГТС та договорі (у разі виникнення у замовника небалансу).

Так, пунктами 9.1 та 9.2 Договору (в редакції Додаткової угоди №4) передбачено, що у разі виникнення у замовника добового небалансу оператор здійснює купівлю/продаж природного газу замовника в обсягах добового небалансу. При цьому, замовник здійсню купівлю в оператора природного газу в обсягах добового небалансу за ціною, яка встановлена розділом ХІV Кодексу.

Відтак, договір не встановлює спеціальний порядок визначення вартості щодобового небалансу, яку має сплатити замовник, а також не містить відсилок до жодних додатків до договору. Натомість вартість небалансу визначається у порядку, передбаченому Кодексом ГТС.

Позивач у цій справі просить стягнути кошти з відповідача у зв`язку з виникненням у нього негативного небалансу (тобто у зв`язку з перевищенням обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу - п.3 гл.1 розд. XIV Кодексу ГТС).

Так, згідно з вищезазначеними односторонніми актами врегулювання щодобових небалансів остаточна вартість щодобових небалансів за період з березень по червень 2019 року становить загалом 88 227 673,92 грн.

При цьому, умовами договору № від 19.09.2018 не передбачено обов`язку оператора направляти замовнику вказані односторонні акти врегулювання щодобових небалансів, як про це заявляє відповідач.

Натомість, пунктом 9.3 договору визначено необхідність надсилання замовнику рахунку на оплату за добовий небаланс.

На виконання вказаної норми договору, а також у відповідності до положень п. 2.8 договору, позивач через інформаційну платформу направив відповідачу відповідні рахунки на оплату за добові небаланси за період березень - червень 2019 року на загальну суму 88 227 673,92 грн.

У постанові Верховного Суду від 18.02.2022 у справі №918/450/20 зазначено, що за законом та договором транспортування природного газу достатньою підставою для оплати послуг балансування є існування негативного небалансу, який доводиться алокаціями (звітами), складеними Оператором ГТС, на підставі інформації, наданої самим замовником. При цьому зазначена інформація є нерозривно пов`язаною із звітністю сторін щодо надання послуг з транспортування газу безпосередньо (п.9.26).

При цьому з положень глав 5 та 6 розд. ХІІ Кодексу ГТС вбачається, що інформація, яку Оператор ГТС використовує для складання алокацій, надається або самим замовником, або іншими суб`єктами ринку природного газу в порядку, передбаченому Кодексом ГТС.

Тобто обсяг послуг балансування визначається сторонами не на момент підписання договору та додатків до нього, а вже після того, як Оператор ГТС отримає інформацію про обсяги природного газу, фактично відібраного замовником та поданої з/до газотранспортної системи - в результаті співставлення алокацій подач/відборів замовником природного газу до/з газотранспортної системи.

Кодекс ГТС у розділі ХІІ детально регламентує здійснення алокації (на яких даних ґрунтується, порядок здійснення тощо). Так, у межах процедури алокації передбачено, що підписані щомісячні акти приймання-передачі газу відповідно до положень пункту 2 глави 7 розділу III цього Кодексу, що містять інформацію про щомісячні обсяги природного газу, визначені комерційними вузлами обліку у фізичних точках входу/виходу, поданого до ГТС, є основою для формування інформації, що передається оператору ГТС для здійснення ним алокації (пункт 5 глави 1 розділу ХІІ Кодексу ГТС).

Оплата послуг балансування має бути здійснена замовником у разі надсилання оператором ГТС такому замовнику рахунку на оплату, звіту по точках входу/виходу замовника послуг транспортування (пункти 3 і 4 глави 4 розділу XIV Кодексу ГТС), відсутності доказів самостійного врегулювання небалансу.

Як зазначалося, номінації/реномінації подаються замовником послуг транспортування Оператору ГТС через інформаційну платформу в порядку, визначеному розд. ХІ Кодексу ГТС.

Тобто остаточні алокації, на підставі який Оператор ГТС визначає обсяг щодобових небалансів, фактично формуються на підставі даних, поданих замовником послуг транспортування до інформаційної платформи.

