ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року м. ОдесаСправа № 916/1643/23
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран,

секретар судового засідання І.С. Мисько,

за участю представників сторін:

від позивача: С.П. Піун

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу «Французький бульвар-білдінг»

на рішення Господарського суду Одеської області від 05.03.2024 (суддя Л.В. Степанова, м.Одеса, повний текст складено 13.03.2024)

у справі №916/1643/23

за позовом: Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до відповідача: Житлово-будівельного кооперативу «Французький бульвар-білдінг»

про стягнення,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2023 року Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулося до Господарського суду Одеської області із позовною заявою до Житлово-будівельного кооперативу «Французький бульвар-білдінг», в якій просило стягнути заборгованість у розмірі 451108,11 грн, а саме: 300000,00 грн основного боргу, 26439,93 грн пені, 17965,68 грн - 3% річних та 106702,51 грн інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору №20/21-4316-ТЕ-23 постачання природного газу від 13.10.2020 в частині повної та своєчасної оплати за спожитий природний газ, у зв`язку з чим за відповідачем утворилась заборгованість у спірній сумі, на яку позивачем нараховано пеню, 3% річних та інфляційні втрати у зазначеному вище розмірі.

При цьому позивачем наведено:

-розрахунок пені на загальну суму 26439,93грн, а саме: у сумі 26439,93грн за період з 29.12.2020 по 01.01.2021 на суму заборгованості у розмірі 60000,00грн, за період з 04.01.2021 по 10.01.2021 на суму заборгованості у розмірі 50000,00 грн, за період з 26.01.2021 по 08.02.2021 на суму заборгованості у розмірі 120000,00 грн, за період з 09.02.2021 по 09.02.2021 на суму заборгованості у розмірі 110000,00 грн, за період з 10.02.2021 по 10.02.2021 на суму заборгованості у розмірі 99995,16 грн, за період з 11.02.2021 по 14.02.2021 на суму заборгованості у розмірі 85995,16 грн, за період з 15.02.2021 по 17.02.2021 на суму заборгованості у розмірі 35995,16 грн, за період з 18.02.2021 по 18.02.2021 на суму заборгованості у розмірі 995,16 грн, за період з 26.02.2021 по 08.03.2021 на суму заборгованості у розмірі 255036,00 грн, за період з 09.03.2021 по 10.03.2021 на суму заборгованості у розмірі 175036,00 грн, за період з 11.03.2021 по 14.03.2021 на суму заборгованості у розмірі 99995,16 грн, за період з 15.03.2021 по 17.03.2021 на суму заборгованості у розмірі 125036,00 грн, за період з 18.03.2021 по 06.04.2021 на суму заборгованості у розмірі 100036,00 грн, за період з 07.04.2021 по 08.04.2021 на суму заборгованості у розмірі 20036,00 грн, за період з 09.04.2021 по 10.05.2021 на суму заборгованості у розмірі 36,00 грн, за період з 27.04.2021 по 10.02.2023 на суму заборгованості у розмірі 192770,22 грн;

-розрахунок 3% річних на загальну суму 17965,68 грн, а саме: за період з 29.12.2020 по 01.01.2021 на суму заборгованості у розмірі 60000,00 грн, за період з 04.01.2021 по 10.01.2021 на суму заборгованості у розмірі 50000,00 грн, за період з 26.01.2021 по 08.02.2021 на суму заборгованості у розмірі 120000,00 грн, за період з 09.02.2021 по 09.02.2021 на суму заборгованості у розмірі 110000,00 грн, за період з 10.02.2021 по 10.02.2021 на суму заборгованості у розмірі 99995,16 грн, за період з 11.02.2021 по 14.02.2021 на суму заборгованості у розмірі 85995,16 грн, за період з 15.02.2021 по 17.02.2021 на суму заборгованості у розмірі 35995,16 грн, за період з 18.02.2021 по 18.02.2021 на суму заборгованості у розмірі 995,16 грн, за період з 26.02.2021 по 08.03.2021 на суму заборгованості у розмірі 255036,00 грн, за період з 09.03.2021 по 10.03.2021 на суму заборгованості у розмірі 175036,00 грн, за період з 11.03.2021 по 14.03.2021 на суму заборгованості у розмірі 99995,16 грн, за період з 15.03.2021 по 17.03.2021 на суму заборгованості у розмірі 125036,00 грн, за період з 18.03.2021 по 06.04.2021 на суму заборгованості у розмірі 100036,00 грн, за період з 07.04.2021 по 08.04.2021 на суму заборгованості у розмірі 20036,00 грн, за період з 09.04.2021 по 10.05.2021 на суму заборгованості у розмірі 36,00 грн, за період з 27.04.2021 по 10.02.2023 на суму заборгованості у розмірі 192770,22 грн;

