СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року м. Харків Справа № 922/314/24

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Здоровко Л.М., суддя Фоміна В.О.,

розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Губар Ірини Петрівни (вх. 1118Х) на рішення Господарського суду Харківської області від 08.04.2024 (ухвалено суддею Усатою В.В. у приміщенні Господарського суду Харківської області, повний текст рішення складено 08.04.2024) у справі №922/314/24

за позовом Акціонерного товариства "СКАЙ БАНК" (01054, м. Київ, вул. Гончара Олеся, буд. 76/2)

до фізичної особи-підприємця Губар Ірини Петрівни ( АДРЕСА_1 )

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "СКАЙ БАНК" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до фізичної особи-підприємця Губар Ірини Петрівни, в якому просило стягнути з неї на користь Акціонерного товариства "СКАЙ БАНК" 239313,67 грн та судовий збір у розмірі 3589,70 грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 08.04.2024 у справі №922/314/24 (суддя Усата В.В.) позов задоволено частково, стягнуто з фізичної особи-підприємця Губар Ірини Петрівни на користь Акціонерного товариства "СКАЙ БАНК" заборгованість за кредитом у розмірі 224541,59 грн, заборгованість за процентами у розмірі 3907,90 грн, витрати зі сплати судового збору у розмірі 3426,74 грн. В частині стягнення процентів за користування кредитом у розмірі 10864,18 грн відмовлено.

Фізична особа-підприємець Губар Ірина Петрівна звернулася до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 08.04.2024 у справі №922/314/24 в повному обсязі та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на те, що задоволення позовних вимог призвело до подвійного стягнення боргу, оскільки заборгованість за договором вже стягується на підставі виконавчого напису нотаріуса; позивачем не підтверджено заявлений до стягнення розмір заборгованості; надані позивачем до позову копії документів не відповідають вимогам ст. 91 ГПК України.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.05.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Губар Ірини Петрівни (вх. 1118Х) на рішення Господарського суду Харківської області від 08.04.2024 у справі №922/314/24; встановлено учасникам справи строк по 24.05.2024 для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань та письмових пояснень з доказами їх надсилання іншим учасникам провадження; попереджено, що апеляційна скарга буде розглядатися за правилами ч. 10 ст. 270 ГПК України без повідомлення учасників справи.

Вказана ухвала від 06.05.2024 була доставлена в електронні кабінети учасників справи 06.05.2024 о 14:17.

Ні в установлений судом строк, ні станом на час прийняття даної постанови відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів та вимог апеляційної скарги законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила таке.

11.02.2022 між АТ "СКАЙ БАНК" (далі банк) та ФОП Губар Іриною Петрівною (далі - позичальник) укладений договір кредиту № 03-4-03-3 (далі кредитний договір) відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит у валюті гривні в сумі 290000,00 грн., строком повернення по 10.02.2025 включно, на ведення господарської діяльності, на умовах, визначених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, комісії та інші платежі, визначені цим договором та виконати свої зобов`язання перед банком за цим договором в повному обсязі.

За користування кредитом позичальник зобов`язаний забезпечити своєчасну та в належному розмірі сплату процентів у розмірі:

- на період з 11.02.2022 по 10.02.2024 року 16% річних процентів (фіксована процентна ставка);

- на період з 11.02.2024 по 10.02.2025 року розмір процентів річних розраховується із застосуванням формули, наведеної п. 1.1. договору кредиту (змінювана процентна ставка).

Погашення кредиту здійснюється щомісячно у розмірі 8055,56 грн. (п.1.2. кредитного договору).

Відповідно до п. 2.1. кредитного договору в якості забезпечення виконання кредитного зобов`язання позичальника за даним договором щодо погашення кредиту, сплати процентів по ньому та комісій по договору, штрафних/господарських санкцій, а також інших витрат та збитків, банком прийняте в заставу від фізичної особи - ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) згідно договору застави транспортного засобу №03-4-03-3/з-1 від 11.02.2022 року наступне майно:

1) транспортний засіб марки RENAULT, модель МАGNUM, тип спеціалізований/вантажний-спеціалізований/сідловий тягач-е, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , колір синій, реєстраційний номер НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 , видане 02.09.2020 року ТСЦ 6349, 2000 року випуску;

2) транспортний засіб марки КОGЕL, модель SN 24, тип спеціалізований/ напівпричіп- спеціалізований/н/пр-самоскид-е, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , колір чорний, реєстраційний номер НОМЕР_6 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_7 , видане 30.07.2020 року ТСЦ 6349,1994 року випуску;

3) транспортний засіб марки RENAULT, модель РRЕМIUМ, тип вантажний спеціалізований сідловий тягач-е, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_8 , колір зелений, реєстраційний номер НОМЕР_9 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_10 , видане 17.11.2020 року ТСЦ 6342, 2000 року випуску.