При цьому п.6 гл.7 розд. ХІІ Кодексу ГТС передбачає можливість коригування замовником відповідної інформації на інформаційній платформі.

Як було зазначено, п.11.4 договору прямо передбачає, що врегулювання щодобових небалансів оформлюється одностороннім актом за підписом Оператора ГТС. Оператор ГТС формує відповідні акти на підставі даних, що містяться в алокаціях, які, у свою чергу, містять дані, подані замовником у відповідних номінаціях/реномінаціях.

У разі, якщо замовник має обґрунтовані підстави вважати, що дані, викладені в односторонніх актах, не відповідають фактичним обставинам, він може надати Оператору ГТС відповідні відомості під час звірки розрахунків відповідно до п.11.5 договору.

Однак під час розгляду цієї справи судом не встановлено факту укладання сторонами актів звірки або оскарження/спростування відповідачем таких відомостей.

У зв`язку з цим суд погоджується з доводами позивача про те, що на підставі відомостей, які містяться в інформаційній платформі, та вносились до неї відповідачем, а також складених Оператором ГТС односторонніх актів встановлюється обсяг небалансів АТ «Херсонгаз».

Як зазначалося вище, вчинення дій з врегулювання добового небалансу є складовою послуги транспортування (п.9 гл.1 розд. VIII Кодексу ГТС).

Відповідно до п.4 гл.6 розд. XIV Кодексу ГТС плата за добовий небаланс має відображати витрати та враховувати вартість вчинення балансуючих дій Оператором ГТС, а також коригування, визначене відповідно до вимог цієї глави.

Водночас відповідач наголошував, що позивач не довів наявності відхилення у функціонуванні газотранспортної системи від її звичайного рівня, власну оцінку попиту на природний газ за газову добу або протягом газової доби щодо якої здійснюється балансуюча дія, не надав інформацію про номінації в розрізі усіх замовників послуг транспортування тощо. Також зазначав, що законодавством визначено процедуру подачі та відібрання газу до/з газотранспортної системи шляхом вчинення Оператором ГТС конкретних дій по врегулюванню обсягів газу в газотранспортній системі, а тому позивач мав надати докази, які дії фактичні були вчинені позивачем з врегулювання небалансу (вчинення балансуючих дій), як того вимагають положення розд. XIII та розд. XIV Кодексу ГТС.

Колегія суддів зазначає, що Оператор ГТС здійснює балансування системи на постійній основі, а не лише у разі виявлення у конкретного замовника небалансу. Вимога щодо врахування в платі за небаланс вартості вчинення балансуючих дій та відображення відповідних витрат пов`язана з встановленими у ч.1 ст.35 Закону «Про ринок природного газу» принципами справедливості, недискримінаційності, прозорості та обумовленості об`єктивними чинниками. Врахування вартості вчинення балансуючих дій проявляється в першу чергу в порядку визначення ціни надання таких послуг.

При цьому ні Кодекс ГТС, ні Договір не пов`язують виникнення у відповідача як замовника обов`язку з оплати послуг з врегулювання Оператором ГТС добового небалансу саме з існуванням загрози цілісності газотранспортної системи.

Отже, помилковими є твердження відповідача про необхідність надання позивачем доказів відхилення у функціонуванні газотранспортної системи від її звичайного рівня, власної оцінки попиту на природний газ за газову добу або протягом газової доби щодо якої здійснюється балансуюча дія, інформації про номінації в розрізі усіх замовників послуг транспортування, а також доказів вчинення балансуючих дій саме щодо відповідача.

Місячна потужність - це фактично обсяг природного газу, перетікання якого максимально допустиме у відповідній точці входу/виходу за період одного газового місяця. А величина використаних замовником послуг транспортування обсягів потужності точок входу/виходу фактично є тим обсягом природного газу, перетікання якого відбулось за один газовий місяць на відповідній точці входу/виходу (що може відрізнятись від замовленої місячної потужності).