-розрахунок інфляційних втрат на загальну суму 106702,51 грн, а саме: за період з 01.03.2021 по 30.04.2021 на суму заборгованості у розмірі 100036,00 грн, за період з 01.04.2021 по 30.04.2021 на суму заборгованості у розмірі 212139,50 грн, за період з 01.05.2021 по 30.09.2021 на суму заборгованості у розмірі 137229,78 грн, за період з 01.10.2021 по 31.01.2023 на суму заборгованості у розмірі 107229,78 грн, за період з 01.05.2021 по 31.01.2023 на суму заборгованості у розмірі 192770,22 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.04.2024 відкрито провадження у справі №916/1643/23, справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження.

05.05.2023 за вх.№14898/23 позивач надав до суду пояснення щодо суми позовних вимог та зазначив, що під час виготовлення розрахунку заборгованості позивачем було допущено арифметичну описку в сумі загальної заборгованості та в колонці «РАЗОМ» невірно зазначена загальна сума заборгованості « 451 108,11» замість вірної « 451 108,12».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Одеської області від 05.03.2024 провадження у справі №916/1643/23 за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Житлово-будівельного кооперативу «Французький бульвар-білдінг» в частині стягнення 25000,00 грн основного боргу закрито.

Позов Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Житлово-будівельного кооперативу «Французький бульвар-білдінг» про стягнення 275000,00 грн основного боргу, 26439,93 грн пені, 17 965,68 грн 3% річних, 106702,51 грн інфляційних втрат задоволено.

Стягнуто з Житлово-будівельного кооперативу «Французький бульвар-білдінг» на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 275000,00 грн основного боргу, 26439,93 грн пені, 17965,68 грн 3% річних, 106702,51 грн інфляційних втрат, 6766,62 грн судового збору.

Суд першої інстанції закрив провадження у справі в частині вимог позивача про стягнення основного боргу у сумі 25000,00 грн у зв`язку зі сплатою відповідачем заборгованості у вказаному розмірі під час розгляду справи судом.

Встановивши наявність порушення зобов`язання відповідача щодо повної та своєчасної сплати за поставлений природний газ у сумі 275000,00 грн за укладеним між сторонами договором, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення основного боргу у наведеній сумі та правомірність нарахування позивачем пені, інфляційних втрат та відсотків річних.

Короткий зміст та обґрунтування вимог апеляційної скарги

Не погодившись з ухваленим рішенням суду, Житлово-будівельний кооператив «Французький бульвар-білдінг» звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просив рішення Господарського суду Миколаївської області від 05.03.2024 у даній справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт послався на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції не застосовано до спірних правовідносин положень постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 «Про деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» та Прикінцевих положень Закону України від 17.03.2021 №530-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», адже позивачем було заявлено протиправні вимоги про стягнення штрафних санкцій за період, коли чинне законодавство забороняло здійснювати їх нарахування.

При цьому скаржник зазначив, що природний газ споживався Житлово-будівельним кооперативом «Французький бульвар-білдинг» виключно для забезпечення власників квартир багатоквартирних будинків за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 9 та м. Одеса, вул. Ясна, 12 опаленням. Відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуги з постачання природного газу є комунальними та порядок їх надання регулюється цим Законом. Більше того, Закон України «Про житлово-комунальні послуги» прямо передбачає наявність спеціалізованих нормативно-правових актів, які поряд з цим законом, також, регулюють правовідносини у сфері постачання природного газу. Тому наявність Закону України «Про ринок природного газу» не спростовує того факту, що послуга з постачання природного газу є комунальною.