Договори іпотеки/застави/поруки, що укладені або будуть укладені в забезпечення зобов`язань позичальника за цим договором, є невід`ємною частиною даного договору (п. 2.2 кредитного договору).

Згідно з п 2.4. кредитного договору кредит, наданий банком, забезпечується всім належним позичальнику майном та коштами, на які може бути звернено стягнення в порядку, встановленому чинним законодавством України.

Відповідно до пункту 3.2. кредитного договору позичальник зобов`язується:

- використовувати кредит на зазначені в цьому договорі цілі, забезпечити повернення одержаного кредиту, сплату процентів, комісій, штрафних/господарських санкцій, а також інших витрат та збитків згідно умов даного договору та додаткових договорів до нього (п.3.2.1);

- сплачувати банку комісії за розміщення (надання) кредиту, визначені у п.п. 1.3. цього договору на рахунок № НОМЕР_11 в АТ "СКАЙ БАНК" (п. 3.2.2);

- сплачувати проценти та комісії за користування кредитом не пізніше останнього робочого дня поточного місяця платіжним дорученням на рахунок № НОМЕР_11 в АТ "СКАЙ БАНК". Проценти та комісії за користування кредитом нараховуються банком та сплачуються позичальником до моменту повного виконання ним своїх зобов`язань за цим договором. Сплив строку повернення кредиту, визначеного у п.п. 1.1. договору, у випадку прострочення повернення кредиту не звільняє позичальника від обов`язку зі сплати процентів за користування кредитом (п. 3.2.3).

Кошти для погашення заборгованості спрямовуються наступним чином: у першу чергу, на сплату прострочених процентів та комісій; у другу чергу, на сплату простроченої заборгованості за кредитом; у третю чергу, на сплату процентів за кредитом, комісій, штрафних санкцій за даним договором; у четверту чергу, на відшкодування витрат банку (в повному обсязі), пов`язаних з отриманням виконання кредитного зобов`язання (в разі наявності таких витрат); у п`яту чергу, на погашення строкової заборгованості за кредитом. Порядок погашення заборгованості може змінюватися в односторонньому порядку за розсудом банку (п. 3.2.3.1 кредитного договору).

Відповідно до п.п. 3.3.8. кредитного договору банк має право здійснювати договірне списання коштів з будь-якого поточного рахунку позичальника, що відкритий в банку, в оплату нарахованих банком процентів та комісій за користування кредитом в останній робочий день поточного місяця в разі невиконання позичальником зобов`язань згідно п.3.2.3. договору. Договірне списання здійснюється меморіальним ордером.

Банк має право звернути стягнення на предмет застави/іпотеки та/або, у разі достатніх та обґрунтованих підстав, переглянути процентну ставку за простроченим кредитом, у випадках порушення процедури визнання позичальника банкрутом, та/або при невиконанні позичальником умов даного договору, та/або невиконання умов договорів, укладених з метою забезпечення належного виконання кредитного зобов`язання за цим договором. Вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту та сплати процентів, а також комісій та штрафних/господарських санкцій передбачених цим договором або законом, в строк та на умовах визначених банком у випадку невиконання позичальником умов даного договору або порушення зобов`язань за даним договором, виявлення нецільового використання кредиту відповідно до п.п. 1.1. цього договору, а також у випадку порушення (невиконання або неналежного виконання) заставодавцем/іпотекодавцем/поручителем зобов`язань за договорами, укладених з метою належного виконання кредитного зобов`язання за даним договором, встановлених вказаними забезпечувальними договорами, а також у випадку втрати забезпечення виконання кредитного зобов`язання або погіршення його умов при обставинах, за які заставодавець/іпотекодавець/поручитель не несе відповідальності (пункти 3.3.11, 3.3.12 кредитного договору).

