ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2024 Справа № 914/717/24

Суддя Господарського суду Львівської області Король М.Р., за участі секретаря

судового засідання Щерби О.Б., розглянувши справу

за позовом: Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр охорони здоров`я» Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі структурного (виробничого) підрозділу «Львівська клінічна лікарня на залізничному транспорті» філії «Центр охорони здоров`я» Акціонерного товариства «Українська залізниця»

до відповідача: Приватного підприємства «Центр вилікуваних захворювань»

про: стягнення 36 654,42 грн.,

представники:

позивача: не з`явився,

відповідача: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

19.03.2024р. на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр охорони здоров`я» Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі структурного (виробничого) підрозділу «Львівська клінічна лікарня на залізничному транспорті» філії «Центр охорони здоров`я» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до відповідача: Приватного підприємства Лікувально-оздоровчо-навчального центру «Вікторія» про стягнення 36 654,42 грн.

25.03.2024р. Господарський суд Львівської області постановив ухвалу, якою, ухвалив: вищевказану позовну заяву залишити без руху; надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, зазначених у мотивувальній частині цієї ухвали, а саме: 10 днів з дня вручення цієї ухвали про залишення позовної заяви без руху.

15.04.2024р. на адресу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви (вх.№10250/24).

17.04.2024р. Господарський суд Львівської області постановив ухвалу, якою, зокрема, ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного провадження; судове засідання призначити на 15.05.2024р.; явку представників учасників справи у судове засідання визнано обов`язковою.

Дана ухвала суду була надіслана позивачу в його електронний кабінет, про отримання якої матеріали справи містять відповідну довідку, підписану відповідальним працівником.

Відповідач про розгляд справи був повідомлений на адресу місцезнаходження, яку зазначено в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Кореспонденція, направлена відповідачу, була повернута відділенням поштового зв`язку на адресу суду із позначкою «за закінченням терміну зберігання».

За змістом ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, враховуючи, що ухвала суду була направлена відповідачу на зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресу місцезнаходження останнього, матеріали справи не містять доказів повідомлення іншої адреси перебування відповідача, з огляду на приписи ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що вищевказаний процесуальний документ по справі вважається таким, що був вручений відповідачу.

Крім того, процесуальний документ щодо розгляду спору у даній справі офіційно оприлюднений у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, та знаходиться у вільному доступі.

Таким чином, судом було вчинено всіх можливих за даних обставин дій щодо належного повідомлення учасників справи про спір, що розглядається. Зважаючи на зазначене, учасники справи належним чином були повідомлені про відкриття судового провадження у даній справі.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Хід справи викладено в ухвалах суду і відображено в протоколах судових засідань.

Суть спору та правова позиція учасників справи.

Позивач просить суд стягнути з відповідача основний борг у сумі 25 483,00 грн. за договором про надання медичних послуг №2021/01 від 01.04.2021р., а також три відсотки річних у сумі 1 849,13 грн. та інфляційні втрати у сумі 9 322,29 грн.

Крім того, позивач, покликаючись на ч.10 ст.238 ГПК України, просив суд зазначити у рішенні про нарахування трьох процентів річних до моменту виконання такого рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Відповідач не скористався наданим законом правом на подання відзиву на позов.

За результатами дослідження наданих позивачем доказів та матеріалів справи, суд встановив наступне:

Позивач - Акціонерне товариство «Українська залізниця» є юридичною особою та діє на підставі Статуту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2015 р. №735 (із змінами).

До предмету діяльності Товариства, зокрема, віднесено надання послуг з оренди (пп. 99 п.7 Статуту). В силу п.20 Статуту, Товариство діє на принципах повної господарської самостійності і самоокупності, несе відповідальність за наслідки своєї господарської діяльності та виконання зобов`язань.

Філія «Центр охорони здоров`я» є відокремленим підрозділом Товариства, яка не має статусу юридичної особи, діє від імені Товариства, здійснює делеговані ним функції відповідно до мети, завдань та предмета діяльності Товариства (п.2.1 Положення про філію «Центр охорони здоров`я» акціонерного товариства «Українська залізниця», затвердженого протоколом засідання правління АТ «Укрзалізниця» від 19.06.2023р.).

