ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року м. ОдесаСправа № 916/1670/23
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богатиря К.В.

суддів: Поліщук Л.В., Таран С.В.

секретар судового засідання Арустамян К.А.

за участю представників сторін у справі:

Від Товариства з обмеженою відповідальністю «Статус Енерго» адвокат Тютько А.Б.

Від Головного управління Національної поліції в Одеській області Лисий С.О., Міняйло О.М.

Від Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» адвокат Дзиговська С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Статус Енерго»

на рішення Господарського суду Одеської області від 28.02.2024

по справі №916/1670/23

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Статус Енерго»

до відповідача: Головного управління Національної поліції в Одеській області

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі»

про стягнення вартості безпідставно набутого майна у розмірі 888 188,59 грн,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина.

21.04.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Статус Енерго» звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Одеській області про стягнення вартості безпідставно набутого майна у розмірі 888 188,59 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач незважаючи на відсутність договірних відносин із позивачем спожив електричну енергію у більшому обсязі, ніж це було передбачено договором № 85 від 02.04.2021, а саме на 149 630,35 кВт/год. Позивач вказує, що відповідачем у жовтні 2021 було спожито 263 968 кВт/год електричної енергії, 114 317,65 кВт/год з яких відповідач оплатив у повному обсязі (566 043,63 грн за договором № 85 від 02.04.2021), а 149 630,35 кВт/год є безпідставно спожитою електричною енергією.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 28.02.2024 в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Статус Енерго» до Головного управління Національної поліції в Одеській області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі», про стягнення вартості безпідставно набутого майна у розмірі 888 188,59 грн - відмовлено у повному обсязі.

Приймаючи дане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, встановлені у справі № 916/388/22, що є преюдиційною, належать до предмета доказування даної справи. Так, постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.02.2023 у справі № 916/388/22 встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Статус Енерго» не було доведено факт споживання відповідачем в період з 01 по 10 жовтня 2021 електричної енергії в обсязі 263 968 кВт.год. Таким чином, не підлягають доказуванню обставини щодо того, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Статус Енерго» не було доведено факт споживання відповідачем в період з 01 по 10 жовтня 2021 електричної енергії в обсязі 263 968 кВт.год.

Господарський суд зазначив, що в ході розгляду справи № 916/388/22 судом було досліджено факт споживання відповідачем електричної енергії в обсязі 263 968 кВт.год та рішенням у справі № 916/388/22 встановлено недоведення споживання відповідачем електричної енергії в обсязі 263 968 кВт.год, що включає і 149 650,55 кВт/год, які є предметом позову у даній справі. Таким чином судом вже була надана оцінка доводами споживання відповідачем електричної енергії в обсязі 149 650,55 кВт/год. Отже, позивач не довів суду факт набуття або збереження відповідачем майна (електричної енергії) в обсязі 149 650,55 кВт/год за його рахунок, тому підстави для застосування до даних правовідносин сторін приписів ст.ст. 1212, 1213 ЦК України, відсутні.

Аргументи учасників справи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Статус Енерго» на рішення Господарського суду Одеської області від 28.02.2024 по справі №916/1670/23.

Апелянт зазначив, що загальний обсяг поставленої Позивачем та спожитої електричної енергії Відповідачем у жовтні 2021 року становить 263 968 кВт/год, в результаті чого Відповідача внесено до реєстру постачальника ТОВ «Статус Енерго». Споживання Відповідачем даної кількості електроенергії підтверджується листом АТ «ДТЕК Одеські електромережі» № 21/176 від 14.03.2023, а також поясненнями АТ «ДТЕК Одеські електромережі» як третьої особи, які були надані в судовому засіданні при розгляді справи в суді першої інстанції.

Апелянт вказав, що судом першої інстанції не враховано, що у справі № 916/388/22 встановлено, що Позивачем не було доведено факту споживання електричної енергії Відповідачем у період з 01.10.2021 по 10.10.2021 в обсязі 263 968 кВт/год.

Апелянт зазначає, що у матеріалах справи, рішення по якій оскаржується, наявні докази споживання Відповідачем 149 650,55 кВт/год у період з 11.10.2021 по 13.10.2021, та в загальному споживання 263 968 кВт/год у період з 01.10.2021 по 13.10.2021. Відтак при винесені оскаржуваного рішення Судом не взято до уваги факту споживання електричної енергії у обсязі 149 650,55 кВт/год у період з 11.10.2021 по 13.10.2021.

