ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2024 р. м. Рівне Справа № 918/399/24

Господарський суд Рівненської області у складі головуючої судді Бережнюк В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Євротрубпласт"

до відповідача Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал"

про стягнення боргу 1 125 055,69 грн.

Секретар судового засідання: Лиманський А.Ю.

Представники сторін:

від позивача : не з`явився

від відповідача : не з`явився

Суть спору.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Євротрубпласт" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" про стягнення боргу 1 125 055,69 грн., з яких 351 611,58 грн. основний борг, 741 900,43 грн. штраф, 19 353,19 грн. інфляційні втрати, 12 190,49 грн. відсотки річних.

Стислий виклад позиції позивача, заперечень відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив умови Договору на закупівлю товарів № 210/294 від 29.03.2021 р. А саме, згідно Договору позивачем було поставлено Товар на загальну суму 1 315 330,88 грн. Відповідач сплатив на розрахунковий рахунок позивача 963719,30 грн. Заборгованість Відповідача за Договором № 210/294 від 29.03.2021 р. складає 351611,58 грн. Посилаючись на умови Договору та ст.625 ЦК України Позивач нарахував Відповідачу 741 900,43 грн. штрафу, 19 353,19 грн. інфляційних втрат, 12 190,49 грн. відсотків річних.

28 травня 2024 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого останній зазначив, що РОВКП ВКГ "Рівнеоблводоканал" не погоджується з обставинами та розрахунками позивача. Відповідач зазначає, що прострочення зобов`язання зі сплати боргу виникло не з вини РОВКП ВКГ "Рівнеоблволоканал", а є наслідком обставин непереборної сили.

РОВКП ВКГ "Рівнеоблволоканал" не спроможне відразу задовольнити всі платіжні вимоги постачальників і неспроможне вчасно розрахуватися за товари, роботи, послуги, оскільки має низьку платоспроможність.

Також відповідач просить зменшити нараховані штрафні санкції на підставі ст.233 ГК України.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 19.04.2024 відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на "15" травня 2024 р. на 10:15 год.

15 травня 2024 року відповідачем подано клопотання про перенесення справи та продовження строку на подання відзиву.

Ухвалою від 15.05.2024 продовжено Рівненському обласному виробничому комунальному підприємству водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" строк для підготовки письмового відзиву на позов до 27 травня 2024 року. Підготовче засідання відкладено на 28 травня 2024 р. на 11:00 год.

Від позивача та відповідача 28.05.2024 надійшли заяви про розгляд справи без участі їхніх представників.

Ухвалою від 28 травня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 25 червня 2024 року на 10:40 год.

У судове засідання 25.06.2024 учасники справи не прибули.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

29 березня 2021 року між Рівненським обласним виробничим комунальним підприємством водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" (замовник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Євротрубпласт" (постачальник, позивач) було укладено договір на закупівлю товарів №210/294 (надалі договір), відповідно до предмету якого постачальник зобов`язувався протягом 2021 року поставити замовнику товар зазначений в п. 1.2. договору, а замовник - прийняти та оплатити цей товар на умовах даного договору.

Відповідно до п. 1.2. Договору найменування товару: ДК 021:2015-44160000-9 Магістралі, трубопроводи, труби, обсадні труби, тюбінги та супутні вироби. Лот 1 Труби з поліетилену та супутні вироби.

Згідно з п. 3.1. Договору ціна Договору включає вартість Товару, вартість його доставки до складу Замовника, вантажно-розвантажувальні роботи та становить: 2 129 350,25 грн, в тому числі ПДВ 20%: 354 891,71 грн.

Необхідно зазначити, що додатковою угодою №1 від 30.12.2021 року до договору на закупівлю товарів № 210/294 від 29.03.2021 року сторони продовжили дію договору.

Відповідно до пункту 5.1. договору, поставка здійснюється на підставі заявки на відповідну партію товару, що продаються замовником і приймаються виконавцем у письмовому вигляді. Строк поставки товару протягом 5 календарних днів з дати отримання від замовника заявки. Датою поставки товару вважається дата отримання замовником та оформлення видаткової накладної на товар.