Як вказав відповідач, наведені вище аргументи були зазначені у відзиві на позовну заяву, проте в порушення вимог процесуального законодавства місцевий господарський суд не дослідив ці обставини та не навів свою аргументовану позицію з цього приводу.

Також апелянт зазначив, що в результаті задоволення позовних вимог не будуть виконані основні завдання господарського судочиства, а навпаки, буде притягнуто до відповідальності та нанесено збитків особі, в діях якої відсутня будь-яка провина Житлово-будівельному кооперативу «Французький бульвар-білдинг», оскільки кооператив сплачує за послуги з постачання природного газу за рахунок внесків співвласників багатоквартирного будинку на компенсацію витрат за опалення їх квартир та нежитлових приміщень. У зв`язку з цим, кооператив не має права нараховувати співвласникам штрафні санкції через несвоєчасну оплату внесків, а саме в результаті їх дій сталась відповідна ситуація.

Крім того, скаржник зауважив на тому, що судом не було належним чином аргументовано підстави відмови в задоволенні клопотання кооперативу про зменшення пені. Судом не було враховано, що єдиним джерелом надходження грошових коштів до Житлово-будівельного кооперативу «Французький бульвар-білдинг» є внески членів кооперативу. У той же час, відповідно до вимог чинного законодавства України кооператив не має права на нарахування власникам квартир та нежитлових приміщень пені за несвоєчасну оплату внесків за опалення (а саме до цих внесків входить собівартість оплати за поставлений природний газ).

Позиція позивача щодо апеляційної скарги

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просив оскаржуване рішення суду залишити без змін, а у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Заперечуючи проти доводів відповідача щодо заборони чинним законодавством нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги на період дії воєнного стану та на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), позивач зазначив, що за укладеним між сторонами договором постачання природного газу позивач не надавав, а відповідач не отримував житлово-комунальні послуги. Цей договір регулює правовідносини між сторонами, в результаті яких позивач, як постачальник, поставляє споживачеві природний газ, з огляду на що відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19)» та постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану». Окрім того, положення вказаних законодавчих актів застосовуються щодо нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), до яких не відносяться 3% річних та інфляційні втрати.

Стосовно доводів апелянта про те, що судом не було належним чином аргументовано підстави відмови в задоволенні клопотання Житлово-будівельного кооперативу «Французький бульвар-білдінг» про зменшення пені, позивач зазначив, що неприбутковість відповідача не є винятковою обставиною для зменшення розміру неустойки або уникнення відповідальності, водночас останній взагалі не надав жодного доказу на підтвердження свого майнового стану, наявності/відсутності коштів на рахунках, кошторису тощо. В той же час, у даній справі нараховані штрафні санкції у вигляді пені у розмірі 26439,93 грн не є надмірно великими в порівнянні із зобов`язанням за договором зі сплати поставленого природного газу та суми основого боргу.

Рух справи, заяви, клопотання, інші процесуальні дії в суді апеляційної інстанції

Апеляційна скарга зареєстрована судом 29.03.2024 за вх.№1140/24.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.03.2024 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Л.В.Поліщук, суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.04.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Житлово-будівельного кооперативу «Французький бульвар-білдінг» на рішення Господарського суду Одеської області від 05.03.2024 у справі №916/1643/23. Встановлено позивачу строк до 17.04.2024 для подання відзиву на апеляційну скаргу та роз`яснено учасникам справи про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи.

08.04.2024 від Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№1140/24/Д2).

Будь-які інші заяви чи клопотання з процесуальних питань до суду апеляційної інстанції не надходили.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.04.2024 розгляд апеляційної скарги Житлово-будівельного кооперативу «Французький бульвар-білдінг» на рішення Господарського суду Одеської області від 05.03.2024 у справі №916/1643/23 призначено на 28.05.2024 о 10:00 год.

Ухвалою суду від 13.05.2024 заяву Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (вх.№1653/24 від 03.05.2024) задоволено та забезпечено участь представника Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» адвоката Піун Світлани Петрівни у судовому засіданні 28.05.2024 о 10:00 год у справі №916/1643/23 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів.

В судовому засіданні, яке відбулось 28.05.2024, з метою повного, об`єктивного та всебічного розгляду справи протокольною ухвалою суду оголошено перерву до 17.06.2024 о 10:30 год.

З огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, ухвалою суду від 28.05.2024 вирішено розглянути апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу «Французький бульвар-білдінг» на рішення Господарського суду Одеської області від 05.03.2024 у справі №916/1643/23 поза межами строку, встановленого у частині першій статті 273 Господарського процесуального кодексу України, у розумний строк.

Цією ж ухвалою суду повідомлено Житлово-будівельний кооператив «Французький бульвар-білдінг» про дату, час та місце проведення судового засідання, а також за забезпечено участь представника Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» адвоката Піун Світлани Петрівни у судовому засіданні 17.06.2024 о 10:30 год у справі №916/1643/23 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів.

У судових засіданнях представник позивача надавала усні пояснення, відповідно до яких заперечувала проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на позов.

Скаржник про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте у жодному судовому засіданні участі не брав.

Приймаючи до уваги, що матеріали справи містять обсяг відомостей, достатній для розгляду апеляційної скарги, обов`язкова явка учасників справи в судове засідання апеляційної інстанції Південно-західним апеляційним господарським судом не визнавалась, а частиною 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності в судовому засіданні представника апелянта.

За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

Фактичні обставини справи

13.10.2020 між Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (постачальником) та Житлово-будівельним кооперативом «Французький бульвар-білдінг» (споживачем, код ЕІС-56WQ25A0WHAQ01Q) укладено договір №20/21-4316-ТЕ-23 постачання природного газу (надалі - договір), відповідно до пункту 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору.

Згідно із пунктом 1.2. договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

У пункті 2.1. договору сторони погодили замовлений обсяг (об`єм) природного газу у кількості 135,0 тис. куб. м, які постачальник передає споживачу у жовтні 2020 року квітні 2021 року (з розбивкою по місяцям).

За змістом пунктів 3.1., 3.8. договору право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Пунктом 3.11. договору передбачено, що споживач підтверджує, що підписаний сторонами акт приймання-передачі газу за розрахунковий період свідчить про повне виконання постачальником своїх зобов`язань за цим договором в частині постачання природного газу у відповідному розрахунковому періоді.

Відповідно до пункту 4.2. договору ціна за 1000 куб. м природного газу визначається сторонами щомісяця шляхом підписання додаткової угоди на підставі прейскуранту.

Матеріали справи свідчать про те, що між сторонами укладалися додаткові угоди №№1-4 до договору постачання природного газу №20/21-4316-ТЕ-23 від 13.10.2020, в яких визначалася ціна природного газу за відповідний розрахунковий період.

Так, додатковою угодою №1 від 23.11.2020 доповнено з 01.11.2020 пункт 4.2. договору абзацами, відповідно до яких ціна за 1000 куб.м природного газу з 01.11.2020 по 30.11.2020 (включно) за цим договором складає 5375,370 грн, крім того ПДВ 20%, усього разом з ПДВ 6450,444 грн. Споживач зобов`язується сплатити за використаний з 01.11.2020 по 30.11.2020 (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування 5499,53 грн за 1000 куб. м без ПДВ, крім того ПДВ 20%, усього разом з ПДВ 6599,44 грн. Дана додаткова угода поширює свою дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.11.2020.

Додатковою угодою №2 від 22.12.2020 доповнено з 01.12.2020 пункт 4.2. договору абзацами, відповідно до яких ціна за 1000 куб.м природного газу з 01.12.2020 по 31.12.2020 (включно) за цим договором складає 6103,100 грн, крім того ПДВ 20%, усього разом з ПДВ 7323,720 грн. Споживач зобов`язується сплатити за використаний з 01.12.2020 по 31.12.2020 (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування 6227,26 грн за 1000 куб. м без ПДВ, крім того ПДВ 20%, усього разом з ПДВ 7472,71грн. Дана додаткова угода поширює свою дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.12.2020.

Додатковою угодою №3 від 29.01.2021 доповнено з 01.01.2021 пункт 4.2. договору абзацами, відповідно до яких ціна за 1000 куб.м природного газу з 01.01.2021 по 31.01.2021 (включно) за цим договором складає 7331,45 грн, крім того ПДВ 20%, усього разом з ПДВ 8797,74 грн. Споживач зобов`язується сплатити за використаний з 01.01.2021 по 31.01.2021 (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування 7455,61 грн за 1000 куб. м без ПДВ, крім того ПДВ 20%, усього разом з ПДВ 8946,73грн. Дана додаткова угода поширює свою дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.01.2021.