Згідно з п. 7.1 кредитного договору, строк дії даного договору встановлюється з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін (за наявності) і до моменту повного погашення кредиту та процентів за його користування, комісій та штрафних/господарських санкцій передбачених даним договором, а також повного виконання сторонами умов цього договору.

Листування в рамках цього договору вважається прийнятним та належним у випадку, якщо воно здійснене на адресу визначену цим договором шляхом безпосереднього вручення стороні із проставленням уповноваженої особи сторони власноручного напису про отримання на примірнику листа іншої сторони або надіслане за допомогою поштового зв`язку (рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення). Листи вважаються належним чином отриманими стороною у випадку повернення поштою через відсутність позичальника за адресою, вказаною в у розділі "реквізити та підписи сторін" цього договору, "за закінченням терміну зберігання або з інших причин". На позичальника покладається обов`язок щодо контролю за належним обслуговуванням своєї поштової скриньки та своєчасним отриманням кореспонденції. У випадку порушення позичальником зобов`язань за договором днем пред`явлення вимоги банком вважається день, у який позичальник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв`язку і підприємством зв`язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред`явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення. Ухилення позичальника від одержання на підприємстві зв`язку листа, що містив вимогу (відмова від його прийняття, нез`явлення на зазначене підприємство після одержання його повідомлення про надходження рекомендованого або цінного листа) не дає підстав вважати вимогу непред`явленою.

Також, 11.02.2022 між АТ "СКАЙ БАНК" (заставодержатель) та ОСОБА_1 (заставодавець майновий поручитель) укладений договір застави транспортного засобу №03-4-03-3/з-1, який забезпечує вимогу заставодержателя, що випливає з договору кредиту №03-4-03-3 від 11.02.2022, з усіма змінами та доповненнями до нього, укладеного між АТ "СКАЙ БАНК" та ФОП Губар Іриною Петрівною (позичальник). За умовами договору кредиту позичальник зобов`язаний по 10.02.2025 року включно повернути АТ "СКАЙ БАНК" кредит у розмірі 290000,00 грн., сплачувати проценти, комісії та інші платежі, згідно умов договору кредиту, з усіма змінами та доповненнями до нього (п. 1.1 договору застави). Предметом договору застави є транспортні засоби відповідно до переліку, зазначеному у п. 1.2 договору застави. За згодою сторін загальна вартість транспортних засобів складає 423250,00 грн.

Згідно з п.4.4. договору застави сторони домовились та дійшли до обопільної згоди відносно того, що укладання цього договору не обмежує права заставодержателя щодо задоволення вимог за договором кредиту та цим договором у інший, ніж застосування заставного права, спосіб та порядок, відповідно до норм чинного законодавства України.

24.06.2022 між АТ "СКАЙ БАНК" та ФОП Губар Іриною Петрівною сторонами укладено додатковий договір №1 до договору кредиту №03-4-03-3 від 11.02.2022, яким встановлено процентну ставку з 03.06.2022 у розмірі 26% річних, фіксована процентна ставка. Процентна ставка по цьому пункту договору може бути змінена до 01.08.2022 за ініціативою банку в залежності від кон`юнктури ринку та обов`язковим підписанням додаткової угоди до цього договору.

31.08.2022 між АТ "СКАЙ БАНК" та ФОП Губар Іриною Петрівною укладено додатковий договір №2 до договору кредиту №03-4-03-3 від 11.02.2022, яким встановлено процентну ставку з 03.06.2022 у розмірі 26% річних, фіксована процентна ставка. Процентна ставка по цьому пункту договору може бути змінена до 01.11.2022 за ініціативою банку в залежності від кон`юнктури ринку та обов`язковим підписанням додаткової угоди до цього договору.

16.02.2022 банком надано кредитні кошти ФОП Губар І.П. у розмірі 290000,00 грн.

