ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2024 Справа № 914/853/24

за позовом: Фізичної особи підприємця Дудок Наталії Ігорівни, м.Тернопіль

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Старт Лейбл Ентертейнмент Україна», м.Львів

про стягнення заборгованості. Ціна позову: 157924,48 грн.

Суддя Кітаєва С.Б.

Представники сторін: не викликались

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області поступила позовна заява Фізичної особи підприємця Дудок Наталії Ігорівни до Товариства з обмеженою відповідальністю «Старт Лейбл Ентертейнмент Україна» про стягнення заборгованості у розмірі 157924,48 грн, з якої 129837,00 грн основного боргу та 28087,48 грн пені.

Ухвалою суду від 08.04.2024 позовну заяву Фізичної особи підприємця Дудок Наталії Ігорівни залишено без руху.

16.04.2024, за вх.№103692/24, від позивача надійшло клопотання, в якому позивач просить суд стягнути на її користь з Товариства заборгованість у розмірі 159633,63 грн, з якої: 129837,00 грн основного боргу, 29796,63 грн. пені. До клопотання ФОП Дудок Н.І. долучила розрахунок пені на суму 29796,63 грн. пені. Позивач у клопотанні про усунення недоліків визначила іншу ціну позову, у зв`язку із збільшенням розміру пені по заявленій у позові вимозі, а саме у позові заявлено 28087,48 грн пені (нарахованої за період з 06.06.2023 по 03.12.2023), а у клопотанні - 29796,63 грн пені (нарахованої за період з 29.04.2023 по 25.10.2023).

З підстав, наведених в ухвалі суду від 22.04.2024, суд дійшов висновку про відкриття провадження у даній справі за позовом Фізичної особи підприємця Дудок Наталії Ігорівни до Товариства з обмеженою відповідальністю «Старт Лейбл Ентертейнмент Україна» ( з урахуванням старої редакції позовної заяви, а саме стягнення заборгованості у розмірі 157924,48 грн., з яких 129837,00 грн. основного боргу та 28087,48 грн. пені), клопотання в частині надання рахунків на оплату разом з доказами прийняти, а в частині клопотання про збільшення розміру позовних вимог про стягнення пені -відмовити. Окрім того, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання). Вказаною ухвалою відповідачу було запропоновано подати відзив на позовну заяву, а позивачу відповідь на відзив, у строки встановлені ухвалою від 22.04.2024.

Ухвалу суду від 22.04.2024 надіслано відповідачу на адресу, вказану у позовній заяві та у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань (штрих-кодовий ідентифікатор 363).

14.05.2024 поштове відправлення за штрих-кодовим ідентифікатором 363 (ухвала суду від 22.04.2024), повернулося до Господарського суду Львівської області не врученим з відміткою про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Відмітка засвідчена підписом відповідального представника із проставленням відбитка календарного штемпеля.

Відповідно до п.9.2 Договору Сторони договору зобов`язуються при зміні своїх персональних даних повідомити про це іншу сторону протягом 5 (п`яти) днів з дня настання таких змін.

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресою місцезнаходження відповідача станом на момет ухвалення рішення є адреса, зазначена у позовній заяві, а саме: 79035, м.Львів, вул.Зелена, 253.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 15.05.2018 у справі № 904/6063/17, отримання поштової кореспонденції залежить від волевиявлення юридичної особи і на неї, як на суб`єкта господарської діяльності покладається обов`язок належної організації отримання поштової кореспонденції пов`язаної із здійснюваною господарською діяльністю. Сам лише факт неотримання скаржником кореспонденції, якою суд із додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки наведене зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу (аналогічна позиція викладена в постановах КГС ВС від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17, від 10.09.2018 у справі № 910/23064/17, від 24.07.2018 у справі № 906/587/17).

Таким чином, суд констатує, що сторони є належним чином повідомлені про розгляд їхньої справи у суді та мали можливість передбачену законом на реалізацію своїх прав та законних інтересів, з урахуванням сформованої позиції судів вищих інстанцій щодо належного повідомлення учасників процесу.

Відповідно до частин п`ятої та восьмої статті 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться. Статтею 248 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що серед принципів господарського судочинства є, зокрема, верховенство права, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, розумність строків розгляду справи судом.