Львівська клінічна лікарня на залізничному транспорті філії «Центр охорони здоров`я» є структурним (виробничим) підрозділом філії, здійснює делеговані Філією функції відповідно до мети, завдань та предмета діяльності Філії (п.1.4 Положення про структурний (виробничий) підрозділ Львівська клінічна лікарня на залізничному транспорті філії «Центр охорони здоров`я» акціонерного товариства «Українська залізниця», затвердженого наказом філії «Центр охорони здоров`я» від 05.01.2023р. № ЦОЗ-03/11).

Між Приватним підприємством Лікувально-оздоровчо-навчальний центр «Вікторія» (замовник/відповідач) та Акціонерним товариством «Українська залізниця» філія «Центр охорони здоров`я» Львівська клінічна лікарня на залізничному транспорті (виконавець/позивач) укладено договір № 2021/01 про надання медичних послуг від 01.04.2021 року (далі - договір).

31.01.2022 року відбулася державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу, зокрема, зміна найменування юридичної особи з Приватного підприємства Лікувально- оздоровчо-навчальний центр «Вікторія» на Приватне підприємство «Центр вилікуваних захворювань».

Згідно з п.2.1 договору, медичні заклади виконавця зобов`язуються надавати медичні послуги пацієнтам замовника, згідно з укладеного із замовником договору, за видами та обсягами медичних послуг, а замовник зобов`язується здійснювати виплату виконавцю за надані медичними закладами виконавця послуги на підставі виставленого виконавцем медичним закладом Акту про надані послуги, в порядку та на умовах визначених цим договором.

Згідно з п.3.1.7 договору, виконавець зобов`язується складати належним чином оформлені: Акт про надані послуги, Акт звірки взаєморозрахунків (форма згідно з Додатком № 4 до цього договору, що є невід`ємною частиною цього договору), які протягом 3 (трьох) робочих днів направляє замовнику на узгодження, шляхом надсилання їх засобами електронного зв`язку на Е-mail замовника: з подальшим направленням оригіналів документів на адресу замовника, визначену цим договором. Всі розбіжності врегульовуються сторонами до надсилання медичним закладом замовнику оригіналів зазначених документів у паперовому варіанті, а саме: протягом 3(трьох) робочих днів з дня отримання проектів документів замовником засобами електронного зв`язку.

Пунктом 3.1.8 договору визначено, що, у разі, якщо протягом зазначеного строку замовником не будуть надіслані виконавцю (засобами електронного зв`язку на Е-mail виконавця: (Додаток № 5 до цього договору) зауваження щодо отриманих проектів документів, останні вважаються узгодженими сторонами цього договору.

Відповідно до п.3.3.2 договору, замовник зобов`язаний в повному обсязі та у визначені цим договором строки здійснити виплату виконавцю за надані медичним закладом послуги на підставі виставлених виконавцем (медичним закладом) Актів про надані послуги, які включають вартість наданих послуг.

Згідно з умовами п.3.3.5 договору, замовник зобов`язаний направляти (повертати) виконавцю оформлені належним чином екземпляри виконавця Актів про надані послуги, Актів звірки взаєморозрахунків протягом 7 (сім) робочих днів з дня їх отримання замовником.

Відповідно до п.4.1 договору, вартість послуг, що надаються медичним закладом, визначається у Переліку та вартості медичних послуг, що затверджується виконавцем та є невід`ємною частиною цього договору (Додаток №1), який направляється виконавцем на електронну пошту замовника з моменту укладення сторонами цього договору.

Пунктом 4.6 договору передбачено, що виплати за фактично надані медичним закладом послуги згідно цього договору здійснюються на підставі виставлених виконавцем (медичним закладом) актів про надані послуги.

Згідно з п.4.8 договору, розрахунки здійснюються протягом 7 (семи) банківських днів з моментів отримання замовником від виконавця документів, визначених цим договором. В призначенні платежу на початку основного тексту, в обов`язковому порядку вказується числовий номер медичного закладу, який надав послуги пацієнтам замовника.