Додатковою угодою №4 від 26.02.2021 доповнено з 01.02.2021 пункт 4.2. договору абзацами, відповідно до яких ціна за 1000 куб.м природного газу з 01.02.2021 по 31.03.2021 (включно) за цим договором складає 5700,840 грн, крім того ПДВ 20%, усього разом з ПДВ 6841,008 грн. Споживач зобов`язується сплатити за використаний з 01.02.2021 по 31.03.2021 (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування 5825,00 грн за 1000 куб. м без ПДВ, крім того ПДВ 20%, усього разом з ПДВ 6990,00грн. Дана додаткова угода поширює свою дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.02.2021.

У пункті 5.1. договору визначено, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим договором (підпункт 6 пункту 6.2. договору).

26.03.2021 між сторонами укладено додаткову угоду №5 до договору постачання природного газу №20/21-4316-ТЕ-23 від 13.10.2020. Цією додатковою угодою викладено пункт 2.5. договору у новій редакції, відповідно до якої у будь-якому випадку підтвердженим обсягом використання природного газу у відповідному розрахунковому періоді за цим договором є фактично використаний споживачем обсяг природного газу за цим договором, підтверджений актом приймання-передачі природного газу, оформлений сторонами відповідно до розділу 3 «Порядок та умови передачі природного газу» цього договору. Пункт 3.10. доповнено абзацом, відповідно до якого невідповідність фактично використаних споживачем у відповідному розрахунковому періоді обсягів природного газу замовленим обсягам, визначеним у пункті 2.1. цього договору, не є підставою для неоформлення сторонами актів приймання-передачі.

Також додатковою угодою №5 від 26.03.2021 викладено пункт 7.2. договору у новій редакції, згідно із якою у разі прострочення споживачем оплати згідно пунктів 5.1., 5.6. цього договору, він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 13,3 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

На виконання зобов`язань за договором постачання природного газу, позивач передав у власність відповідача природний газ в обсязі 136,657 тис. куб. м на загальну суму 1026565,87грн, що підтверджується актами приймання - передачі природного газу, а саме:

-актом від 30.11.2020 про приймання-передачу природного газу у листопаді 2020 року в обсязі 15,42200 тис. куб. м на загальну суму 101776,51 грн;

-актом від 31.12.2020 про приймання-передачу природного газу у грудні 2020 в обсязі 31,56000 тис. куб. м на загальну суму 235838,80 грн;

-актом від 31.01.2021 про приймання-передачу природного газу у січні 2021 року в обсязі 31,74800 тис. куб. м на загальну суму 284040,84 грн;

-актом від 28.02.2021 про приймання-передачу природного газу у лютому 2021 року в обсязі 30,34900 тис. куб. м на загальну суму 212139,50 грн;

-актом від 31.03.2021 про приймання-передачу природного газу у березні 2021 року в обсязі 27,57800 тис. куб. м на загальну суму 192770,22 грн.

Неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору постачання природного газу №20/21-4316-ТЕ-23 від 13.10.2020 в частині повної та своєчасної оплати за спожитий природний газ стало підставою для звернення позивача до господарського суду про стягнення 300000,00 грн основного боргу, 26439,93 грн пені, 17965,68 грн - 3% річних та 106702,51 грн інфляційних втрат.

Позиція суду апеляційної інстанції

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно із частиною першою статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до статті 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною першою статті 202 Цивільного кодексу України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Так, договір постачання природного газу №20/21-4316-ТЕ-23 від 13.10.2020 є підставою для виникнення у сторін за цим договором господарських зобов`язань відповідно до статей 173, 174 Господарського кодексу України (статей 11, 202, 509 Цивільного кодексу України), і згідно із статтею 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання його сторонами.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Відповідно до частин першої, другої статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами частини першої статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов договору постачання природного газу №20/21-4316-ТЕ-23 від 13.10.2020, позивачем поставлено у період з 01.11.2020 по 31.03.2021 відповідачу природний газ в обсязі 136,657 тис. куб. м на загальну суму 1026565,87 грн, що підтверджується актами приймання - передачі природного газу від 30.11.2020, від 31.12.2020, від 31.01.2021, від 28.02.2021, від 31.03.2021.