Керуючись викладеним вище, апелянт просить рішення Господарського суду Одеської обл. від 28.02.2024 по справі № 916/1670/23 за позовною заявою ТОВ «Статус Енерго» до Головного управління Національної поліції в Одеській обл. про стягнення вартості безпідставно набутого майна у розмірі 888 188,59 грн - скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, а всі судові витрати покласти на відповідача.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу.

До Південно-західного апеляційного господарського суду від Головного управління Національної поліції в Одеській області надійшов відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Статус Енерго» на рішення Господарського суду Одеської області від 28.02.2024 по справі №916/1670/23.

Відповідач вказав, що постачання електричної енергії позивачем у спірний період здійснювалось з 1 жовтня 2021 року по 10 жовтня 2021 року, тобто 10 календарних днів. В подальшому, після закінчення постачання електричної енергії з боку позивача, постачання електричної енергії здійснювалось іншими постачальниками.

Відповідач вказує, що хибним є висновок позивача про те, що ним було поставлено більш ніж 77% (263968 кВт год.) від загального обсягу поставленої Головному управлінню електроенергії за жовтень 2021 року, хоча період поставки електроенергії позивачем становить лише третину днів від загальної кількості днів у спірному періоді. Відповідач вважає, що це неможливо та позивачем суттєво завищено обсяг електроенергії.

Відповідач також вказує, що позивач не надає жодного документу на підтвердження даного обсягу поставки електроенергії.

Відповідач також вказує, що електрична енергія не може бути безпідставно набутим майном, а може бути необлікованою електричною енергією виключно у випадку виявлення самовільного підключення до електромереж постачальника, виробника або споживача електричної енергії або до електричних мереж оператора системи розподілу. У даному випадку, позивач навіть і не каже про факт самовільного підключення Головним управлінням до його електричної мережі, а третя особа не надає жодного акта про порушення, через що подання даного позову є виключно результатом незгоди із ухваленими рішеннями по справі №916/388/22, яке набрало законної сили та перегляду не підлягає.

Керуючись викладеним вище, відповідач просить відмовити у задоволенні вимог апеляційної скарги ТОВ «Статус Енерго» у повному обсязі та залишити без змін рішення Господарського суду Одеської області від 28.02.2024 року по справі №916/1670/23.

Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 916/1670/23 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Богатир К.В., судді Поліщук Л.В., Таран С.В., що підтверджується витягом з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 01.04.2024.

На момент надходження апеляційної скарги, матеріали справи №916/1670/23 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.04.2024 відкладено вирішення питання про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Статус Енерго» на рішення Господарського суду Одеської області від 28.02.2024 по справі №916/1670/23 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали справи №916/1670/23 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №916/1670/23.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.04.2024 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Статус Енерго» на рішення Господарського суду Одеської області від 28.02.2024 по справі №916/1670/23 - залишено без руху; встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Статус Енерго» строк для усунення недоліків при поданні апеляційної скарги шляхом надання Південно-західному апеляційному господарському суду докази направлення копії апеляційної скарги листом з описом вкладення на адресу АТ «ДТЕК Одеські електромережі» та Головного управління Національної поліції в Одеській області протягом 10 днів з дня вручення цієї ухвали; роз`яснено Товариству з обмеженою відповідальністю «Статус Енерго», що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Статус Енерго» про усунення недоліків апеляційної скарги. До даного клопотання було додано докази направлення копії апеляційної скарги на адресу АТ «ДТЕК Одеські електромережі» та Головного управління Національної поліції в Одеській області. Таким чином, недоліки апеляційної скарги були усунуті.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.04.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Статус Енерго» на рішення Господарського суду Одеської області від 28.02.2024 по справі №916/1670/23; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 10.05.2024; призначено справу №916/1670/23 до розгляду у розумний строк відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод на 30.05.2024 о 10:30.

30.05.2024 у судовому засіданні було оголошено перерву до 20.06.2024 о 12:30.

30.05.2024 у судовому засіданні по справі №916/1670/23 прийняли участь представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Статус Енерго» адвокат Тютько А.Б., представники Головного управління Національної поліції в Одеській області Лисий С.О., Міняйло О.М. та представник Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» адвокат Дзиговська С.М.

Фактичні обставини, встановлені судом.

02.04.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Статус Енерго» (Постачальник) та Головним управлінням Національної поліції в Одеській області (Споживач) було укладено договір №85 про закупівлю електричної енергії з розподілом.