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Оскільки до суду не надходило жодних клопотань учасників справи або одного з них, по суті спору (відповідач відзив не подав, проти позову не заперечив), які не перешкоджають можливості вирішення справи по суті, враховуючи наданий процесуальним законом строк для розгляду відповідної справи за правилами спрощеного позовного провадження, який встановлений законом у 60 календарних днів, суд дійшов висновку розглянути спір по суті.

Частиною дев`ятою статті 165 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Правова позиція позивача.

Позивач зазначає про те, що 28 грудня 2022 року між Фізичною собою-підприємцем Дудок Наталією Ігорівною (надалі за текстом «Позивач») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Старт Лейбл Ентертейнмент Україна» (надалі «Відповідач») було укладений Договір №23 (надалі за текстом «Договір»), згідно умов якого (п.1.1.) Позивач за дорученням і у відповідності з рекомендаціями Відповідача зобов`язувався надати послуги трансляції аудіо інформації на зупинках громадського транспорту м.Тернопіль, Хмельницький, Чернівці, Івано-Франківськ, Рівне, Кропивницький, відео інформації на екрані «Центральний» м.Тернопіль, м.Івано-Франківський та LED-бордах м.Тернопіль, Відповідач зобов`язувався оплачувати(п.2.1.2.) вказані послуги на умовах і в строк, які визначені цим Договором.

Відповідно до умов Договору(п.3.2.), оплата послуг Замовником проводиться у розмірі 100% вартості Послуг протягом 5(п`яти) банківських днів після надання рахунку, але не пізніше надання Актів здачі-приймання робіт(надання послуг).

За час дії Договору Виконавець надав послуги Замовнику на суму - 192 214,00 грн, згідно Актів здачі-приймання робіт(надання послуг), а саме: Акт №86 від 24.01.2023 року на суму - 1 650,00 грн; Акт №59 від 04.02.2023 року на суму - 18 459,00 грн; Акт №51 від 05.02.2023 року на суму - 17 548,00 грн; Акт №52 від 20.02.2023 року на суму - 19 220,00 грн; Акт №255 від 01.04.2023 року на суму - 27 378,00 грн ; Акт №257 від 18.04.2023 року на суму - 21 356,00 грн ; Акт №259 від 18.04.2023 року на суму - 36 032,00 грн; Акт №298 від 29.04.2023 року на суму - 50 571,00 грн.

Виконавець частково виконав грошові зобов`язання на суму - 62 377,00 грн.

Станом на момент звернення до суду заборгованість Відповідача перед Позивачем за надані послуги становить - 129 837,00 грн(сто двадцять дев`ять тисяч вісімсот тридцять сім грн. 00 коп.) 192 214,00 грн - 62 377,00 грн = 129 837,00 грн.

Таким чином має місце не належне виконання Відповідачем своїх договірних зобов`язань, що призвело до порушення майнових прав та законних інтересів Позивача.

Позивач вказує на те, що він неодноразово в письмовій формі звертався до Відповідача з вимогами про сплату заборгованості.

Так, 30 січня 2024р. Позивачем рекомендованим листом було направлено Відповідачу претензію вих.№1/02 де повідомлялося, що у Відповідача наявна заборгованість за надані послуги на суму - 129 837,00 грн. та надавався кінцевий акт звірки взаєморозрахунків за період правовідносин, також в даній претензії зазначалося про наслідки невиконання вимог даної претензії.

Однак на дату подання даної позовної заяви Відповідач жодним чином не відреагував на дану Вимогу та жодних проплат не було здійснено.

Згідно умов Договору(п.4.2.) за прострочення оплати товару Покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу. Згідно розрахунку розмір нарахованої пені за період з 06.06.2023року по 03.12.2023року становить - 28 087,48 грн.

За весь період правовідносин, Відповідач не мав жодних претензій, заперечень щодо якості, а також порядку виконання умов договору з боку Позивача, оскільки виконання домовленостей останнім здійснювались у чіткій послідовності та відповідності із підписаним договором.

Таким чином, позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю « Старт лейбл Ентертейнмент Україна" на користь Фізичної особи-підприємця Дудок Наталії Ігорівни 129 837,00 (сто двадцять дев`ять тисяч вісімсот тридцять сім тисяч гривень 00 копійок) суми основного боргу по Договору №23 від 28 грудня 2022 року, а також пеню у розмірі - 28 087,48 грн. (двадцять вісім тисяч вісімдесят сім гривень 00 копійок), всього - 157 924,48 грн. (сто п`ятдесят сім тисяч дев`ятсот двадцять чотири гривні 48 копійок), та судові витрати у розмірі 3 028 грн.

