РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.06.2024Справа № 910/4442/24
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Зоря"

до товариства з обмеженою відповідальністю "ВВТ Груп"

про стягнення 117 308,17 грн.

Представники сторін: не викликалися.

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарський виробничий кооператив "Зоря" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ВВТ Груп" про стягнення 117 308,17 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем обов`язку своєчасної та в повному обсязі оплати поставленого товару по договору поставки сільськогосподарської продукції №276-01/22К від 15.01.2022.

У зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 84 559,99 грн., 3% річних в розмірі 5 474,97 грн. та збитків від інфляції в розмірі 27 273,21 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.04.2024 вищевказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк для усунення її недоліків з дня вручення цієї ухвали.

22.04.2024 до канцелярії суду позивач подав (через систему "Електронний суд") заяву про усунення недоліків з доданими документами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву.

Вищезазначена ухвала суду від 25.04.2024 доставлена до електронного кабінету відповідача 25.04.2024 о 17 год. 14 хв.

Відповідач не скористався наданим йому законом правом подати письмові заперечення проти позову. Відповідно до ч. 9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 202 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 2 ст. 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

12.01.2022 між товариством з обмеженою відповідальністю «ВВТ Груп» (покупець) та Сільськогосподарським виробничим кооперативом "Зоря" (постачальник) укладено Договір поставки сільськогосподарської продукції №276-01/22К (далі - Договір).

За вказаним Договором постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити сільськогосподарську продукцію, а саме: кукурудзу 3-го класу (код товару згідно УКТ ЗЕД), урожай 2021 року в кількості, у строки і на умовах передбачених у цьому Договорі.

Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому (ч. 1 ст. 656 ЦК України).

Частинами 1-3 ст. 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Пунктом 2.1 Договору передбачено поставку кукурудзи (100 тон) на загальну суму 699 999,90 (з ПДВ).

Відповідно до п. 3.1 Договору постачальник поставляє товар покупцеві на умовах поставки FCA відповідно до умов ІНКОТЕРМС 2020 - зерновий склад постачальника (адреса: Чернівецька область, Кіцманський район, с. Ставчани, вул. Головна, буд. 86).

Строк постачання товару - по 31.01.2022 включно. Поставка товару партіями допускається (п. 3.2 Договору).

Позивачем поставлено відповідачу кукурудзу 3-го класу в загальній кількості 98.08 тонн, що підтверджується товарно-транспортними накладними від 17.01.2022.

Відповідно до видаткової накладної №26 від 17.01.2022 відповідачем прийнято кукурудзу 3-го класу у кількості 98.08 тонн на загальну суму 686 559,90 грн. (з ПДВ).

Матеріали справи містять податкову накладну №7 від 13.01.2022 на суму 601 999,91 грн. (86 тонн кукурудзи 3-го класу) та податкову накладну №8 від 17.01.2022 на суму 84 559,99 грн. (12.08 тонн кукурудзи 3-го класу), зазначені податкові накладні зареєстровані 31.01.2022.

Відповідно до п. 4.1 Договору попередня оплата в розмірі 86% вартості кожної партії товару здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 3 банківських днів з моменту виставлення рахунку за умови підписання даного Договору.

Згідно з 4.2 Договору остаточний розрахунок, згідно підпункту 4.1 цього Договору, проводиться протягом 3 банківських днів з моменту реєстрації податкової накладної в ЄРПН у відповідності до вимог чинного законодавства з наданням покупцю квитанції щодо її реєстрації, за умови надання видаткової накладної на товар.

Позивачем виставлено відповідачу рахунок №25 від 12.01.2022 на загальну суму 699 999,90 грн. щодо оплати поставленого товару за Договором №276-01/22К від 12.01.2022.

Відповідно до виписки з рахунку позивача, відповідачем здійснено оплату у розмірі 601 999,91 грн.

25.12.2023 позивачем виставлено відповідачу претензію про оплату товару, якою повідомлено, що станом на 25.12.2023 за товариством з обмеженою відповідальністю "ВВТ Груп" рахується заборгованість по оплаті вже отриманої від Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Зоря" кукурудзи в сумі 84 560,00 грн., згідно з Договору поставки сільськогосподарської продукції №276-01/22К від 12.01.2022.

Відповідачем не спростовано зазначені вище обставини, а також матеріали справи не містять доказів оплати поставленого товару на загальну суму 84 559,99 грн.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі положенням ст. 526 ЦК України, відповідно до якого зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Враховуючи наведене, суд встановив невиконання відповідачем зобов`язання по Договору поставки сільськогосподарської продукції №276-01/22К від 12.01.2022 в частині оплати поставленого товару на загальну суму 84 559,99 грн., а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Також позивачем заявлено вимоги щодо стягнення 3% річних у розмірі 5 474,97 грн. грн. та інфляційних втрат у розмірі 27 273,21 грн.

Частиною 2 ст. 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, ураховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних та процентів за користування чужими грошовими коштами є способом захисту його майнового права та інтересу, зміст яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивачем надано розрахунок інфляційних втрат за період з 04.02.2022 по 29.02.2024 та 3% річних за період з 04.02.2022 по 01.04.2024, який відповідає законодавству та є арифметично правильним, а тому позовні вимоги в частині стягнення 3% річних 5 474,97 грн. та інфляційних втрат у розмірі 27 273,21 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Частинами 3, 4 ст. 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані для підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судовий збір згідно зі ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

У позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до частин 1-4 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді, та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Для підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано: Договір про надання правничої допомоги №14.03/24 від 14.03.2024, укладений між адвокатом Маланко Ольгою Валеріївною та сільськогосподарським виробничим кооперативом «Зоря»; Акт виконаних робіт №1-1 від 03.04.2024 за договором про надання правничої допомоги №14.03/24 від 14.03.2024 на загальну суму 10 000,00 грн.; рахунок-фактуру №1-1 від 03.04.2024 на суму 10 000,00 грн.

Постановою Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 встановлено, що витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи наведене та надані докази, суд встановив, що витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 10 000,00 грн. та підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ч.1 ст. 74, ч.1 ст. 77, ст.ст. 79, 118-119, 129, ч. 9 ст. 165, ст.ст. 231, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ВВТ Груп" (01054, місто Київ, вулиця Олеся Гончара, будинок 41 ЛІТ "А", офіс 310; ідентифікаційний код 36716311) на користь Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Зоря" (59316, Чернівецька обл., Кіцманський р-н, село Ставчани, вулиця Головна, будинок 52; ідентифікаційний код 03801675) основний борг у розмірі 84 559 (вісімдесят чотири тисячі п`ятсот п`ятдесят дев`ять) грн. 99 коп., інфляційні втрати у розмірі 27 273 (двадцять сім тисяч двісті сімдесят три) грн. 21 коп., 3% річних у розмірі 5 474 (п`ять тисяч чотириста сімдесят чотири) грн. 97 коп., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Сергій МУДРИЙ