В подальшому позивачем було направлено відповідачу вимогу №11-04/1572 від 18.10.2023, в якій повідомлялося, що станом на 18.10.2023 заборгованість за договором кредиту складає 232651, 33 грн; 18.10.2023 в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна зареєстроване звернення стягнення на рухоме майно, що належить ОСОБА_1 . У зв`язку з чим, банк вимагав протягом 30 днів з дати реєстрації звернення стягнення на предмет обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, штрафні/господарські санкції, комісії (в разі нарахування) та інші платежі, передбачені договором кредиту, станом на день погашення (повернення кредиту). До вимоги банку в якості додатку наданий розрахунок заборгованості станом на 18.10.2023 (розрахунок боргу за тілом, розрахунок боргу за відсотками).

У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору та вказаної вимоги, АТ "СКАЙ БАНК" звернулося до місцевого господарського суду з позовом про стягнення заборгованості, яка утворилась станом на 29.01.2024 року, в розмірі 239313,67 грн., з яких:

- сума строкової заборгованості за тілом кредиту - 112777,68 грн.;

- сума простроченої заборгованості за тілом кредиту 111763, 91 грн.;

- сума строкової заборгованості за процентами 4946,13 грн.;

- сума простроченої заборгованості за процентами 9825,95 грн.

Заперечуючи проти позову, відповідачка зазначає, що на момент звернення з цим позовом до суду у лютому 2024 року, позивач вже звернув стягнення на предмет застави з метою стягнення заборгованості за договором кредиту, тому розглядувана справа є повторним стягненням тієї ж самої суми за тим самим договором кредиту; вимогу позивача про дострокове повернення кредиту відповідачкою не отримано; позивачем не надано доказів порушення позичальником зобов`язань за договором кредиту, а позовна заява не містить обґрунтованого розрахунку суми заборгованості; надані до позову копії документів неналежно завірені, що є порушенням вимог ст. 91 ГПК України. Відповідачка стверджує, що нею за період користування кредитом з лютого 2022 року по липень 2023 було сплачено 64686,17 грн в погашення суми за кредитом та 99020,69 грн. процентів за користування ним. Крім того, відповідачка зазначає, що після пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту 20.11.2023, позивач не має права нараховувати проценти за умовами договору кредиту, натомість у звичайних, мирних умовах життєдіяльності України міг би здійснювати нарахування відповідно до ст. 625 ЦК України. Проте, враховуючи п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України здійснення нарахувань на підставі ст. 625 ЦК України є неправомірним. За підрахунком відповідачки сума заборгованості складає приблизно 200121,04 грн. На підтвердження здійснення оплати за договором відповідачкою надано відповідні виписки по рахунку.

Приймаючи оскаржуване рішення від 08.04.2024, суд першої інстанції встановив, що відповідачкою не повернуто отримані кредитні кошти у повному обсязі, заборгованість перед позивачем на час прийняття рішення не погашена, факт наявності заборгованості на заявлену суму відповідачкою не спростований та підтверджується матеріалами справи, а тому дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 224541,59 грн є доведеними, обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають задоволенню.

Також, місцевий господарський суд визнав наведені відповідачкою доводи щодо подвійності стягнення заборгованості за кредитним договором необґрунтованими, оскільки звернення стягнення на предмет застави не призводить до заміни основного зобов`язання на забезпечувальне та задоволення вимог кредитора за рахунок забезпечувального зобов`язання не виключає можливості стягнення заборгованості за основним зобов`язанням в інший спосіб. Звернення стягнення на предмет застави є додатковим (акцесорним), а не альтернативним способом захисту порушеного права, який може бути використаний разом з основним або окремо, що не є подвійним стягненням заборгованості.

Що стосується позовних вимог про стягнення процентів у загальній сумі 14772,08 грн за період з 16.02.2022 по 28.01.2024 (поточна заборгованість за процентами 4946,13 грн та прострочена заборгованість за процентами - 9825,95 грн) суд дійшов висновку, що правомірним є нарахування процентів за користування кредитом за період з 16.02.2022 по 20.11.2023, тому здійснивши власний перерахунок процентів річних за користування кредитом, суд дійшов висновку, що задоволенню підлягають вимоги в частині стягнення процентів за користування кредитом у розмірі 3907,90 грн.

Надаючи власну правову кваліфікацію обставинам справи, колегія суддів зазначає таке.

