ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2024 р. Справа№ 910/19233/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Коротун О.М.

Гаврилюка О.М.

за участю секретаря судового засідання: Новосельцева О.Р.

представників сторін:

від позивача: Волошко І.С.,

від відповідача: Лушкін М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Караґеза Давіда Тіграновича

на рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2024

у справі № 910/19233/23 (суддя Карабань Я.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Бейспак»

до Фізичної особи-підприємця Караґеза Давіда Тіграновича

про розірвання договору та стягнення 241 000, 00 грн,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Бейспак» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Карагез Давіда Тіграновича (далі - відповідач) про розірвання договору № 1 про надання послуг з розробки веб-сайту, неймінгу, логотипу та рекламної компанії Googlе Adwords від 09.06.2023, що укладений між позивачем та відповідачем, стягнення суми грошових коштів у розмірі 241 000,00 грн, з яких: 100 000, 00 грн аванс та 141 000, 00 грн пеня.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконанням відповідачем своїх обов`язків за договором № 1 про надання послуг з розробки веб-сайту, неймінгу, логотипу та рекламної компанії Googlе Adwords від 09.06.2023 в частині повного та своєчасного виконання робіт.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.03.2024 позовні вимоги задоволено частково.

Розірвано договір №1 про надання послуг з розробки веб-сайту, неймінгу, логотипу та рекламної компанії Googlе Adwords від 09.06.2023, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Бейспак» та Фізичною особою-підприємцем Караґезом Давідом Тіграновичем.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Караґеза Давіда Тіграновича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Бейспак» 100 000,00 грн авансу та 4 184,00 грн судового збору. У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що відповідач у порушення покладеного на нього законом та договором обов`язку, своє зобов`язання щодо повного та своєчасного виконання робіт не виконав та враховуючи доведення позивачем своїх позовних вимог, а відповідачем не представлення суду більш вірогідних доказів, ніж ті, які надані позивачем, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог та розірвання договору №1 про надання послуг з розробки веб-сайту, неймінгу, логотипу та рекламної компанії Googlе Adwords від 09.06.2023, який укладений між позивачем і відповідачем та стягнення з відповідача на користь позивача 100 000, 00 грн авансу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Фізична особа-підприємець Караґез Давід Тігранович звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2024 у справі № 91019233/23 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити повністю в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Апелянт зазначає, що на виконання умов договору ним здійснено всі необхідні дії та можливі кроки для належного виконання взятих на себе зобов??язань, пророблений значний об?єм роботи, а саме розрозробка «скелету сайту». У своїй відповіді на досудову вимогу позивача пропонував варіанти за якими об?єктивно було вирішити суперечності та закриття договірних зобов?язань.

Скаржник стверджує, що решта необхідних кроків для завершення замовлення відповідно до договору полягала у наданні інформації від позивача, він неодноразово звертався до позивача з вимогою надати інформацію, однак, замовник в одностороньому порядку вирішив припинити договірні відносини. Отож, саме бездіяльність та відмова позивача у наданні необхідної інформації стала причиною невиконання умов договору в частині та неможливістю продовжити виконання договору, тому, на думку апелянта, грошові кошти у розмірі 100 000,00 грн отримані ним за виконану частину роботи, є не безпідставно набуте майно та поверненню не підлягають.

Також апелянт посилається на наявне в матеріалах справи листування з месенджерів, що підтверджує хід виконаних робіт, яким суд не надав оцінки у повній мірі, зазначивши, що докази відсутні.

Крім того, апелянт звертає увагу, що відповідно до п.3.4.4 договору у випадку відмови від прийняття робіт за цим договором, замовник у строк, що не перевищує п?яти робочих днів, повинен надати виконавцю письмові зауваження до виконаних робіт, в яких повністю викласти причини відмови від прийняття робіт, а також повний перелік зауважень до виконаних робіт, проте позивач не надав жодних конструктивних зауважень.

Отже, апелянт вказує, що у зв?язку з невиконанням позивачем п.4.2.3 договору, де передбачено обов?язок замовника надати всю необхідну текстову й графічну інформацію для надання виконавцем послуг замовникові в порядку та на умовах, передбачених цим договором, відповідач був позбавлений можливості продовжити виконання робіт, передбачених договором.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

У свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач у своєму відзиві, наданому до суду 13.05.2024, зазначає, що рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення слід залишити без змін.