У зв`язку з цим, у разі, якщо величина використаних замовником обсягів потужності точок входу/виходу дорівнює величинам остаточних алокацій щодобових подач та відборів замовника послуг транспортування природного газу у таких точках відповідно до п.17 гл.1 розд. І Кодексу ГТС, арифметично обсяг перевищення замовленої потужності має відповідати обсягу небалансів, розрахованих позивачем на підставі відповідних алокацій за аналогічні періоди.

При цьому, як вказано у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.11.2023 у справі № 918/686/21, умовою для виникнення у замовника послуг транспортування обов`язку з оплати оператору ГТС вартості добового небалансу є наявність у нього негативного небалансу (тобто якщо має місце перевищення обсягів відібраного замовником природного газу з ГТС над обсягами переданого природного газу).

Отже, достатньою підставою оплати послуг комерційного балансування за законом та договором є існування негативного небалансу за газову добу, який доводиться алокаціями (звітами), складеними оператором ГТС, на підставі інформації, наданої самим замовником.

Враховуючи викладене, Верховний Суд зазначає, що у такій категорії справ, незалежно від того, здійснюється місячне чи добове балансування, а також яка саме редакція Кодексу ГТС застосовується до спірних відносин, позивач (оператор ГТС) не повинен доводити існування загрози цілісності ГТС, наявності в нього ресурсу природного газу саме для врегулювання небалансів відповідача, факт понесення реальних витрат на врегулювання небалансів саме відповідача, зокрема й факт купівлі-продажу оператором ГТС короткострокових стандартизованих продуктів.

Верховний Суд також зазначає, що згідно з п. 2 розд. XIII Кодексу ГТС оператор ГТС вчиняє дії з врегулювання небалансу з метою підтримання звичайного рівня функціонування ГТС в разі недотримання замовниками своїх підтверджених номінацій.

У розд. XIII Кодексу ГТС, який регулює заходи фізичного балансування, передбачено, що якщо існує загроза цілісності ГТС, оператор ГТС вживає таких заходів: 1) купівлю-продаж природного газу за короткостроковими договорами в точці, в якій відбувається передача природного газу, а в разі відсутності такої можливості - за конкурсною процедурою та за ринковими цінами; 2) регулювання обсягу надходження газу в ГТС (точки входу та/або виходу) у випадках, передбачених Національним планом дій та цим Кодексом; 3) регулювання обсягу природного газу, який знаходиться в ГТС.

Цілісність ГТС - стан ГТС, за якого тиск і фізико-хімічні показники природного газу залишаються в межах між мінімальним та максимальним рівнями, визначеними оператором ГТС, що технічно гарантують транспортування природного газу (п. 47 ч. 1 ст. 1 Закону «Про ринок природного газу»).

Втім, встановлення факту вчинення оператором ГТС заходів з фізичного балансування не входить у предмет доказування у цій справі.

Між оператором ГТС та оператором ГРМ виникають відносини комерційного балансування, які врегульовані не розд. XIII, а розд. XIV Кодексу.

Тому оператор ГТС не повинен додатково підтверджувати вчинення ним фізичного балансування (зокрема, договорами закупівлі природного газу, актами зберігання газу у газосховищах тощо).

Відтак Об`єднана палата уточнила висновки щодо застосування п. 3 розд. ХІІІ, п. 3 гл. 3 розд. ХІV Кодексу ГТС, викладені у постановах від 02.12.2021 у справі № 922/3363/20, від 14.12.2021 у справі № 923/909/19, від 19.03.2021 у справі № 922/3987/19, від 04.08.2021 у справі № 903/973/19, від 18.02.2022 у справі № 918/450/20, вказавши про те, що оператор ГТС не має доводити фактичне надання ним послуг шляхом надання доказів існування загрози цілісності ГТС, наявності в оператора ресурсу природного газу саме для врегулювання небалансів відповідача, докази понесення оператором ГТС реальних витрат на врегулювання небалансів саме відповідача, зокрема й факти купівлі-продажу оператором ГТС короткострокових стандартизованих продуктів.

Отже, доводи відповідача, з якими погодився суд першої інстанції, про необхідність надання позивачем доказів вчинення ним дій, спрямованих на врегулювання небалансу, а також доказів відхилення у функціонуванні ГТС, є помилковими.