Згідно з умовами пункту 4.3. договору, розрахунок проводиться після поставки товару, шляхом безготівкового переказу коштів на розрахунковий рахунок постачальника, вказаний у даному договорі, протягом 365 днів з дати відвантаження на склад замовника замовленого Товару.

З наявних в матеріалах справи видаткових накладних (а.с. 13-29) видно, що на підставі договору на закупівлю товарів № 210/294 від 29.03.2021 року позивач поставив відповідачу, а відповідач прийняв товар на загальну суму 1 315 330,88 грн.

Згідно з долученими сторонами до матеріалів справи платіжними інструкціями (а.с. 30-59) відповідач оплатив 963 719,30 грн.

Таким чином, за розрахунком позивача, заборгованість відповідача за договором на закупівлю товарів № 210/294 від 29.03.2021 року становить 351 611,58 грн.

Відповідно до пункту 7.3.2. договору, у разі порушення строків оплати товару із замовника стягується штраф у розмірі 0,5% від суми партії поставленого товару, за кожен день такого прострочення.

За прострочення оплати відповідачем за поставку товару за період з 09 січня 2023 року по 05 березня 2024 року позивач нарахував відповідачу 741 900,43 грн. штрафу.

А також, відповідно до положень статі 625 ЦК України, позивач нарахував відповідачу за період з 09 січня 2023 року по 05 березня 2024 року 19 353,19 грн. інфляційних втрат та за період з 09 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року 12 190,49 грн 3% річних.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів сторін

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 ГК України).

Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з нормами статті 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України врегульовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як передбачено частинами 1, 2 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Як зазначає позивач, відповідно до платіжних інструкцій відповідач оплатив станом на 17 квітня 2024 року заборгованість 963 719,30 грн.

Таким чином, за розрахунком позивача, заборгованість відповідача за договором на закупівлю товарів №210/294 від 29 березня 2021 року станом на 17 квітня 2024 року становить 351 611,58 грн.

За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення 351 611,58 грн. основного боргу.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Що стосується вимоги позивача про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, суд вказує наступне.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 входить до розділу I "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Згідно з усталеною судовою практикою нарахування на суму боргу трьох процентів річних та інфляційних втрат відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Таких висновків у подібних правовідносинах Велика Палата Верховного Суду дійшла у постановах від 19.06.2019 р. у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, у постанові від 07.07.2020 р. у справі № 296/10217/15-ц, у постанові від 08.11.2019 р. у справі № 127/15672/16-ц, у постанові від 04.02.2020 р. у справі № 912/1120/16.

Отже, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат не є санкцією, а виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та у отриманні компенсації від боржника.

Подібна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.05.2018р. у справі №904/4593/17, від 13.06.2018 р. у справі №912/2708/17, від 22.11.2018 р. у справі №903/962/17, від 23.05.2018 р. у справі № 908/660/17, від 05.08.2020 р. у справі №757/12160/17-ц, від 02.09.2020 р. у справі № 802/1349/17-а, від 22.04.2020 р. у справі № 922/795/19, від 19.12.2019 р. у справі № 911/2845/18.

Щодо розміру та періоду нарахувань інфляційних та 3% річних, суд зазначає наступне.

При перевірці поданого позивачем розрахунку інфляційних втрат та 3% річних судом з`ясовано, що позивач невірно здійснив обрахунок інфляційних та 3% річних.

Тому суд здійснив власний розрахунок, використовуючи калькулятор інформаційно-правової системи "LIGA360: Ліга:Закон Юрист". Перерахувавши 3% річних, суд встановив, що за період з 18.01.2023 року по 05.03.2024 року їх розмір становить 11 930,39 грн (при заявленому - 12 190,49 грн). Розмір інфляційних втрат за період з 18.01.2023 року по 05.03.2024 року становить 17 513,09 (при заявленому 19 353,19 грн).