Згідно з із пунктом 2 частини другої статті 13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів.

В силу частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до частини першої статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що оплату за переданий природний газ відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у передбачені договором строки. Сума простроченого та несплаченого основного боргу відповідача перед позивачем станом на момент подання позовної заяви складала 300000,00 грн.

У той же час, під час розгляду справи судом першої інстанції, відповідач сплатив частину основного боргу у розмірі 25000,00грн, що підтверджується наданою позивачем банківською випискою.

Відповідно до пункту 2 статті 231 Господарського процесуального кодексу України суд закриває провадження у справі якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи, що відповідачем сплачена сума основного боргу у розмірі 25000,00грн, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про закриття провадження у справі №916/1643/23 в частині вимог позивача про стягнення основного боргу у сумі 25000,00грн.

Відтак, заборгованість відповідача перед позивачем становить 275000,00грн.

Наявність заборгованості в сумі 275000,00 грн відповідач не спростував, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правомірного та обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача 275000,00 грн основного боргу.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає, що невиконання грошового зобов`язання за укладеним між сторонами договором є його порушенням у розумінні статті 610 Цивільного кодексу України, а сам відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання у розумінні частини першої статті 612 цього Кодексу.

За змістом частин першої та другої статті 217 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Положеннями статті 218 Господарського кодексу України визначено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання, а саме невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності.

Підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов`язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 230 Господарського кодексу України учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Згідно із частиною четвертою статті 231 Господарського кодексу України розмір штрафних санкцій встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини другої статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Умовами пункту 7.2. договору (в редакції додаткової угоди №5 від 26.03.2021) визначено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пунктів 5.1., 5.6. цього договору, він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 13,3 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Крім того, відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Врахувавши викладені приписи чинного законодавства та умов договору, а також невиконання відповідачем умов договору щодо оплати отриманого природного газу у передбачений в договорі строк, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність нарахування позивачем пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідач, звертаючись із апеляційною скаргою, зазначив, що місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного судового рішення не взято до уваги положення чинного законодавства України, які забороняють нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) та на період дії воєнного стану.

Колегія суддів зазначає, що наведені доводи апелянта частково знайшли своє підтвердження, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що колективний споживач - юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальної послуги.

За змістом статті 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» (№530-1Х) на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

11.03.2020 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», відповідно до якої, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, і з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 установлено карантин на усій території України з 12.03.2020.

У подальшому дія карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020, безперервно продовжувалася.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 №1236 установлено з 19.12.2020 до 28.02.2021 на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 20.05.2020 № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 22.07.2020 №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Надалі чисельними постановами Кабінету Міністрів України дія карантину неодноразово продовжувалася шляхом внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236, і постановою від 27.06.2023 №651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022 (Указ затверджено Законом №2102-ІХ від 24.02.2022) введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» визначено, що в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні», до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх не оплати або оплати не в повному обсязі.

За змістом положень статей 2, 6, 9 Закону України «Про кооперацію» кооператив є юридичною особою, державна реєстрація якого проводиться в порядку, передбаченому законом. Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо.

Відповідно до пункту 1.1. статуту Житлово-будівельного кооперативу «Французький бульвар-білдінг», затвердженого у новій редакції рішенням загальних зборів членів кооперативу від 07.12.2021 (надалі статут), Житлово-будівельний кооператив «Французький бульвар-білдінг» (надалі кооператив) створений шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг членам кооперативу за адресою: Україна,65012, Одеська обл, місто Одеса, Французький бульвар, будинок 9, відповідно до Закону України «Про кооперацію» та інших нормативно-правових актів, що діють на території України.

Згідно із пунктами 1.3., 1.4. статуту кооператив є юридичною особою і є неприбутковою організацією та не має на меті одержання прибутку.