З огляду на вищенаведені положення Кодексу ГТС і умови договору, колегією суддів визначено, що для наявності підстав для оплати виставленого оператором рахунку щодо вартості послуг балансування передбачено сукупність обставин у наступній послідовності:

1) виникнення негативного місячного небалансу;

2) неврегулювання замовником послуг транспортування самостійно цього небалансу в строк до 12-го числа місяця, наступного за газовим місяцем;

3) оформлення оператором одностороннього акту на обсяг неврегульованого замовником обсягу небалансу;

4) надання оператором замовнику до 14-го числа місяця, наступного за газовим місяцем розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру.

Отже, враховуючи встановлені вище обставини, суд приходить до висновку, що позивачем при наданні послуг балансування виконані як умови договору, так і вказані вище правові положення, які направлені на спонукання відповідача до оплати вартості отриманих послуг, у зв`язку з чим у відповідача виник власний обов`язок по їх сплаті протягом 5 банківських днів з дня отримання зазначених документів.

Також, судом апеляційної інстанції враховується надана позивачем під час розгляду справи в суді першої інстанції угода про зарахування зустрічних позовних вимог від 07.11.2019 на суму 19 337 804,08 грн. та заява про зменшення позовних вимог від 20.09.2021р., відповідно до якої позивач просив стягнути з відповідача 68 889 869,84 грн. заборгованості.

Враховуючи викладене, з огляду на встановлені законом принципи змагальності сторін, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та вірогідності доказів, згідно з яким наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 68 889 869,84 грн (з урахуванням заяви позивача про зменшення позовних вимог від 20.09.2021р. та угоди про зарахування зустрічних позовних вимог від 07.11.2019) заборгованості за добові небаланси природного газу за договором транспортування природного газу № від 19.09.2018 підтверджені документально та нормами матеріального права, не спростовані відповідачем, а тому підлягають задоволенню.

Вирішуючи правомірність нарахованої та заявленої до стягнення позивачем пені у сумі 6 331 767,87 грн, колегія суддів зазначає наступне.

Правовідносини із застосування неустойки (штрафних санкцій) за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, правила її застосування, умови зменшення її розміру врегульовані положеннями Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України.

Главою 24 Господарського кодексу України загальні засади відповідальності учасників господарських відносин врегульовано таким чином, що господарсько-правова відповідальність передбачена за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Справедливість, добросовісність, розумність як загальні засади цивільного законодавства є застосовними у питаннях застосування господарсько-правової відповідальності.

Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання (частина друга статті 216 Господарського кодексу України).

Згідно із частинами першою та другою статті 217 Господарського кодексу України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Тлумачення частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України свідчить, що в ній не передбачено вимог щодо обов`язкової наявності одночасно двох умов, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них. Таку правову позицію викладено у низці постанов Верховного Суду, зокрема, від 15.02.2018 у справі №467/1346/15-ц, від 04.04.2018 у справі №367/7401/14-ц та від 26.09.2018 у справі №752/15421/17.

Тобто, обидва кодекси містять норми, які дають право суду зменшити розмір обрахованих за договором штрафних санкцій, але Господарський кодекс України вказує на неспівмірність розміру штрафних санкцій з розміром збитків кредитора як на обов`язкову умову, за наявності якої таке зменшення є можливим, тоді як Цивільний кодекс України виходить з того, що підставою зменшення можуть бути й інші обставини, які мають істотне значення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 вказано, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі. Тому, з метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному, заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному, порівняно зі стягненням збитків, порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків. Такими правилами є правила про неустойку, передбачені статтями 549 552 Цивільного кодексу України.

Тобто, при стягненні неустойки шкода кредитору, завдана порушенням зобов`язання презюмуються (її не треба доводити) і компенсується за рахунок неустойки.

Відтак, при вирішенні питання про зменшення неустойки суд бере до уваги співвідношення розміру заборгованості боржника та розміру неустойки. Такий підхід є усталеним в судовій практиці (постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 та Верховного Суду від 23.09.2019 у справі №920/1013/18, від 26.03.2020 у справі №904/2847/19).