В п.4.10 договору зазначено, що виконавець для здійснення замовником виплати за надані медичним закладом послуги надає наступні документи: Акт про надані послуги (Додаток №3 до цього договору); Акт звірки взаєморозрахунків (Додаток № 4 до цього договору).

На виконання договору, медичним закладом виконавця - Львівською клінічною лікарнею на залізничному транспорті філії «Центр охорони здоров`я» АТ «Укрзалізниця» (ЛКЛ) було надано медичні послуги пацієнтам замовника, за період з червня 2021 року по серпень 2021 року, на загальну суму 25 483,00 грн, що підтверджується підписаними позивачем актами виконаних робіт, а саме:

-Акт виконаних робіт за період з 01.06.2021 року по 30.06.2021 року на загальну суму

8 628, 00 грн.;

-Акт виконаних робіт за період з 02.07.2021 року по 31.08.2021 року на загальну суму 16 855,00 грн.

Відносно акту на суму 8 628,00 грн., позивач вказує наступне.

01.07.2021р. Акт-виконаних робіт за період з 01.06.2021р. по 30.06.2021р. був надісланий на електронну пошту замовника , зауважень протягом трьох робочих днів від замовника не надходило, а тому, в силу положень пунктів 3.1.7, 3.1.8 договору, даний Акт вважається узгодженим 06.07.2021р. (три робочі дні з дня отримання проектів документів засобами електронного зв`язку).

08.07.2021р. документи було надіслано замовнику кур`єром експрес - доставки Меркурій і отримані замовником - 17.07.2021. Відтак, позивач вважає, що 27.07.2021р. є останнім днем оплати за надані медичні послуги (п.4.8 договору - здійснення оплати протягом семи банківських днів з моменту отримання). Рахунок на день подання позовної заяви до суду не сплачено, акт виконаних робіт з підписом замовника не повернуто.

Відносно акту на суму 16 855,00 грн., позивач вказує наступне.

01.09.2021р. Акт виконаних робіт за період з 02.07.2021р. по 31.08.2021р. був надісланий на електронну пошту замовника, зауважень протягом трьох робочих днів від замовника не було, а тому, на переконання позивача, відповідно до пунктів 3.1.7, 3.1.8 договору, даний Акт вважається узгодженим 06.09.2021р. Даний Акт було підписано замовником і доставлено позивачу нарочно 06.09.2021р., а відтак позивач вказує, що 15.09.2021 року є останнім днем оплати за надані медичні послуги (п. 4.8 договору). Також, зазначено про те, що як і попередній акт, відповідачем вказаний акт оплачено не було.

Матеріали справи містять адресований відповідачу лист №2022 від 30.08.2022р. про наявність протермінованої дебіторської заборгованості у розмірі 25 483,00 грн, з проханням перерахувати кошти за надані медичні послуги.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять належних доказів направлення, передбачених договором документів, на електронну адресу замовника.

Також, із наданих документів неможливо встановити коли саме такі документи було вручено нарочно.

Фотокопія експрес-накладної не є належним доказом вручення документів, так як відсутній опис документів, що надсилалися.

Разом з тим, з матеріалів справи слідує наступне.

14.10.2022р. замовнику рекомендованим листом з трекінг-кодом 776 на адресу для листування: АДРЕСА_1 надіслано претензію разом з копіями актів про надані медичні послуги за періоди з 01.06.2021р. по 30.06.2021р. та з 02.07.2021р. по 31.08.2021р., який повернувся у зв`язку із закінченням терміну зберігання

Доказів надсилання 14.10.2022р. вказаної кореспонденції на юридичну адресу замовника, а саме: АДРЕСА_2 матеріали справи не містять.