Пунктом 1.1 договору передбачено, що цей Договір встановлює порядок та умови постачання електричної енергії з розподілом Споживачу Постачальником (далі - Постачальник) та укладається сторонами з урахуванням статей 633. 634.641. 642 Цивільного кодексу України. Закону України «Про публічні закупівлі» та абз.3.4 п.3.1.7 Правил роздрібного ринку електричної енергії, що затверджені Постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.18 р. (далі - ПРРЕЕ).

Згідно п.2.1 договору, за цим Договором Учасник продає електричну енергію з розподілом, за кодом CPV за ДК 021:2015-09310000-5 - Електрична енергія, Замовнику для забезпечення потреб електроустановок Замовника, а Замовник оплачує Учаснику вартість спожитої (купленої) електричної енергії з розподілом та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору. Кількість електричної енергії з розподілом на 2021 рік визначено в обсязі 3 296 562кВт*год, відповідно до Додатку 2 «Обсяги очікуваного споживання електричної енергії Замовнику».

Відповідно до п.2.3 договору, строк постачання електричної енергії з розподілом: до 31.12.2021.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що ціна цього договору на 2021 рік становить 10 384 170,30грн. в т.ч. ПДВ 1730695,05 (з них відшкодування орендарями приміщень 975 544,00 грн.) Замовник розраховується з Учасником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором.

Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць (п.5.5). Розрахунки Замовника за цим Договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Учасника (далі - спецрахунок). Оплата вартості електричної енергії з розподілом за цим Договором здійснюється Замовником виключно шляхом перерахування коштів на спец рахунок Учасника протягом 10 банківських днів з моменту підписання акту наданих послуг. Оплата вважається здійсненою після того, як на спец рахунок Учасника надійшла вся сума коштів. Спецрахунок Учасника зазначається у платіжних документах Учасника, у тому числі у разі його зміни (п.5.6 договору).

Пунктом 13.1 договору передбачено, що договір укладається строком до 31.12.2021, та набирає чинності з моменту підписання договору сторонами.

Сторонами вказаного Договору були підписані низка додаткових угод, якими вносились зміни щодо обсягу електричної енергії на 2021 рік та ціни, а саме:

- Додаткова угода № 1 від 29.06.2021 до Договору про закупівлю електричної енергії з розподілом № 85 від 02.04.2021;

- Додаткова угода № 2 від 22.07.2021 до Договору про закупівлю електричної енергії з розподілом № 85 від 02.04.2021 року;

- Додаткова угода № 3 від 01.09.2021 року до Договору про закупівлю електричної енергії з розподілом № 85 від 02.04.2021 року;

- Додаткова угода № 4 від 03.09.2021 року до Договору про закупівлю електричної енергії з розподілом № 85 від 02.04.2021 року.

З наявної заяви-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу вбачається, що ТОВ «Статус Енерго» постачало електричну енергію Головному управлінню Національної поліції України на 96 різних об`єктів, розташованих на всій території Одеської області.

11.10.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Статус Енерго» (Постачальник) та Головним управлінням Національної поліції в Одеській області (Споживач) було підписано Угоду про розірвання Договору №85 від 02.04.2021, за умовами якої сторони домовились про наступне:

1. Сторони вирішили достроково припинити дію Договору про закупівлю № 85 від 02.04.2021 з вини Постачальника, у зв`язку із неможливістю виконання договору Постачальником через істотне зростання закупівельних цін на ринку електричної енергії.

2. Договір про закупівлю № 85 від 02.04.2021 вважати припиненим з 11 жовтня 2021 року. Постачання електричної енергії здійснюється Постачальником до 10 жовтня 2021 року включно.

3. Зменшити суму договору на 3 026 312,33 гри. (три мільйони двадцять шість тисяч триста дванадцять гри. 33 коп.), в т.н. ПДВ 504385,39 з них відшкодування орендарями приміщень 975544,00 гривень та викласти пункт 5.1 Розділу 5 Договору в новій редакції: 5.1. Ціна цього договору на 2021 рік становить 7 357 857,97 грн. (сім мільйонів триста п`ятдесят сім тисяч вісімсот п`ятдесят сім гривень 97 коп.) у т.ч. ПДВ - 1 226 309, 66 грн.