Поняття «значно» та «надмірно», які використовуються статтею 551 Цивільного кодексу України та статтею 233 Господарського кодексу України, є оціночними і мають конкретизуватися у кожному окремому випадку, з урахуванням того, що правила наведених статей направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, а також недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником.

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 Цивільного кодексу України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Закон не визначає ані максимального розміру, на який суди можуть зменшити нараховані відповідно до договору штрафні санкції, ані будь-який алгоритм такого зменшення.

Чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно із статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При вирішенні питання про зменшення розміру штрафних санкцій суди також беруть до уваги як обставини, прямо визначені у статті 233 Господарського кодексу України та статті 551 Цивільного кодексу України, так і інші обставини, на які посилаються сторони і які мають бути доведені ними. Найчастіше судами враховуються такі обставини (постанови Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №916/3211/16, від 26.01.2021 у справі №922/4294/19, від 24.02.2021 у справі №924/633/20, від 16.03.2021 у справі № 922/266/20):

-ступінь виконання зобов`язання боржником (співвідношення між сумою простроченого зобов`язання та загальною сумою зобов`язання);

-причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання;

-тривалість прострочення виконання;

-наслідки порушення зобов`язання для кредитора;

-поведінку боржника (системність порушення, чи навпаки - порушення з боку боржника мало винятковий характер; намагання/зусилля боржника погасити борг або погашення основної заборгованості на момент звернення до суду, намагання врегулювати спір в досудовому порядку, звернення з пропозиціями про реструктуризацію боргу до кредитора);

-поведінку кредитора;

-майновий стан кредитора та боржника (наявність збитків, заборгованості по виплаті заробітної плати);

-негативні наслідки стягнення неустойки з боржника, які можуть настати для нього та третіх осіб (трудового колективу, населення); ризики настання неплатоспроможності боржника;

-статус боржника, предмет діяльності боржника (забезпечення оборонних потреб, безпеки та здоров`я населення);

-майнові, а також інші інтереси сторін, які заслуговують на увагу.

Втім, закон не містить вичерпного переліку обставин, які можуть бути враховані судом при зменшенні розміру неустойки, тому боржник і кредитор мають право посилатися й на інші обставини, які мають довести, а суд оцінити при ухваленні рішення.

Суд не зобов`язаний встановлювати всі можливі обставини, які можуть вплинути на зменшення штрафних санкцій; це не входить в предмет доказування у справах про стягнення штрафних санкцій.

Отже, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності в законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Аналогічна правова позиція наведена постанові Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 916/880/20.

Верховний Суд неодноразово вказував, що принцип справедливості, добросовісності і розумності є проявом категорій справедливості, добросовісності і розумності як суті права загалом. Принцип добросовісності є одним із засобів утримання сторін від зловживання своїми правами. Основне призначення цього принципу вбачається в наданні суддям більше можливостей з`ясовувати в повному обсязі фактичні обставини справи і, насамкінець, встановити об`єктивну істину. Загалом зміст цих принципів (справедливості, добросовісності і розумності) полягає в тому, що тексти законів, правочинів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту та нормам закону (правова позиція, викладена у постанові об`єднаної плати Верховного Суду Касаційного господарського суду від 06.12.2019 у справі №910/353/19).

За таких обставин, враховуючи, що головною метою неустойки є стимулювання боржника до належного виконання основного зобов`язання і не лише майновий стан боржника може бути підставою для зменшення штрафних санкцій, враховуючи важливість збереження господарської діяльності відповідача, кризову ситуацію, яка склалася в країні внаслідок військової агресії проти України, що призводить до фінансових труднощів усіх підприємств без виключення, беручи до уваги обставини ненадання позивачем доказів завдання йому збитків внаслідок порушення відповідачем грошових зобов`язань або погіршення матеріального стану товариства саме у зв`язку з порушенням відповідачем умов договору, а також виходячи із загальних засад цивільного законодавства, а саме, справедливості, добросовісності, розумності, суд апеляційної інстанції вбачає наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру пені на 95% до 615 179,48 грн.