Згідно положень статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Тобто позичальник (1) отримує від банку грошові кошти, власником яких він не був, та (2) отримує можливість певний час правомірно не повертати надані грошові кошти. Натомість у позичальника виникає зобов`язання (1) повернути грошові кошти у встановлений строк та (2) сплатити визначені договором проценти за користування кредитом.

Поняття "користування кредитом" є окремим випадком "користування чужими коштами". Термін "користування чужими коштами" може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

У частині другій статті 1054 ЦК України закріплено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави , якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно із статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У частинах 1, 2 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Як свідчать матеріали справи та вірно встановлено судом першої інстанції, банком виконано свої обов`язки за договором та надано кредитні кошти у розмірі 290000,00 грн на ведення господарської діяльності ФОП Губар І.П., що підтверджується банківською випискою та платіжним дорученням №87959 від 16.02.2022 з призначенням платежу "видача кредитних коштів на ведення господарської діяльності згідно з договором кредиту № 03-4-03-3 від 11.02.2022".

Також, у зв`язку з порушенням умов договору кредиту позивач направив відповідачеві поштою з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (трек номер 743) вимогу №11-04/1572 від 18.10.2023 року про дострокове виконання зобов`язань за договором кредиту. Така вимога направлена на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі та яка відповідає адресі, зазначеній у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, проте була повернута 20.11.2023 з відміткою АТ "Укрпошта" - "за закінченням терміну зберігання", про що свідчить відповідна довідка АТ "Укрпошта".

Враховуючи положення п. 10.7. кредитного договору, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що датою пред`явлення вимоги про дострокове виконання зобов`язань за договором кредиту є 20.11.2023.

Проте, матеріали справи не містять доказів того, що відповідач повернув надану суму кредиту та сплатив в повному обсязі проценти за його користування.

Так, в матеріалах справи міститься здійснений позивачем розрахунок заборгованості станом на 29.01.2024 (ас 109), відповідно до якого сума погашення тіла кредиту становить 65458,41 грн., що є навіть більшим ніж зазначає відповідач у відзиві на позов (64686,17 грн.). Таким чином, заборгованість за кредитом складає 224541,59 грн.

Також, з розрахунку позивача вбачається, що ним нараховано проценти за період з 16.02.2022 по 28.01.2024. Нарахування процентів здійснювалось на тіло кредиту, з урахуванням суми його погашення. При цьому, враховано проценту ставку: 16% річних (фіксована процентна ставка за договором кредиту) з 16.02.2022 по 02.06.2022; та 26% річних (фіксована процентна ставка за додатковими договорами №1, 2 до кредитного договору) з 03.06.2022 по 28.01.2024. Сума нарахованих процентів за вказаний період склала 123970,93 грн. Сума сплачених процентів 109198,85 грн, що підтверджується і наданими відповідачем виписками по рахунку.

Колегія суддів звертає увагу, що до матеріалів справи відповідачем, в якості здійснення оплати за кредитним договором надані виписки по рахунку за період з 14.02.2022 по 30.11.2023.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок та надані відповідачем докази сплати заборгованості, суд вбачає, що всі здійснені відповідачем платежі були враховані позивачем при здійсненні розрахунку заборгованості (погашення кредиту, сплата процентів за користування кредитом, погашення простроченої заборгованості, погашення прострочених відсотків за кредитним договором).

При цьому, наданих сторонами доказів достатньо для проведення нескладних арифметичних дій щодо перевірки даного розрахунку, тому доводи відповідача щодо не підтвердження позивачем розміру заборгованості апеляційний господарський суд визнає безпідставними.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 224541,59 грн.

Що стосується позовних вимог про стягнення процентів у загальній сумі 14772,08 грн за період з 16.02.2022 по 28.01.2024 (поточна заборгованість за процентами 4946,13 грн та прострочена заборгованість за процентами - 9825,95 грн), колегія суддів зазначає, що звернувшись до відповідача з вимогою про дострокове погашення кредиту, внаслідок порушення позичальником взятих на себе зобов`язань, позивачем було реалізовано закріплені в наведених положеннях кредитного договору права та заявлено вимогу про дострокове повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України.