4. Сторони засвідчують, що з моменту припинення дії Договору про закупівлю № 85 від 02.04.2021 не вважають себе пов`язаними будь-якими правами та зобов`язаннями по зазначеному договору, окрім прав та зобов`язань, пов`язаних із здійсненням остаточного взаєморозрахунку між Сторонами.

5. Замовник розраховується з Учасником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), шо визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором.

6. Споживач підтверджує, шо у нього відсутні претензії до Постачальника щодо виконання умов Договору.

7. В частині виконання зобов`язань зі Сторони Споживача Договір діє до повного їх виконання Споживачем.

В подальшому 22.10.2021 між відповідачем та ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» був укладений договір № 01-17443Ц/383 про закупівлю електричної енергії з розподілом в обсязі 447 593 кВт*год. Строк постачання електричної енергії з розподілом за даним договором починається з 13.10.2021.

Згідно листа АТ «ДТЕК Одеські електромережі» вих. № 21/176 від 14.03.2023 обсяг споживання електричної енергії ГУНП в Одеській області за період з 01.10.2021 по 13.10.2021 (період постачання постачальником ТОВ «Статус Енерго» у жовтні 2021) склав 263 968 кВт/год.

Крім того, відповідно до довідки АТ «ДТЕК Одеські електромережі» від 03.05.2022 АТ «ДТЕК Одеські електромережі» надало Головному управлінню Національної поліції в Одеській області послуги з розподілу електричної енергії за жовтень 2021 року станом на 13.10.2021 у обсязі 263 968 кВт/год. Дані обсяги були віднесені до постачальника електричної енергії ТОВ «Статус Енерго».

Відповідно до довідки Львівської ТПП вих. № 19-09/1803 від 08.03.2023 станом на 06.03.2022 вартість електричної енергії (РДН) за 1 кВт/год становить 5,935092 з ПДВ за 1 кВт/год.

Колегією суддів досліджено акт приймання-передачі електроенергії № 750 на суму 888 188,59 грн з ПДВ, обсяг спожитої електроенергії 149 650,35 кВт/год, ціна без ПДВ 4,945910 грн. Акт не містить періоду, за який спожито електроенергію. Акт не підписаний споживачем.

16.03.2023 позивач направив відповідачу вимогу вих. № 16/03-03 про стягнення вартості безпідставно набутого майна у розмірі 888 158,59 грн.

Судом досліджено докази, надані АТ «ДТЕК Одеські електромережі», а саме:

- договір № 156 електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії від 04.09.2019 з додатками, відповідно до якого АТ «ДТЕК Одеські електромережі» надає ТОВ «Статус Енерго» послуги з розподілу/передачі електричної енергії за сукупністю споживачів, які входять до групи ТОВ «Статус Енерго» згідно з реєстром за ЕІС-кодами споживачів та їх точками вимірювання;

- лист АТ «ДТЕК Одеські електромережі» вих. № 101/19/03-1946 від 08.04.2021 на адресу ТОВ «Статус Енерго», яким зокрема, підтверджено можливість постачання електричної енергії Головному управлінню Національної поліції в Одеській області з 01.04.2021;

- лист АТ «ДТЕК Одеські електромережі» вих. № 101-19/03-6276 від 15.10.2021 на адресу ТОВ «Статус Енерго», яким повідомлено, що АТ «ДТЕК Одеські електромережі» отримали запит на зміну електропостачальника з 13.10.2021 та надано прогнозовані обсяги споживання на дату зміни постачальника по наступному споживачу: Головне управління Національної поліції в Одеській області 272 000 кВт/год.

Мотивувальна частина.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 ст. 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову, виходячи з таких підстав.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

В силу частини першої статті 5 Господарського процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Реалізуючи визначене право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, необхідно виходити із його ефективності, а це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №910/3009/18, від 19.01.2021 у справі №916/1415/19), а право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (пункт 57 постанови від 05.06.2018 у справі №338/180/17), відтак суд повинен відмовляти у задоволенні позовної вимоги, яка не відповідає ефективному способу захисту права чи інтересу.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Європейський суд вказав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

У справі "Белеш та інші проти Чеської Республіки" Європейський суд з прав людини зауважив, що право на справедливий судовий розгляд, що гарантується статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав та обов`язків.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 04.12.1995 у справі "Белле проти Франції" для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права, оскільки обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Неналежність або неефективність обраного позивачем способу захисту права є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд повинен встановити на що саме спрямований позов та вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту в обраний позивачем спосіб.