Тому вимоги про стягнення інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню в сумі 17 513,09 грн., 3% річних підлягають частковому задоволенню в сумі 11 930,39 грн.

У частині стягнення 1 840,10 грн. інфляційних втрат та 260,10 грн. 3% річних в задоволенні позову слід відмовити.

Щодо вимоги про стягнення 741 900,43 грн. штрафної санкції суд зазначає таке.

Судом встановлено, що відповідач свого грошового зобов`язання у визначений строк не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 ЦК України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 ЦК України), а відтак є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ч. 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до пункту 7.3.2. договору, у разі порушення строків оплати товару із замовника стягується штраф у розмірі 0,5% від суми партії поставленого товару, за кожен день такого прострочення.

Як вбачається із розрахунків, доданих до позовної заяви, позивач нарахував відповідачеві пеню за період з 09 січня 2023 року по 05 березня 2024 року на суму боргу 351 611,58 грн. у загальному розмірі 741 900 грн 43 коп.

Здійснивши перерахунок пені за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "LІGA 360" у період прострочення з 18.01.2023 до 18.07.2023, з урахуванням обмеження нарахування, встановленого ч. 6 ст. 232 ГК України, та ст.3 ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" судом встановлено обґрунтованість таких нарахувань за порушення зобов`язання за Договором, в сумі 87 662,07 грн.

Отже, у цій частині вимог позов належить задоволити в сумі 87 662,07 грн. У решті вимог щодо стягнення пені в сумі 654 238,36 грн. є заявленою безпідставно та задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд на підставі доказів, наданих позивачем, встановив факт перебування сторін у договірних відносинах та встановив факт порушення відповідачем прав позивача.

Висновки суду за результатами вирішення спору.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Євротрубпласт" та стягнення з відповідача Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" на користь позивача 351 611,58 грн. основного боргу, 87 662,07 грн. пені, 11 930,39 грн. 3% річних, 17 513,09 грн. інфляційних втрат. У частині стягнення 1 840,10 грн. інфляційних втрат, 260,10 грн. 3% річних, пені в сумі 654 238,36 грн. слід відмовити в задоволенні позову.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

У позовній заяві позивачем зазначено попередній розрахунок судових витрат, що складаються із судового збору.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач звернувся до господарського суду із позовом майнового характеру про стягнення 1 125 055,69 грн.

Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір у необхідному розмірі, що підтверджується оригіналом платіжної інструкції №7731 від 15.03.2024 року на суму 16 875,84 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір пропорції задоволених позовних вимог проти заявлених складає 41,66%.

Таким чином, сума судового збору, яку Рівненське обласне виробничо комунальне підприємство водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" має відшкодувати Товариству з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Євротрубпласт" за подання позову становить 7 030,75 грн.

Керуючись ст. ст. 129, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" (33028, Рівненська обл., м. Рівне, вул. С.Бандери, буд. 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Євротрубпласт" (77300, Івано-Франківська обл., Калуський р-н, м. Калуш, вул. Промислова, 7, ) - 351 611 (триста п`ятдесят одну тисячу шістсот одинадцять) грн. 58 коп. основної заборгованості, 87 662 (вісімдесят сім тисяч шістсот шістдесят дві) грн 07 коп. - пені, 11 930 (одинадцять тисяч дев`ятсот тридцять) грн 39 коп. - 3% річних, 17 513 (сімнадцять тисяч п`ятсот тринадцять) грн 09 коп. - інфляційних втрат та 7 030 (сім тисяч тридцять) грн 75 коп. - витрат по оплаті судового збору. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. Відмовити в задоволенні позову в частині стягнення пені в сумі 654 238 грн. 36 коп., 1840,10 грн. інфляційних втрат та 260,10 грн. 3% річних .

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку встановленому ст.ст. 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повний текст рішення складено та підписано 25 червня 2024 року.

Суддя Бережнюк В.В.