За змістом пунктів 3.1., 3.2. статуту Житлово-будівельний кооператив «Французький бульвар-білдінг» створений з метою задоволення економічних, соціальних та інших потреб членів кооперативу. Завданням кооперативу, зокрема, є здійснення утримання багатоквартирних будинків за адресою: м.Одеса, Французький бульвар, 9 та м.Одеса, вул. Ясна, 12; сприяння членам кооперативу в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами.

Отже, Житлово-будівельний кооператив «Французький бульвар-білдінг», згідно із положеннями його статуту, сприяє отриманню членам кооперативу житлово-комунальних послуг, зокрема постачанню природного газу.

Водночас природний газ, що постачається за договором №20/21-4316-ТЕ-23 від 13.10.2020, використовується виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (пункт 1.2. договору).

Таким чином, враховуючи, що Житлово-будівельний кооператив «Французький бульвар-білдінг» об`єднує мешканців у багатоквартирних будинках та діє в їхніх інтересах для забезпечення комфортних умов проживання у будинку, колегія суддів вважає, що відповідач в частині споживання природного газу на побутові потреби підпадає під визначення «колективний побутовий споживач» природного газу та договір укладений для забезпечення та сприяння членам кооперативу в отриманні житлово-комунальних послуг належної якості та у встановлений строк.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за період дії карантину та воєнного стану задоволенню не підлягають, а вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат є обґрунтованими частково за період до введення воєнного стану.

За здійсненим апеляційним судом розрахунком в межах визначеного позивачем періоду та до 23.02.2022 сума 3% річних становить 9286,24 грн, а сума інфляційних втрат - 27988,44грн.

З урахуванням відмови апеляційним судом у задоволенні вимог позивача про стягнення пені, суд не надає оцінку клопотанню відповідача про зменшення розміру пені.

Висновки суду апеляційної інстанції

Відповідно до положень статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Згідно із частиною першою статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції в порушення вимог статті 236 Господарського процесуального кодексу України неповно з`ясував обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, не надав оцінку аргументам відповідача, у зв`язку з чим порушив норми процесуального права, не застосував до спірних правовідносин норми матеріального права, які підлягають застосуванню, з огляду на що дійшов передчасних висновків у справі про задоволення позову у повному обсязі.

Перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного судового рішення в частині задоволення вимог про стягнення 26439,93грн пені та в частині задоволення вимог про стягнення 3% річних у розмірі 8679,44 грн та 78714,07 грн інфляційних втрат, нарахування яких здійснено після введення воєнного стану, і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Розподіл судових витрат

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина чотирнадцята статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Приймаючи до уваги часткове задоволення позовної заяви та апеляційної скарги, витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому позивач має право на повернення суми судового збору, сплаченої за позовними вимогами, провадження за якими закрито.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 277, 281 - 284 ГПК України,

Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу «Французький бульвар-білдінг» задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Одеської області від 05.03.2024 у справі №916/1643/23 скасувати в частині задоволення позовних вимог про стягнення 26439,93грн пені, 8679,44 грн - 3% річних та 78714,07 грн інфляційних втрат. У задоволенні позову в цій частині відмовити, в частині розподілу судових витрат рішення змінити, в решті рішення залишити без змін, виклавши резолютивну частину в наступній редакції:

« 1.Провадження у справі №916/1643/23 за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Житлово-будівельного кооперативу «Французький бульвар-білдінг» в частині стягнення 25000,00грн основного боргу закрити.

2.Позов Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Житлово-будівельного кооперативу «Французький бульвар-білдінг» про стягнення 275000,00грн основного боргу, 26439,93грн пені, 17965,68грн - 3% річних та 106702,51грн інфляційних втрат задовольнити частково.

3.Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу «Французький бульвар-білдінг» на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 275000,00грн основного боргу, 9286,24грн 3% річних, 27988,44 грн інфляційних втрат, а також 4665,88 грн витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви.

4.У задоволенні решти позовних вимог відмовити».

Стягнути з Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на користь Житлово-будівельного кооперативу «Французький бульвар-білдінг» витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд справи в сумі 649,60 грн.

Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідні накази із зазначенням всіх необхідних реквізитів.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст.287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 20.06.2024.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя К.В. Богатир

Суддя С.В. Таран