Відповідно до ч.1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з вимогами ч.1, ч.7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються з вимогами ст. 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 20.03.2019 у справі №753/20633/15-ц:

- предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права;

- зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України);

- об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб;

- під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 14.04.2020 у справі №495/2442/16-ц системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). У постанові також вказано, що під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Статтею 1213 ЦК України визначено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Відповідно до положень частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (стаття 74 зазначеного Кодексу).

Разом з цим докази, які подаються до господарського суду, підлягають оцінці відповідно до статті 86 ГПК України, за якою суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує. Суд звертається до правової позиції, наведеної у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі № 914/1131/18, від 26.02.2019 у справі № 914/385/18, від 10.04.2019 у справі № 904/6455/17, від 05.11.2019 у справі 915/641/18, від 13.01.2020 у справі № 908/510/19, від 04.02.2020 у справі № 918/104/18.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.76, ч.1 ст.77, ч.ч.1, 2 ст.79 ГПК України).

Разом із тим підстави звільнення від доказування унормовані у статті 75 Господарського процесуального кодексу України. Так, за змістом частини 4 цієї статті обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду (частина 7 цієї статті).

За змістом ч. 4 ст.75 ГПК України, неодмінною умовою її застосування є участь тих самих осіб або особи, щодо якої встановлено ці обставини, як у справі, що розглядається господарським судом, так і у справі зі спору, що вирішувався раніше, і в якій встановлено певні обставини, що мають значення для справи, що розглядається.

Важливим є те, що обставини, встановлені у справі, що є преюдиційною, мають належати до предмета доказування, тобто їх встановлення має бути необхідне для вирішення тієї справи. Оскільки предмет доказування спочатку визначається підставами позову, а потім обґрунтовується нормами матеріального права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору, то питання про те, чи належав певний факт до предмета доказування, є питанням права, а не факта.

Преюдиційність це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу.

Правило про преюдицію спрямовано не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив у законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду на їх дослідження та оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

У преамбулі та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, рішенні Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 Совтрансавто-Холдінг проти України, а також рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 Брумареску проти Румунії встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення одним з основоположних аспектів верховенства права принципу юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.

В силу статті 11 ГПК України, статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини згадані судові рішення та зміст самої Конвенції про захист прав та свобод людини є пріоритетним джерелом права для національного суду.

Судом встановлено, що у провадженні Господарського суду Одеської області перебувала справа № 916/388/22 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Статус Енерго» до Головного управління Національної поліції в Одеській області про стягнення 589 023,79 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 01.09.2022, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.02.2023, відмовлено у задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Статус Енерго».

Враховуючи, що під час розгляду справи № 916/388/22 приймали участь Товариство з обмеженою відповідальністю «Статус Енерго» та Головне управління Національної поліції в Одеській області, тобто ті самі сторони, які приймають участь під час розгляду даної справи № 916/1670/23, обставини встановлені рішенням суду у справі № 916/388/22 мають преюдиційне значення.

У справі №916/388/22, дійсно суд дійшов висновку про те, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Статус Енерго» не було доведено факт споживання відповідачем в період з 01 по 10 жовтня 2021 електричної енергії в обсязі 263 968 кВт/год.

Однак, цей висновок стосувався саме періоду, коли діяв Договір про закупівлю № 85 від 02.04.2021, тобто з 01 по 10 жовтня 2021 року.

В той же час, у справі №916/1670/23 предметом спору є стягнення вартості безпідставного набутого майна у розмірі 888 188.59 грн. за період з 11 по 13 жовтня 2021 року, а підставою є споживання електричної енергії без договірних відносин між Позивачем та Відповідачем.

В той же час, у рішенні по справі №916/388/22 не було зроблено жодних висновків щодо спожитої електричної енергії у період після закінчення дії договору про закупівлю № 85 від 02.04.2021.

З огляду на викладене вище, колегія суддів не приймає до уваги висновок про те, що не підлягають доказуванню обставини щодо того, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Статус Енерго» не було доведено факт споживання відповідачем в період з 01 по 10 жовтня 2021 електричної енергії в обсязі 263 968 кВт/год, адже ці обставини не підлягають доказуванню у зв`язку з тим, що період з 01 по 10 жовтня 2021 не є спірним у справі №916/1670/23.