Крім того, позивач вказує, що доводи відповідача стосовно об?єму виконаних ним робіт, перелічених у апеляційній скарзі є викривленими та вигаданими, оскільки такі роботи позивачу не надавались, що підтверджується листуванням, яке надане позивачем і відповідачем до суду, а тому, на думку позивача, вони, були розроблені виключно з метою візуального збільшення об?єму відповідачем робіт та підтвердження виконання ним умов договору. Відповідач не надав вірогідні докази, які б підтверджували його позицію та доводили факт виконання ним робіт відповідно до умов договору, у тому об?ємі, у якому він зазначає.

Також позивач зазначає, що результати праці відповідача не потребують значних зусиль та надто багато часу для їх виконання. Відповідачем було розроблено фактично мінімум, а саме «скелет сайту» без наповнення (аналогічні макети доступні в будь-якому автоматичному генераторі веб-сайтів) та надано 15 зразків неймінгів, які не відповідали технічному завданню.

Позивач також звертає увагу, що у відзиві на позовну заяву так і в апеляційній скарзі відповідач суперечить сам собі, оскільки спочатку наводить положення щодо договору про надання послуг, а через один абзац після цього - положення щодо договору підряду.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.04.2024 справу № 910/19233/23 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Сулім В.В., Коротун О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2024 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Караґеза Давіда Тіграновича на рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2024 у справі № 910/19233/23 залишено без руху.

22.04.2024 представником Фізичної особи-підприємця Караґеза Давіда Тіграновича подано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додані квитанції №МТТ2-ВРСТ-МО2С-547Х від 07.04.2024, №04ЕР-6Е55-Н7ХМ-49АМ від 19.04.2024.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.04.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Караґеза Давіда Тіграновича на рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2024 у справі № 910/19233/23 та призначено розгляд справи на 10.06.2024.

Позиції учасників справи

Представник відповідача у судовому засіданні апеляційної інстанції 10.06.2024 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні позову.

Представник позивача у судовому засіданні апеляційної інстанції 10.06.2024 заперечував проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції

Згідно зі статтею 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

Cудом першої інстанції встановлено, що 09.06.2023 між відповідачем (виконавець) та позивачем (замовник) укладено договір № 1 про надання послуг з розробки веб-сайту, неймінгу, логотипу та рекламної компанії Googlе Adwords (далі - договір).

Відповідно до п.2.1. договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання виконати роботи з розробки та створення веб-сайту, неймінгу, логотипу та рекламної компанії Googlе Adwords використовуючи як власні ресурси так і підрядників, а замовник зобов`язується надати виконавцю перелік вимог до робіт, текстову, візуальну, графічну інформацію для розробки веб-сайту, неймінгу, логотипу та рекламної компанії Googlе Adwords, прийняти та оплатити послуги в строки та у розмірі передбачені вказаним договором.

Пунктами 1.1.-1.9. договору визначено, що:

сайт (веб-сайт) - інформаційний ресурс в мережі Інтернет, який містить текстову, графічну та іншу інформацію, має унікальну адресу в системі доменних імен, має свого власника, складається з веб-сторінок, які сприймаються як єдине ціле, та підтримується комплексом системних програмних засобів;

технічне завдання - перелік вимог до веб-сайту і завдання ресурсу, терміни виконання та вартість етапів робіт, функціональні можливості (текст, картинка, або таблиця, що розміщена на сайті. Одиниця текстового або табличного контенту);

інформація для наповнення веб-сайту - текстова, графічна, файлова, аудіо та будь-яка інша інформація, яка необхідна для наповнення створюваного за цим договором веб-сайту. До такої інформації також відносяться ключі та паролі від підсистем замовника, доступ до яких, необхідний для належного виконання умов договору;

способи комунікації - визначений сторонами спосіб ведення ділової переписки, погоджений договором.

набуття виключних майнових прав на створений об`єкт - перехід виключних майнових прав від виконавця до замовника на використання створених за цим договором об`єктів права інтелектуальної власності;

месенджер - електронна програма для обміну текстовими, аудіо та файловими повідомленнями між комп`ютерами або іншими пристроями користувачів через мережу Інтернет;

рекламна кампанія Google Adwords - онлайн-рекламний сервіс, який дозволяє рекламодавцям конкурувати для відображення коротких рекламних текстів для веб-користувачів, частково ґрунтуючись на ключові слова, зумовлені рекламодавцями, що може зв`язати, скопіювати вміст веб-сторінок, що відображаються користувачам;

неймінг - процес створення назви компанії або продукту;

логотип - унікальний фірмовий знак, який асоціюється у аудиторії з брендом компанії.