Стягнення пені у розмірі 615 179,48 грн. є адекватною мірою відповідальності за неналежне виконання відповідачем зобов`язань, проявом балансу між інтересами кредитора і боржника, узгоджується з нормами закону, які регулюють можливість такого зменшення, та є засобом недопущення використання неустойки ані як інструменту позивача для отримання безпідставних доходів, ані як способу відповідача уникнути відповідальності.

Щодо вимог позивача про стягнення трьох процентів річних у розмірі 543 580,88 грн, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у виді трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, у розумінні положень наведеної норми позивач як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

За своєю правовою природою 3% річних є мірою виключної відповідальності за прострочку виконання грошового зобов`язання у вигляді плати боржника за користування чужими грошовими коштами в період прострочки виконання ним грошового зобов`язання перед кредитором. Відтак, 3% річних та інфляційні нарахування не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Оскільки відповідачем не виконані умови договору та порушено строки оплати добових небалансів, він зобов`язаний сплатити на користь позивача суму боргу з урахуванням процентів річних від простроченої суми. Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу.

Вимагати сплати суми боргу з урахуванням 3 % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Перевіривши період нарахування та розрахунок 3% річних у розмірі 543 580,88 грн, колегія суддів встановила, що період визначено позивачем правомірно, розрахунок є арифметично правильним, та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно із статтею 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Допустимість доказів за статтею 77 Господарського процесуального кодексу України полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи забороні використання деяких із них для підтвердження конкретних обставин справи.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (статті 78 Господарського процесуального кодексу України).

Слід наголосити, що 17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 №132-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», яким було, зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України та змінено назву статті 79 Господарського процесуального кодексу України з «Достатність доказів» на нову «Вірогідність доказів» та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування «вірогідність доказів».

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Стандарт доказування «вірогідності доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

У частині 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (відповідні висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17).

Враховуючи наведену вище сутність принципу змагальності сторін та стандарту доказування вірогідності доказів, колегія суддів вважає, що наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що відповідачем порушено умови договору транспортування природного газу № від 19.09.2018, що призвело до стягнення простроченої основної заборгованості по сплаті добових небалансів (з урахуванням заяви позивача про зменшення позовних вимог від 20.09.2021), а також відповідних 3% річних та пені, яка була зменшена судом апеляційної інстанції на 50%.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 року у справі «Серявін та інші проти України» суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.94 року серія A, №303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), №37801/97, п. 36, від 01.07.2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див.рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

З огляду на встановлені обставини, всі інші доводи та міркування сторін не мають вирішального впливу на результат вирішення спору, тому з урахуванням принципу процесуальної економії не потребують детальної відповіді суду апеляційної інстанції.

З урахуванням висновків, до яких дійшов суд при вирішенні даного спору, суду не вбачається за необхідне надавати правову оцінку кожному із доводів наведених учасниками судового процесу, оскільки їх оцінка не може мати наслідком спростування висновків, до яких дійшов господарський суд під час вирішення даного спору.

Наведені вище обставини не були враховані місцевим господарським судом при ухваленні рішення у даній справі. Оскаржуване рішення постановлене з порушенням норм матеріального права, висновки, викладені у рішення не відповідають фактичним обставинам справи, що є підставою для його скасування.

Доводи апеляційної скарги частково знайшли підтвердження в матеріалах справи, що є підставою для її часткового задоволення, заперечення, викладені у відзиві, не спростовують доводів апелянта.

Відповідно до п. 2 ч. 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, Південно-західний апеляційний господарський суд враховує , що оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскаржуване рішення місцевого господарського суду - скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, то витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем за звернення до суду з позовом та з апеляційною скаргою, відповідно до ст..129 ГПК України покладаються на позивача та відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Відповідно до ч. 6 чт. 238 ГПК України, у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про: порядок і строк виконання рішення.