Щодо визначення обсягу поставленої Позивачем та спожитої електричної енергії Відповідачем у жовтні 2021 року, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 9.14.1. та 9.14.3. Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 311 (у редакції постанови НКРЕКП від 20.03.2020 № 716), АКО (адміністратор комерційного обліку) має передавати АР (адміністратор розрахунків) та учасникам ринку сертифіковані дані комерційного обліку в обсязі, необхідному та достатньому для проведення ними розрахунків та виставлення рахунків своїм контрагентам.

Учасники ринку та АР використовують для розрахунків та інших комерційних цілей виключно сертифіковані дані щодо обсягів виробленої, відпущеної, переданої, розподіленої, відібраної, спожитої, імпортованої та експортованої електричної енергії, що отримані від АКО та зберігаються у нього для кожної ТКО (точка комерційного обліку).

У даному випадку адміністратором комерційного обліку виступає АТ «ДТЕК Одеські електромережі», таким чином саме третя особа надає дані щодо обсягів переданої відповідачу електричної енергії.

Як вбачається з матеріалів справи, загальний обсяг поставленої Позивачем та спожитої електричної енергії Відповідачем у жовтні 2021 року становить 263 968 кВт/год, в результаті чого Відповідача внесено до реєстру постачальника ТОВ «Статус Енерго».

Споживання Відповідачем даної кількості електроенергії підтверджується:

- листом АТ «ДТЕК Одеські електромережі» № 21/176 від 14.03.2023;

- довідкою АТ «ДТЕК Одеські електромережі» від 03.05.2022 щодо об`єму послуги з розподілу електричної енергії за жовтень 2021 року станом на 13.10.2021;

- поясненнями представника АТ «ДТЕК Одеські електромережі» як третьої особи у судових засіданнях у суді першої інстанції та в апеляційному господарському суді.

Зокрема АТ «ДТЕК Одеські електромережі» підтвердило, що за розрахунковий період з 01.10.2021 по 13.10.2021 надало Позивачу послуги з розподілу електричної енергії на об`єкти Відповідача у обсязі 263 968 кВт/год.

Окрім даних доказів, в матеріалах справи, наявний лист АТ «ДТЕК Одеські електромережі» вих. № 101-19/03-6276 від 15.10.2021 на адресу ТОВ «Статус Енерго», яким повідомлено, що АТ «ДТЕК Одеські електромережі» отримали запит на зміну електропостачальника з 13.10.2021 та надано прогнозовані обсяги споживання на дату зміни постачальника по наступному споживачу: Головне управління Національної поліції в Одеській області 272 000 кВт/год.

Дані обставини повністю спростовують посилання відповідача на те, що він не міг спожити за період з 01.10.2021 по 13.10.2021 263 968 кВт/год електричної енергії, оскільки це складає 77% місячно споживання, адже фактично спожиті обсяги електричної енергії не перевищують прогнозовані обсяги споживання на дату зміни постачальника.

Як було встановлено вище, 11.10.2021 між Головним управлінням Національної поліції в Одеській області та ТОВ «Статус Енерго» було укладено Угоду про розірвання договору, за умовами якої сторони домовились Договір № 85 від 02.04.2021 вважати припиненим з 11 жовтня 2021 року, а постачання електричної енергії здійснюється Постачальником до 10 жовтня 2021року включно. У період з 01.10.2021 по 10.10.2021 за підрахунками Відповідача, Відповідач спожив електричну енергію в обсязі 114 317,65 кВт/год і за неї розрахувався. Дані обставини не заперечуються обома сторонами справи, як позивачем, так і відповідачем.

В подальшому, між відповідачем і ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» було укладено договір від 22.10.2021 № 01-17443Ц/383 про закупівлю електричної енергії в обсязі 447 593 кВт/год. Строк постачання електричної енергії заданим договором починається з 13.10.2021.

При цьому, відповідно до п. 6.1.1 Розділу VI Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» Споживач має право в установленому цими Правилами порядку на зміну електропостачальника шляхом укладення нового договору про постачання електричної енергії споживачу (постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг) з новим електропостачальником. Крім того, Повідомлення про намір укласти новий договір з новим електропостачальником надається у вигляді заяви-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу на умовах оприлюдненої комерційної пропозиції електропостачальника (п. 6.1.5 Розділу VI Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії»).

В даному випадку, в заяві-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу Відповідачем було визначення початок постачання електричної енергії з 13.10.2021, а не з 11.10.2021.

Тобто Відповідачу було відомо про те, що Договір з Позивачем припинено 10.10.2021, а новий постачальник розпочне здійснювати постачання лише з 13.10.2021.