Позиція відповідача.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, доказів погашення заборгованості не представив.

Обставини справи.

28 грудня 2022 року між Фізичною собою-підприємцем Дудок Наталією Ігорівною (надалі за текстом «Позивач») та Товариства з обмеженою відповідальністю «Старт Лейбл Ентертейнмент Україна» (надалі «Відповідач») було укладений Договір №23 (надалі за текстом «Договір»),

Відповідно до п.1.1.1.1. Договору, Виконавець за дорученням і у відповідності з рекомендаціями Замовника зобов`язується надати послуги трансляції аудіо інформації на зупинках громадського транспорту м. Тернопіль, Хмельницький, Чернівці, Івано-Франківськ, Рівне, Кропивницький, відео інформації на екрані «Центральний» м.Тернопіль, м. Івано-Франківськ та LED--бордах м. Тернопіль (далі - Послуги), а Замовник зобов`язується оплачувати вказані Послуги на умовах і в строк, які визначені цим Договором.

Пунктом 1.2. Договору визначено перелік, обсяг, вартість Послуг, які зазначено в пункті 1.1. даного Договору, визначаються в окремих Додатках до даного Договору, які підписуються уповноваженими особами Сторін та є невід`ємною частиною даного Договору.

Оплата за цим Договором здійснюється в національній валюті України шляхом переказу грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця після отримання Замовником рахунку на оплату від Виконавця. (п.3.1. Договору).

Оплата Послуг Замовником проводиться в розмірі 100% вартості Послуг протягом 5 (п`яти) банківських днів після надання рахунку, але не пізніше надання Актів здачі-приймання робіт (надання послуг). (п.3.2.Договору).

Відповідно до п.4.1.Договору, у випадку невиконання чи неналежного виконання своїх обов`язків за цим Договором Сторона, яка визнана винною, має відшкодувати іншій Стороні всі обгрунтовані фактичні витрати.

3а несвоєчасне проведення оплати Замовник сплачує на рахунок Виконавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, та штраф 3% від суми договору за кожен день прострочення. (п.4.2. Договору).

Згідно з п.4.4. Договору, за кожен день прострочення надання послуг за цим Договором Виконавець сплачує Замовнику штраф у розмірі 0,5 % від вартості послуг, що повинні були бути надані.

Пунктом 4.5. Договору визначено, що не підписання або не надсилання Замовником Акту здачі-приймання робіт (надання послуг) за 15 (п`ятнадцять) робочих днів після надання Послуг без мотивованих причин відмови, є фактом визнання повного виконання Виконавцем своїх зобов`язань за даним Договором.

Зміни й доповнення, додаткові угоди й додатки до даного Договору є його невід`ємною частиною й мають юридичну чинність у випадку, якщо вони викладені в письмовій формі й підписані Сторонами.(п.7.1. Договору)

Цей Договір може бути достроково розірваний за взаємною згодою Сторін шляхом підписання Додаткової угоди до Договору. Сторона, яка має намір розірвати Договір, письмово повідомляє про це іншу Сторону за 15 (п`ятнадцять) робочих днів до дати такого припинення. (п.7.2. Договору).

Відповідно до п 8.1, цей Договір діє з моменту його підписання обома Сторонами по 31 грудня 2023 року.

Пунктом 8.2. Договору передбачено, що закінчення строку дії Договору не звільняє Сторони від виконання зобов`язань за цим Договором та відповідальності за його порушення.

Додатком №1 до Договору №23 від 28 грудня 2022 р. передбачено послуги, які Виконавець зобов`язується надати Замовникові, а саме: виготовлення аудіоінформації та (або) замінення її частини у період 1 шт.-700,00 грн., 1 шт-600,00 грн., 3 шт.-1050,00 грн.; трансляція аудіоінформації на зупинках громадського транспорту м. Тернопіль у період з 28.12.2022 по 04.02.2023 , у розмірі 8 424,00 грн.; Трансляція аудіоінформації на зупинках громадського транспорту м. Хмельницький у період з 28.12.2022 по 05.02.2022, у розмірі 8 424,00 грн.; Трансляція аудіоінформації на зупинках громадського транспорту м. Кропивницький у період з 29.12.2022 по 15.02.2023, у розмірі 11 007,00 грн.; Трансляція аудіоінформації на зупинках громадського транспорту м. Чернівці у період з 29.12.2022 по 20.02.2023, у розмірі 8 213,00 грн.; Трансляція відеоінформації на екрані «Центральни » м. Тернопіль у період з 3 31.12.2022 по 04.02.2023, у розмірі 6 174,00 грн.; Трансляція відеоінформації на LED-бордах м. Тернопіль у період з 31.12.2022 по 04.02.2023, у розмірі 12 285,00 грн.; разом-56 877,00 грн.