Натомість, матеріали справи містять належні докази направлення зазначених документів на юридичну адресу замовника 24.07.2023р.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Внаслідок укладення договору про надання медичних послуг №2021/01 від 01.04.2021р. року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Оскільки між сторонами у справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України, як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази надсилання на адресу відповідача засобами електронного зв`язку документів, що свідчать про надані послуги, проте відповідні документи були надіслані на юридичну адресу відповідача за допомогою оператора поштового зв`язку АТ «Укрпошта» поштовим відправленням №049, що підтверджується копіями опису вкладення у цінний лист від 24.07.2023 року, накладної.

В свою чергу, доказів на підтвердження звернення до позивача із запереченнями стосовно наданих послуг (їх обсягу, якості чи вартості) відповідач суду не надав.

Відповідачем не надано, а матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження надання відповіді на надіслану також претензію щодо відсутності обов`язку з оплати наданих й прийнятих послуг.

Таким чином, в силу п.п. 3.1.7, 3.1.8 договору про надання медичних послуг, вказані вище акти вважаються узгодженими сторонами цього договору.

Відтак, матеріалами справи підтверджується надання послуг на загальну суму 25 483,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, заборгованість відповідача за договором про надання медичних послуг у розмірі 25 483,00 грн. підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не спростована, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо суми основної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з п.4.8 договору, розрахунки здійснюються протягом 7 (сім) банківських днів з моменту отримання замовником від виконавця документів, визначених цим договором. В призначенні платежу на початку основного тексту, в обов`язковому порядку вказується числовий номер медичного закладу виконавця, який надав послуги пацієнтам замовника.

В цьому контексті суд зауважує, що зі змісту п.п. 3.1.7, 3.1.8 договору слідує, що сторони дійшли згоди про направлення електронною поштою саме проектів документів наданих послуг, в той час як оригінали надсилаються в паперовому вигляді вже після врегулювання всіх розбіжностей, а відтак, на переконання суду, передбачений умовами п.4.8 договору строк здійснення розрахунків слід відраховувати саме з моменту отримання оригіналів документів в паперовому вигляді.

Так, як документальні відомості щодо дати отримання направленої позивачем претензії та актів сторонами не надані, тому суд свої висновки щодо дати отримання претензії та актів робить, виходячи з Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України 28.11.2013р. N 958.

Відповідно до пп.2 п.1, п.2 розділу 2 Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених Міністерством інфраструктури України від 28.11.2013р. №958, нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку) у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) становлять Д+3, пріоритетної - Д+2. При пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день.

Таким чином, нормативний строк пересилання претензії з долученими документами становить Д+4 (24.07.2023 + 4 дні на пересилання), тобто відправлення мало бути доставлено відповідачу 28.07.2023р.

Отже, з урахуванням положень ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України та п. 4.8 договору строк виконання зобов`язання відповідача з оплати наданих медичних послуг на загальну суму в розмірі 25 483,00 грн. настав 28.07.2023 року.

З огляду на викладене, обов`язок оплати наданих послуг не міг виникнути у відповідача раніше отримання первинних документів, котрі засвідчують факт здійснення господарської операції.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України).

Встановлені вище обставини, а саме наявність прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання свідчить про наявність правових та фактичних підстав для стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат.

Строк - це певний період у часі, зі спливом якого пов`язано дію чи подію, що має юридичне значення. Він визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. А його перебіг починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. ст. 251- 253 ЦК України).

За розрахунком позивача, суми інфляційних втрат та трьох відсотків річних нараховані включно по 29.01.2024р. Беручи до уваги встановлений судом факт отримання актів 28.07.2023р., інфляційні втрати та 3% річних, за умовами договору, підлягають обрахунку за період з 09.08.2023р. по 29.01.2024р. та відповідно за перерахунком суду склали 380,26 грн. та 364,28 грн. відповідно.

Одночасно суд зазначає, що відповідач своїм правом щодо надання контррозрахунку не скористався, заявленої позивачем суми заборгованості до стягнення не спростував належним чином, не заперечив факту надання послуг.

Враховуючи встановлені вище обставини, не спростовані відповідачем, суд доходить висновку про часткову обгрунтованість позовних вимог і наявність у позивача права на отримання від відповідача грошових коштів у розмірі вартості наданих послуг у сумі 25 483,00 грн. та трьох відсотків річних у сумі 364,28 грн., інфляційних втрат у сумі 380,26 грн.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України).