Таким чином, з прийняттям банком відповідного рішення фактично на власний розсуд, на підставі наданих йому положеннями кредитного договору та чинного законодавства України прав, було змінено умови основного зобов`язання щодо строку кредитування. Наявність рішення банку про дострокове повернення кредиту зумовлює зміну строку дії договору (в даному випадку до 20.11.2023), а тому подальше нарахування ним процентів на підставі кредитного договору є неможливим.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає правомірним висновок місцевого господарського суду, що обгрунтованими до стягнення є проценти, нараховані за користування кредитом за період з 16.02.2022 по 20.11.2023 у розмірі 3907,90 грн.

Колегія суддів вважає також безпідставними доводи заявника апеляційної скарги про те, що стягнення заборгованості за кредитним договором у даній справі може призвести до подвійного стягнення.

Як вже зазначалось, 11.02.2022 між АТ "СКАЙ БАНК" (заставодержатель) та ОСОБА_1 (заставодавець майновий поручитель) укладений договір застави транспортного засобу №03-4-03-3/з-1, який забезпечує вимогу заставодержателя, що випливає з договору кредиту №03-4-03-3 від 11.02.2022, з усіма змінами та доповненнями до нього, укладеного між АТ "СКАЙ БАНК" та ФОП Губар Іриною Петрівною (позичальник).

Відповідно до п. 3.2.2 договору застави заставодержатель має право звернути стягнення на заставлене майно до настання строку погашення кредиту в обумовлених цим договором або чинним законодавством України випадках.

Заставодержатель має право, в разі порушення умов договору кредиту або цього договору, вимагати дострокового повернення кредиту та повного виконання зобов`язань за договором кредиту та (або) цим договором. У разі вимоги заставодержателя про дострокове повернення кредиту, заставодержатель має повідомити позичальника/заставодавця у письмовій формі про дострокове повернення кредиту та, в разі не виконання, у встановлений заставодержателем строк, згідно з встановленим цим договором та чинним законодавством України порядком, здійснити звернення стягнення на предмет застави. Вищенаведені положення не обмежують, право заставодержателя щодо звернення стягнення на предмет застави за відсутності вимоги про дострокове повернення кредиту, в порядку встановленому даним договором та чинним законодавством України.

Право звернення стягнення на предмет застави виникає у заставодержателя, зокрема, у випадку невиконання (повністю або частково) або неналежного виконання умов договору кредиту та (або) цього договору (п. 4.1 договору застави).

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється, зокрема, на підставі виконавчого напису нотаріуса (п.4.2. договору застави).

До матеріалів справи відповідачем надана постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №73939065 від 23.01.2024, відповідно до якої приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Цимбалом С.В. відкрито виконавче провадження про звернення стягнення на транспортні засоби на підставі виконавчого напису №335, виданого 22.01.2023 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ємець О.О. Строк, за який має проводитися стягнення з 11.02.2022 по 18.10.2023. За рахунок коштів, отриманих від реалізації майна, пропонується задовольнити вимоги АТ "СКАЙ БАНК" за договором кредиту №03-4-03-3 від 11.02.2022 саном на 18.10.2023 у розмірі 232651,33 грн, а також суму витрат по вчиненню виконавчого напису в сумі 30000,00 грн, що становить 262651,33 грн.

Згідно із статтею 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

В силу ст. 20 Закону України "Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Звернення стягнення на заставлене майно державного підприємства (підприємства, не менше п`ятдесяти відсотків акцій (часток, паїв) якого є у державній власності) здійснюється за рішенням суду. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем, приватним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором.

При цьому, суд враховує, що стягнення заборгованості за основним зобов`язанням не виключає можливості задоволення вимог кредитора за рахунок забезпечувального зобов`язання, адже саме кредитор має право обрати, яким чином здійснювати стягнення заборгованості.

Звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається в рахунок стягнення заборгованості за основним договором, а отже, таке звернення стягнення не є додатковим стягненням, яке могло б розумітися як подвійне.

Звернення стягнення на предмет застави є додатковим (акцесорним), а не альтернативним способом захисту порушеного права, який може бути використаний разом з основним або окремо, що не являється подвійним стягненням заборгованості, і тому, невизнання можливості одночасного стягнення заборгованості за договором кредиту та звернення стягнення на предмет застави суперечить фундаментальним принципам господарського судочинства, а також не сприяє захисту прав та інтересів учасників судового розгляду.