Додатком №2 до Договору №23 від 28 грудня 2022 р. передбачено послуги, які Виконавець зобов`язується надати Замовникові, а саме: Трансляція аудіоінформації на зупинках громадського транспорту м. Хмельницький у період з 13.03.2023 по 31.03.2023, у розмірі 13 338,00 грн.; Трансляція аудіоінформації на зупинках громадського транспорту м. Тернопіль у період з 13.03.2023 по 01.04.2023, у розмірі 14 040,00 грн.; Трансляція аудіоінформації на зупинках громадського транспорту м. Івано-Франківськ у період з 13.03.2023 по 18.04.2023, у розмірі 21 356,00 грн.; Трансляція аудіоінформації на зупинках громадського транспорту м. Рівне у період з 25.03.2023 по 24.04.2023, у розмірі 17 422,00 грн.; Трансляція аудіоінформації на зупинках громадського транспорту м. Чернівці у період з 25.03.2023 по 29.04.2023, у розмірі 14 616,00 грн.; Трансляція аудіоінформації на зупинках громадського транспорту м. Кропивницький у період з 25.03.2023 по 26.04.2023, у розмірі 18 533,00 грн.; Трансляція відеоінформації на екрані «Центральний» м. Тернопіль у період з 14.03.2023 по 01.04.2023, у розмірі 8 151,00 грн.; Трансляція відеоінформації на екрані «Центральний» м. Івано-Франківськ у період з 14.03.2023 по 18.04.2023, у розмірі 13 061,00 грн.; Трансляція відеоінформації на LED-бордах м. Тернопіль у період з 14.03.2023 по 01.04.2023, у розмірі 14 820,00 грн.; разом-135 337,00 грн.

Відповідно до п.3.2. Договору , оплата послуг Замовником проводиться у розмірі 100% вартості Послуг протягом 5 (п`яти) банківських днів після надання рахунку, але не пізніше надання Актів здачі-приймання робіт ( надання послуг)

Позивач надав послуги Відповідачу про що Сторони підписали Акти здачі-приймання наданих робіт (наданих послуг), а саме: Акт №86 від 24 січня 2023 р. на загальну суму 1 650,00 грн.; акт №59 від 04 лютого 2023 р. на загальну суму 18 459,00 грн.; акт №51 від 05 лютого 2023 р. на загальну суму 17 548,00 грн.; акт №52 від 20 лютого 2023 р. на загальну суму 19 220,00 грн.; акт №255 від 01 квітня 2023 р. на загальну суму 27 378,00 грн.; акт №257 від 18 квітня 2023 р. на загальну суму 21 356,00 грн.; акт 259 від 18 квітня 2023 р. на загальну суму 36 032,00 грн.; акт №298 від 29 квітня 2023 р. на загальну суму 50 571,00 грн.

Позивач надав рахунки на оплату за період з 01.01.2023 по 28.03.2024, а саме: рахунок №1099 від 28 грудня 2022 р. на загальну суму 17 548,00 грн.; рахунок №1100 від 29 грудня 2022 р. на загальну суму 19 220,00 грн.; рахунок №3 від 02 січня 2023 р. на загальну суму 18 459,00 грн.; рахунок №27 від 24 січня 2023 р. на загальну суму 1 650,00 грн.; рахунок №202 від 13 березня 2023 р. на загальну суму 27 378,00 грн.; рахунок №205 від 13 березня 2023 р. на загальну суму 21 356,00 грн.; рахунок №207 від 14 березня 2023 р. на загальну суму 36 032,00 грн.; рахунок №510 від 24 березня 2023 р. на загальну суму 50 571,00 грн.