Згідно з п.2.2. договору перелік робіт з розробки веб сайту, неймінгу, логотипу та реклами, що виконуються за даним договором (надалі - роботи), визначені технічним завданням, що є додатком до цього договору.

Підпунктом 2.2.1. договору передбачено, що в технічному завданні обов`язково повинна бути вказана наступна інформація - перелік вимог у довільному порядку, дотримуючись яких виконавець зобов`язаний здійснювати роботи, строк виконання таких робіт, вартість робіт, а також підписи сторін.

У підпункті 2.2.2. договору визначено, що якщо під час виконання робіт за договором, сторонами буде визначена необхідність здійснення додаткових та/або нових робіт, такі роботи оформлюються за допомогою додаткового технічного завдання, на яке розповсюджуються аналогічні вимоги та порядок виконання як і на основне технічне завдання.

Умови технічного завдання узгоджуються сторонами до початку виконання робіт за даним договором (за виключеннями додаткових технічних завдань). Технічне завдання підписується сторонами або вповноваженими представниками сторін у тому ж порядку, що й договір, і є його невід`ємною частиною (п.2.4. договору).

Відповідно до п.2.5. договору результатом виконаних за даним договором робіт є створений веб-сайт, неймінг, логотип та налаштована рекламна компанія Google Adwords у відповідності до технічного завдання замовника.

Згідно із п.2.7. договору робота вважається виконаною виконавцем після підписання акту здачі-прийому виконаних робіт або після передачі замовникові доступів до сайту електронною поштою або ), але в будь якому випадку до моменту за умови виконання виконавцем всіх вимог до робіт (текстова, візуальна, графічна інформація для наповнення веб-сайту).

Після підписання цього договору та виконання замовником умов, передбачених у п. 5.2.1. виконавець приступає до виконання робіт та зобов`язується виконати їх впродовж 14-ти календарних днів (п.3.1. договору).

Відповідно до п.п.3.1.1. договору перебіг строку виконання робіт, передбачений у технічному завданні починається з дня здійснення оплати. При цьому, у випадку здійснення оплати замовником після 16.00, відлік строку виконання робіт починається з наступного дня, після здійснення оплати за цим договором.

У пункті 3.2. договору сторонами визначено, що якщо при виконанні робіт за договором, виконавцю буде необхідна інформація для розробки веб-сайту, неймінгу, логотипу та налаштування рекламної компанії Google Adwords, така інформація має бути надана виконавцю замовником.

Згідно із п.п.3.2.1. договору строк для надання інформації для розробки веб-сайту, неймінгу, логотипу та налаштування рекламної компанії Google Adwords починається з дня початку строку виконання робіт за цим договором та не може перевищувати 75% від всього строку виконання робіт, який визначений у технічному завданні.

Порушення замовником строку на надання інформації для розробки веб-сайту, неймінгу, логотипу та налаштування рекламної компанії Google Adwords не породжує негативних наслідків для замовника, не є підставою для розірвання цього договору та/або застосування санкцій за неналежне виконання умов цього договору. Проте, у випадку виходу за межі визначені у п. 3.2.1., перелік строку виконання робіт за договором, який визначений у відповідному технічному завданні зупиняється та поновлюється після повного виконання замовником обов`язку, щодо надання такої інформації (п.п.3.2.2. договору).

Відповідно до п.п.3.2.3. договору виконавець, у випадку необхідності витребування інформації для розробки веб-сайту, неймінгу, логотипу та налаштування рекламної компанії Google Adwords може звернутися до замовника з запитом, у спосіб передбачений цим договором.

Пунктом 3.3. договору встановлено, що замовник під час виконання робіт має право звертатися до виконавця з побажаннями, ідеями, коригуваннями, уточнювати інформацію про хід робіт за договором.