Колегія суддів звертає увагу, що зобов`язання відповідача за кредитним договором не припинилися, право вимоги банку про повернення кредиту і сплату процентів залишається дійсним і підлягає судовому захисту.

Також, колегія суддів враховує, що звернення стягнення на предмет застави повинно привести до задоволення вимог кредитора за основним зобов`язанням, і тільки ця обставина може бути підставою для припинення зобов`язання як такого, що вважається виконаним згідно зі статтею 599 ЦК України.

Забезпечувальне зобов`язання має похідний характер, а не альтернативний основному. Звернення стягнення на предмет застави не призводить до заміни основного зобов`язання на забезпечувальне.

Тому задоволення вимог за дійсним основним зобов`язанням одночасно чи за наявності рішення про звернення стягнення на предмет застави не може мати наслідком подвійного стягнення за основним зобов`язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов`язанням відсутня.

Відтак, помилковими є твердження відповідача, що одночасне задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на майно заставодавця (навіть якщо боржник і заставодавець співпадають) матиме наслідком подвійне стягнення на користь кредитора.

Необхідно звернути увагу, що відповідно до ч. 4 ст. 591 ЦК України якщо сума, одержана від реалізації предмета застави, не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника в порядку черговості відповідно до статті 112 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому, відповідачкою не надано доказів того, що за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета застави в рамках відкритого виконавчого провадження на підставі виконавчого напису нотаріуса, було повністю задоволено вимоги кредитора.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання відповідачки на надання позивачем документів з порушенням вимог ст. 91 ГПК України, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 91 ГПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази у вигляді документів, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Як свідчать матеріали справи позовну заяву підписано заступником Голови Правління АТ "СКАЙ БАНК" Рогинським В.О., який діє на підставі довіреності від 04.08.2021 виданої АТ "СКАЙ БАНК". Вказаною довіреністю уповноважено заступника Голови Правління АТ "СКАЙ БАНК" Рогинського В.О. діяти від імені банку, зокрема, представляти інтереси банку в усіх судових органах з усіма правами та повноваженнями представника.

Також, в матеріалах справи міститься витяг є Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 17.11.2023, в якому в якості представника позивача з правом вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори тощо (без обмежень) зазначений Рогинський В.О.

Пунктом 5.26 Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2020", затвердженого наказом ДП "Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості" від 01.07.2020 №144, встановлено, що відмітка про засвідчення копії документа складається з таких елементів: слів "Згідно з оригіналом" (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії. У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчують відбитком печатки юридичної особи, структурного підрозділу (служби діловодства, служби кадрів, бухгалтерії тощо) юридичної особи або печатки "Для копій".

Матеріали справи свідчать, що всі копії документів, які додані до позовної заяви, були засвідчені печаткою позивача та підписом його уповноваженої особи - заступником начальника загального відділу Єгоровою Я.О. із зазначенням дати - 30.01.2024. При цьому, кожна з копій документів, яка складається із декількох аркушів, була також прошита, пронумерована із проставленням на останній сторінці відповідного посвідчувального напису уповноваженої особи із зазначенням кількості сторінок, її особистого підпису, прізвища та ініціалів, дати засвідчення копії.

Колегія суддів звертає увагу, що у разі подання учасником справи до суду пакету документів у копіях, які прошиті із проставленням на останній його сторінці посвідчувального напису, із зазначенням кількості сторінок та проставленням підпису уповноваженої особи заявника та його печатки, такі процесуальні дії учасника справи свідчать про подання ним копій документів з дотриманням вимог щодо їх засвідчення відповідно до вимог Національного стандарту України "Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2020".

При цьому, апеляційний господарський суд зауважує, що представник відповідача, посилаючись лише на обставини недотримання, на його думку, позивачем порядку засвідчення копій документів, жодним чином не ставить під сумнів відповідність їх оригіналам. А відтак, у суду відсутні підстави для неприйняття їх до розгляду.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Згідно ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 08.04.2024 у справі №922/314/24 без змін.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 281-284 ГПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Губар Ірини Петрівни залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 08.04.2024 у справі №922/314/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені ст. ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.О. Крестьянінов

Суддя Л.М. Здоровко

Суддя В.О. Фоміна