Відповідач частково виконав грошові зобов`язання на суму - 62 377,00 грн. Так, зокрема, з банківської виписки за період з 01.01.2023 по 28.03.2024 вбачається, що: 09.01.2023 відповідачем оплачено 18459,00 грн. з призначенням платежу «оплата по рахунку №3 від 2 січня 2023р.».; 09.01.2023 відповідачем оплачено 19220,00 грн. з призначенням платежу «оплата по рахунку №1100 від 29 грудня 2022р.»; 17.02.2023 відповідачем оплачено 1650,00 грн. з призначенням платежу «оплата по рахунку №27 від 24 січня 2023р.»; 17.02.2023 відповідачем оплачено 17548,00 грн. з призначенням платежу «оплата по рахунку №1099 від 28 грудня 2022р.»; 06.06.2023 відповідачем оплачено 5500,00 грн. з призначенням платежу «оплата по рахунку №207 від 14 березня 2023р.».

Позивач намагався врегулювати спір із Відповідачем надіславши претензію вих.№1/02 від 30.01.2024 шляхом поштового відправлення № 637, проте Відповідач не відреагував на дану вимогу та жодних проплат не здійснив.

Згідно умов п.4.2 Договору , за несвоєчасне проведення оплати замовник сплачує на рахунок Виконавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, та штраф 3% від суми договору за кожен день прострочення.

Позивачем нараховано відповідачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення за період з 06.06.2023 року по 03.12.2023 року у розмірі-28 087,48 грн.

Таким чином, позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача на його користь заборгованості за Договором №23 від 28.12.2022 року у розмірі 157 924, 48 грн., з якої: 129 837,00 грн. сума основного боргу та 28 087,48 грн. пені.

Оцінка суду.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом положень статей 626, 627, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини між сторонами виникли на підставі Договору №23 від 28.12.2022 року про надання послуг трансляції аудіо інформації на зупинках громадського транспорту м. Тернопіль, Хмельницький, Чернівці, Івано-Франківськ, Рівне, Кропивницький, відео інформації на екрані «Центральний» м.Тернопіль, м. Івано-Франківськ та LED--бордах м. Тернопіль.

За положеннями ст. 901, ст. 902, ст. 903 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно пояснень позивача, викладених у позовній заяві, позивач виконав свої зобов`язання та надав послуги відповідачу на суму 192 214,00 грн., що підтверджується Актами здачі-приймання робіт ( надання послуг), а відповідач частково виконав грошові зобов`язання, сплативши 62 377,00 грн, що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків.

Відповідач не розрахувався за надані послуги у встановлений договором строк, чим порушив права та охоронювані законом інтереси позивача.

Доказів сплати боргу або обґрунтованих заперечень проти позовних вимог відповідач не подав.

Враховуючи факт неналежного виконання відповідачем договірних зобов`язань щодо оплати наданих позивачем послуг, суд вважає правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача 129 837,00 грн. заборгованості.

Щодо заявленої до стягнення суми пені, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно із частиною першою статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини шостої статті 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно із приписами статей 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У п. 2.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» з цього приводу зазначено, що щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Відповідно до п.3.2. Договору , оплата послуг Замовником проводиться у розмірі 100% вартості Послуг протягом 5 (п`яти) банківських днів після надання рахунку, але не пізніше надання Актів здачі-приймання робіт ( надання послуг)

Відповідно до п.4.2 Договору, за несвоєчасне проведення оплати Замовник сплачує на рахунок Виконавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення та штраф 3% від суми договору за кожен день прострочення.

Згідно з розрахунком позивача, за прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати послуг відповідачу нараховано пеню в сумі 28 087,48 грн за період з 06.06.2023 року по 03.12.2023 року від загальної суми заборгованості 129837,00 грн. Жодних заяв, клопотань в порядку ст.46 ГПК України, після відкриття провадження у справі, позивачем до суду не подавалось.

Відповідно до ч.2 ст.237 ГПК України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Здійснивши перерахунок заявленого до стягнення розміру пені, суд зазначає наступне.

Акт здачі приймання робіт від 24.01.2023 №86 на суму 1650,00 грн оплачено відповідачем 17.02.2023. Позивачем за вказаний період пеню не нараховано та не заявлено.

Акт здачі приймання робіт від 04.02.2023 №59 на суму 18459,00 грн оплачено відповідачем 09.01.2023.

Акт здачі приймання робіт від 05.02.2023 №51 на суму 17548,00 грн оплачено відповідачем 17.02.2023. Позивачем за вказаний період пеню не нараховано та не заявлено.

Акт здачі приймання робіт від 20.02.2023 №52 на суму 19220,00 грн. оплачено відповідачем 09.01.2023.

