ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
20.06.2024м. ДніпроСправа № 41/1-10
Суддя Ніколенко М.О., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" про покладення на Самарський ВДВС у місті Дніпро Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (місто Одеса) витрат на правову допомогу
у справі
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс", м. Київ
до Приватного підприємства "Рамс Агро", м. Дніпро
про стягнення 67 555,51 грн.
від позивача: не з`явився
від відповідача: не з`явився
від ВДВС: не з`явився
Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного підприємства "Рамс Агро" про стягнення 67 555,51 грн.
Рішенням суду від 13.12.2010 (суддя Орєшкіна Е.В.) позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Присуджено до стягнення з Приватного підприємства Рамс Агро на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Корпорація Агросинтез заборгованість в розмірі 62 456,40 грн., пеню 2 009,55 грн., штраф - 11 599,89 грн., інфляційні витрати 1 585,32 грн., відсотки за користування чужими грошовими коштами 19 865,87 грн., витрати по сплаті держмита 975,17 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 236,00 грн.

На виконання вищевказаного рішення суду, 11.01.2011 було видано наказ про примусове виконання.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Дніпропетровської області №188 від 11.04.2013, у зв`язку з обранням судді Орєшкіної Е.В. безстроково на посаду судді Дніпропетровського апеляційного господарського суду, матеріали справи № 41/1-10 передано для розгляду судді Суховарову А.В.

Через канцелярію суду, 25.04.2024 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" надійшла скарга на бездіяльність державного виконавця Самарського ВДВС у місті Дніпро Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (місто Одеса) у виконавчому провадженні № 59430085 щодо примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2011.

Ухвалою суду від 14.05.2024 скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" на бездіяльність державного виконавця Самарського ВДВС у місті Дніпро Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (місто Одеса) у виконавчому провадженні № 59430085 задоволено.

На адресу суду, 27.05.2024 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" надійшла заява про покладення на Самарський ВДВС у місті Дніпро Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (місто Одеса) витрат на правову допомогу у розмірі 10 500 грн.

Ухвалою суду від 03.06.2024 прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" про покладення на Самарський ВДВС у місті Дніпро Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (місто Одеса) витрат на правову допомогу та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 20.06.2024.

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 126 ГПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268) (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

На підтвердження надання адвокатом Грищенко Олександром Миколайовичем адвокатських послуг Товариству з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" під час розгляду справи № 41/1-10 заявником надано: договір про надання правової допомоги №41-01-2021/8 від 04.01.2024, акт прийому-передачі документів від 04.01.2024, акт здачі-приймання виконаних робіт від 21.05.2024, довідку про взяття на облік платника податків.

Відповідно до акту здачі-приймання виконаних робіт від 21.05.2024, адвокатом були надані юридичні послуги на загальну суму 10 500 грн., які складаються з:

- організації, процесуально - правового супроводу, належного процесуального проведення робіт/послуг щодо розроблення, підготовки тексту скарги та наповнення її правовим змістом, належним обґрунтуванням правомірності доводів/посилань скарги № 22-3/04 від 22.04.2024 ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" на бездіяльність державного виконавця - загалом 5 годин - 7 500 грн. (із розрахунку 1 500 грн. за 1 годину роботи);

- гонорар успіху - 3 000 грн.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначене загальне правило розподілу судових витрат. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Таким чином, суду надано право з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 922/445/19 від 03.10.2019.

У даному випадку, розмір витрат на правову допомогу адвоката 10 500 грн. явно непропорційний до предмета скарги, з урахуванням її складності та кількості поданих доказів.

Судом враховано, що стягувачем вже неодноразово подавались до суду скарги на бездіяльність виконавця аналогічного змісту. Що має наслідком зменшення кількості часу, необхідного адвокату для підготовки скарги.

Також в постанові Великої Палати Верховного суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18 зазначено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

За таких обставин, клопотання позивача про відшкодування витрат на правову допомогу адвоката слід задовольнити частково. А саме покласти на Самарський ВДВС у місті Дніпро Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (місто Одеса) витрати позивача на правову допомогу у розмірі 5 000 грн.

В решті вимог заявника - слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" про покладення на Самарський ВДВС у місті Дніпро Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (місто Одеса) витрат на правову допомогу у розмірі 10500 грн. - задовольнити частково.

Стягнути з Самарського відділу Державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (49112, м. Дніпро, вул. Космонавта Волкова, 6-В, ідентифікаційний код 34984535) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" (03187, м. Київ, вул. Академіка Глушкова, буд. 40, оф. 315, ідентифікаційний код 38039872) витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн.

В решті вимог заявника - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання ї повного тексту.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складений та підписаний 25.06.2024.

Суддя М.О. Ніколенко