Відповідно до ч. 10 ст. 238 ГПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Колегією суддів враховується, що позивач звертався до суду першої інстанції з заявою, в якій просив у разі задоволення позову вказати у рішенні про нарахування органом (особою), що буде здійснювати примусове виконання рішення пені та 3% річних до моменту виконання рішення суду з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Згідно приписів ч. 10 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Тобто, вимога про зазначення в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення не є самостійною позовною вимогою, яка повинна оплачуватись судовим збором в розумінні норм Господарського процесуального кодексу України, оскільки вказана вимога заявляється безпосередньо не до відповідача у справі, а є за своєю правовою природою клопотанням позивача заявленими до суду про використання останнім передбаченого ч. 10 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України відповідного права.

Таким чином, зазначаючи в тексті судового рішення про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення, суд лише використовує своє право на вчинення дій встановлене ч. 10 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України.

Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Колегія суддів дійшла висновку, що застосування ч. 10 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України сприятиме швидшому виконанню відповідачем судового рішення в частині сплати основного боргу, а позивач позбавиться необхідності ще раз звертатися до суду з позовом про стягнення з відповідача додатково нарахованих пені та процентів, за допущене ним прострочення після ухвалення судом рішення.

Отже, з метою позбавлення позивача необхідності повторного звернення до суду з позовом про стягнення пені та 3 % річних, колегія суддів прийшла до висновку, що правомірним є нарахування пені за подвійною обліковою ставкою НБУ на суму боргу за період нарахування, починаючи з наступного дня після закінчення визначеного позивачем періоду нарахування пені, тобто з 25.07.2019 до повної сплати суми основного боргу, але не довше ніж до 25.01.2020 з огляду на положення частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, якими визначено, що нарахування пені припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, а також 3 % річних з 25.07.2019 до повної сплати суми основного боргу.

Відповідно до ч.ч. 11, 12 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі. До закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.

З урахуванням викладеного, на підставі ч. 10 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за необхідне зазначити в рішенні суду про нарахування пені з 25.07.2019 (наступний день після закінчення визначеного позивачем періоду нарахуванням пені) до моменту сплати суми основного боргу, але не довше ніж до 25.01.2020 з урахуванням вимог законодавства України, що регулюють таке нарахування (ст. 549 Цивільного кодексу України, ст. 232 Господарського кодексу України), а також 3 % річних з 25.07.2019 до повної сплати суми основного боргу.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 277, 281-284 ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Херсонської області від 13.12.2021р. у справі №923/706/19 скасувати.

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Херсонгаз" () на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" () 68 889 869,84 грн. заборгованості з оплати добових небалансів, 615 179,48 грн пені, 543 580,88 грн. 3% річних та 672 350,00 грн судового збору.

3. Органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.06.2024 року у справі №923/706/19, здійснювати нарахування пені на фактичну (не сплачену) суму основного боргу, починаючи з 25.07.2019 до повної сплати суми основного боргу, але не довше ніж до 25.01.2020. Розрахунок пені здійснювати за формулою: С х 2ОСД х Д / 100, (С - сума основного боргу (станом на час ухвалення рішення суду - 68 889 869,84 грн.; 2ОСД - подвійна облікова ставка НБУ в день прострочення; Д - кількість днів прострочення).

4.Роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що в разі часткової сплати відповідачем основного боргу, пеня нараховуються на залишок боргу, що залишився.

5. Органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.06.2024 року у справі №923/706/19, здійснювати нарахування 3 % річних з 25.07.2019 до повної сплати суми основного боргу. Нарахування 3% річних необхідно здійснювати за наступною формулою: Сума 3% річних = С х 3 х Д / 365 / 100, де: С - сума основного боргу (станом на час ухвалення рішення суду - 68 889 869,84 грн.), Д - кількість днів прострочення.

6. Роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у випадку часткової сплати суми основного боргу, нарахування 3% річних повинно здійснюватись на залишок заборгованості.

7. В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Херсонгаз" () на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" () судовий збір за апеляційний перегляд 1 008 525 грн.

Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідні накази зазначивши повні реквізити сторін.

Відповідно до ст.284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів, які обчислюються у відповідності до ст.288 ГПК України.

Повний текст постанови

складено та підписано

20.06.2024р.

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Я.Ф. Савицький

Суддя А.І. Ярош