Таким чином, Відповідачем, незважаючи вже на відсутність договірних відносин із Позивачем, було спожито електричну енергію у більшому обсязі, ніж це було передбачено Договором №85 від 02.04.2021, тобто споживач отримав від постачальника електричну енергію у перехідний період після розірвання сторонами Договору №85 від 02.04.2021 до початку такого постачання з боку ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія». Дані обставини підтверджуються адміністратором комерційного обліку, яким виступає АТ «ДТЕК Одеські електромережі».

З огляду на наведені вище дані про загальний обсяг поставленої Позивачем та спожитої електричної енергії Відповідачем у жовтні 2021 року та відомості про обсяг поставленої Позивачем та спожитої електричної енергії Відповідачем за період з 01.10.2021 по 10.10.2021, колегія суддів встановила, що після закінчення дії договору, у період з 11.10.2021 по 13.10.2021, відповідачем було спожито електричної енергії, поставленої позивачем, загальним обсягом 149 650,35кВт/год.

Колегія суддів вважає, що відповідач шляхом споживання електричної енергії без укладання відповідного договору набув майно без достатньої правової підстави. З огляду на дані обставини, у позивача була наявна підстава для звернення з позовною заявою про стягнення вартості безпідставно набутого майна.

Вартість безпідставно набутого майна визначається в момент розгляду судом справи про повернення майна. Відповідно до цінової довідки Львівської торгово-промислової палати №19-09/1803 від 08.03.2023, станом на 06.03.2023 вартість електричної енергії (РДН ринок добу наперед) за 1 кВт/год становить 5,935092 грн з ПДВ за 1 кВт/год, що складається з:

- середньозважена ціна на ринку електричної енергії (РДН) 3 429,07 грн без ПДВ за 1 МВт/год;

- послуги з передачі електричної енергії 380,23 грн. без ПДВ за 1 МВт/год відповідно до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 21.12.2022р. №1788 «Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії НЕК «Укренерго» на 2023 рік»);

- послуги з розподілу електричної енергії у АТ «ДТЕК Одеські електромережі» для другого класу напруги - 1136,56 грн без ПДВ за 1 МВт/год відповідно до Постанови Національної комісії, шо здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 21.12.2022 № 1804 Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії АТ «ДТЕК Одеські електромережі» із застосуванням стимулюючого регулювання;

- ПДВ 20% - 0,989182 грн за 1 КВт/год.

Оскільки, вартість за 1 кВт/год електричної енергії становить 5,935092 грн з ПДВ за 1 кВт/год, то вартість безпідставно набутого майна (електрична енергія) в об`ємі 149 650,35 кВт/год становить 888 188,59 грн з ПДВ.

Враховуючи ті обставини, що відповідачем було безпідставно набуте майно позивача (електричну енергію), то позов підлягає задоволенню у повному обсязі, шляхом стягнення з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Статус Енерго» вартість безпідставно набутого майна у сумі 888 188,59 грн.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У даному випадку, судом першої інстанції не було з`ясовано обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення апеляційної скарги позивача та прийняття нового рішення про задоволення позову, колегія суддів вважає, що витрати зі сплати судового збору за подачу позовної заяви та апеляційної скарги необхідно покласти на відповідача.

Керуючись статтями 269-271, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Статус Енерго" на рішення Господарського суду Одеської області від 28.02.2024 по справі №916/1670/23 задовольнити.

Рішення Господарського суду Одеської області від 28.02.2024 по справі №916/1670/23 скасувати.

Прийняти нове рішення:

« 1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області (65080, м. Одеса, вул. Ак. Філатова, 15-А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Статус Енерго" (79026, м. Львів, вул. Стрийський, 86в, ) вартість безпідставно набутого майна у сумі 888 188,59 грн.

3.Стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області (65080, м. Одеса, вул. Ак. Філатова, 15-А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Статус Енерго" (79026, м. Львів, вул. Стрийський, 86в, ) витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви у сумі 13 322,82 грн.»

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області (65080, м. Одеса, вул. Ак. Філатова, 15-А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Статус Енерго" (79026, м. Львів, вул. Стрийський, 86в, ) витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги у сумі 19 984,24 грн.

Зобов`язати Господарський суд Одеської області видати наказ з дотриманням Закону України «Про виконавче провадження» щодо вимог до виконавчого документу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 25.06.2024.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: Л.В. Поліщук

С.В. Таран