По акту здачі приймання робіт від 01.04.2023 №255 на суму 27378,00 грн зобов`язання з оплати у відповідача виникли 01.04.2023 (в день підписання акту), відповідно з 02.04.2023 -прострочення виконання зобов`язання з оплати Акту.

За несплату по акту здачі приймання робіт від 01.04.2023 №255 слід нарахувати пеню за період з 06.06.2023 (початок строку визначено позивачем у позові) по 02.10.2023 (ч.6 ст.232 ГК України) від суми заборгованості 27378,00 грн. За перерахунком суду розмір пені за вказаний період становить 4107,45 грн.

По акту здачі приймання робіт від 18.04.2023 №257 на суму 21356,00 грн зобов`язання з оплати у відповідача виникли 18.04.2023 (в день підписання акту), відповідно з 19.04.2023 -прострочення виконання зобов`язання з оплати Акту.

За несплату по акту здачі приймання робіт від 18.04.2023 №257 слід нарахувати пеню за період з 06.06.2023 (початок строку визначено позивачем у позові) по 19.10.2023 (ч.6 ст.232 ГК України) від суми заборгованості 21356,00 грн. За перерахунком суду розмір пені за вказаний період становить 3601,85 грн.

По акту здачі приймання робіт від 18.04.2023 №259 на суму 36032,00 грн зобов`язання з оплати у відповідача виникли 18.04.2023 (в день підписання акту), відповідно з 19.04.2023 -прострочення виконання зобов`язання з оплати Акту. Згідно банківської виписки даний акт було оплачено частково у розмірі 5500 грн 06.06.2023.

За несплату по акту здачі приймання робіт від 18.04.2023 №259 слід нарахувати пеню за період з 06.06.2023 (початок строку визначено позивачем у позові) по 19.10.2023 (ч.6 ст.232 ГК України) від суми заборгованості 30532,00 грн. (36032,00 5500,00 грн.). За перерахунком суду розмір пені за вказаний період становить 5149,45 грн.

По акту здачі приймання робіт від 29.04.2023 №298 на суму 50571,00 грн зобов`язання з оплати у відповідача виникли 29.04.2023 (в день підписання акту), відповідно з 30.04.2023 -прострочення виконання зобов`язання з оплати Акту.

За несплату по акту здачі приймання робіт від 29.04.2023 №298 слід нарахувати пеню за період з 06.06.2023 (початок строку визначено позивачем у позові) по 30.10.2023 (ч.6 ст.232 ГК України) від суми заборгованості 50571,00 грн. За перерахунком суду розмір пені за вказаний період становить 9094,47 грн.

Відтак, суд приходить до висновку, що вимога про стягнення пені підлягає до задоволення частково у розмірі 21953,22 грн. В задоволенні решти вимоги про стягнення пені слід відмовити.

Як унормовано статтею 129 Конституції України, основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою четвертою статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у частині першій статті 74 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).

17.10.2019 набув чинності Закон України N 132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до України змінено назву статті 79 ГПК з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

У рішенні Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Brualla Gomez de La Torre v. Spain" від 19.12.97 наголошено про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі N 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі N 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі N 902/761/18, від 04.12.2019 у справі N 917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі N 129/1033/13-ц (провадження N 14-400цс19).

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України" ("BENDERSKIY v. Ukraine"), в якому суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

Відповідно до частини четвертої статті 11 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права.

Враховуючи те, що позивачем подано достатньо об`єктивних, допустимих та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, які відповідачем не спростовані, виконавши вимоги процесуального права, всебічно і повно перевіривши обставини справи в їх сукупності, дослідивши представлені докази, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в частково, а саме до стягнення з відповідача на користь позивача належить 129 837,00 грн суми основного боргу, 21953,22 грн. пені.

Судові витрати.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, ФОП Дудок Н.І. сплатила судовий збір у розмірі 3028,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №450 від 28.03.2024.

На підставі положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір необхідно віднести на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 2910,38 грн.

Керуючись ст. ст.2, 73, 74, 76-79, 123, 129, 232, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Старт Лейбл Ентертейнмент Україна» (79035, Львівська обл., м.Львів, вул.Зелена, буд.253, ) на користь Фізичної особи-підприємця Дудок Наталії Ігорівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 129 837,00 грн. основного боргу, 21953,22 грн. пені та 2910,38 грн. судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя Кітаєва С.Б.