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів (ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. ст. 73, 74 ГПК України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідача Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Згідно з ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст.77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст.78 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, не надано суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин, ніж ті, що досліджені в ході судового засідання.

З матеріалів справи та наявних доказів у сукупності слідує, що право позивача, за захистом якого мало місце звернення до суду, є порушеним відповідачем.

Що стосується клопотання позивача про зазначення нарахування 3% річних, розрахованих відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, до моменту виконання рішення суду, суд зазначає.

Відповідно до ч.10 статті 238 Господарського процесуального кодексу України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за час прострочення.

За змістом частини 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до приписів статті 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Застосування частини 10 статті 238 ГПК України у даному випадку, сприятиме найшвидшому виконанню відповідачем судового рішення в частині сплати основного боргу, а позивач буде позбавлений необхідності ще раз звертатися до суду з позовом про стягнення з відповідача додатково нарахованих процентів, за допущене ним прострочення після ухвалення судом рішення.

Відповідно до частин 11, 12 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі. До закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що відповідно до положень частини 10 статті 238 Господарського процесуального кодексу України, наявні всі правові підстави для зазначення у рішенні суду про проведення нарахування органом (особою), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, 3% річних від суми заборгованості у розмірі 25 483,00 грн. до моменту виконання рішення суду за формулою: С х 3 х Д : К : 100, де:

С - сума простроченої заборгованості за надані медичні послуги;

Д - кількість днів прострочення;

К - кількість днів у році, в якому наявне прострочення заборгованості за надані медичні послуги.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити органу (особі), що здійснює примусове виконання рішення суду, що в разі часткової сплати відповідачем боргу, 3 % річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, за визначеною вище формулою.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне:

Відповідно до ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Приписами частини другої вказаної статті встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Сплачена позивачем сума судового збору за подання до суду позовної заяви підтверджується платіжною інструкцією №110342 від 21.02.2024р. на суму 3 028,00 грн.

Згідно п. 2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню частково, тому витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, а саме у сумі 2 166,64 грн.

Керуючись ст.ст. 13, 73-74, 76-79, 86, 129, 236, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Приватного підприємства «Центр вилікуваних захворювань» (місцезнаходження: Україна, 82200, Львівська обл., місто Трускавець, вулиця В.Стуса, будинок 11, квартира 66; ідентифікаційний код: 20798879) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (місцезнаходження: Україна, 03150, місто Київ, вулиця Єжи Ґедройця, будинок 5; ідентифікаційний код: 40075815) в особі філії «Центр охорони здоров`я» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (місцезнаходження: Україна, 03049, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 9; ідентифікаційний код: 40081352) в особі структурного (виробничого) підрозділу «Львівська клінічна лікарня на залізничному транспорті» філії «Центр охорони здоров`я» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (місцезнаходження: Україна, 79000, Львівська обл., місто Львів, вулиця Огієнко, будинок 5) заборгованість у розмірі 26 227,54 грн., з яких: заборгованість за надані медичні послуги в сумі 25 483,00 грн., три відсотки річних у сумі 364,28 грн., інфляційні втрати в сумі 380,26 грн. та 2 166,64 грн. судового збору.

3.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Органу (особі), що здійснює примусове виконання рішення Господарського суду від 19.06.2024р. у справі №914/717/24 здійснювати нарахування трьох процентів річних на суму непогашеної заборгованості за надані медичні послуги до моменту виконання цього рішення в частині стягнення 25 483,00 грн. простроченої заборгованості за надані медичні послуги за наступною формулою: С х 3 х Д : К : 100, де:

С - сума простроченої заборгованості за надані медичні послуги;

Д - кількість днів прострочення;

К - кількість днів у році, в якому наявне прострочення заборгованості за надані медичні послуги.

4.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повний текст рішення складено 24.06.2024 р.

Суддя Король М.Р.