При виникненні у замовника побажання щодо зміни незначних вимог до виконання робіт за технічним завданням, замовник має право звернутися до виконавця, у спосіб комунікації між сторонами, який визначений цим договором, а виконавець, при згоді на імплементацію вказаних змін, може приступити до їх виконання без внесення змін до технічного завдання, але у будь-якому випадку за взаємною згодою сторін (п.п.3.3.1. договору).

Згідно з п.3.4. договору після завершення виконання робіт за цим договором виконавець надсилає замовнику підписаний зі своєї сторони акт приймання - передачі робіт у двох екземплярах, а замовник, після отримання вказаного акту має право підписати його, або відмовитися від його підписання.

При підписанні замовником акту приймання передачі робіт, сторони підтверджують належність виконання умов цього договору та відповідність наданих робіт технічному завданню (п.п.3.4.2. договору).

Відповідно до п.5.1. договору загальна сума договору складає 200 000,00 грн без ПДВ.

Замовник здійснює попередню оплату у розмірі 50 % від ціни договору (100 000,00 грн), протягом 2 (двох) банківських днів з дати підписання цього договору, а у випадку укладення додаткового технічного завдання, протягом 2 (двох) банківських днів з дати підписання такого документу (п.5.2.1. договору).

Замовник здійснює другу оплату у розмірі 50 % від ціни договору (100 000,00 грн), протягом 40 календарних днів після підписання даного договору, але не раніше завершення робіт та підписання сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт (п.5.2.2. договору).

У пунктах 6.1., 6.2. договору сторони погодили, що незначні (не більш ніж 2 календарних дні) порушення строків не є підставами для нарахування штрафних санкцій та/або підставами для розірвання договору у зв`язку з його неналежним виконанням. Незначне порушення строку, застосовується лише стосовно тих строків, які визначені у п 5.2.1. та строку виконання робіт визначених у технічному завданні.

Згідно п.6.3. договору у випадку порушення виконавцем строків виконання робіт, які були встановлені технічним завданням, останній сплачує 0,5% від суми договору за кожний день такого прострочення.

Відповідно до п.6.4., 6.5. договору сторони мають право розірвати вказаний договір на підставах встановлених чинним в Україні законодавством, або без будь - якого обґрунтування за власного ініціативою або за згодою сторін. Сторона, що виявила бажання розірвати вказаний договір повинна надати іншій обґрунтування необхідності розірвання вказаного договору.

У пунктах 7.1.-7.3. договору сторони погодили, що офіційними способами комунікації за цим договором є листування поштою, електронною поштою, а також за допомогою електронних програм мессенджерів. Сторони за власною ініціативою обирають той спосіб комунікації, який є більш зручним для належного виконання умов договору. Якщо адреса електронної пошти, номер телефону для зв`язку у мессенджері не визначена у цьому договорі, проте, за допомогою неї фактично здійснюється ділова переписка, така адреса електронної пошти/ номер телефону та/або інший реквізит автоматично стає належним способом комунікації. Надсилання актів приймання-передачі за допомогою електронної пошти/ мессенджерів допускається. При цьому сторони визначили, що при використанні такого способу надсилання акту приймання-передачі робіт, днем отримання акту буде дата відправки листа/повідомлення, якщо технічні можливості обраного способу комунікації не можуть вказати таку інформацію.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами. Даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (п.11.1., 11.2. договору).

Відповідно до технічного завдання (додаток № 1 до договору) виконавець зобов`язувався виконати роботи протягом 1 місяця з моменту одержання передоплати 50 % від суми договору (пункт 17 технічного завдання).

19.06.2023 позивачем сплачено на користь відповідача 50 000, 00 грн авансу згідно із договором, що підтверджується платіжною інструкцією №3213 від 19.06.2023 та 27.06.2023 сплачено ще 50 000, 00 грн авансу, що підтверджується платіжною інструкцією №3285 від 27.06.2023.

11.09.2023 позивач направив відповідачу досудову вимогу за вих.№1/09 про повернення коштів та розірвання договору, в якій вимагав протягом 7 календарних днів, з моменту отримання вимоги повернути 100 000,00 грн сплачених позивачем грошових коштів і після повернення грошових коштів пропонував припинити дію договору за згодою сторін та відмовитися від будь-яких претензій сторін.

18.09.2023 за вих.№4/149-23 відповідачем надано позивачу відповідь на вказану вище вимогу, в якій запропоновано підписати додаткову угоду в якій чітко узгодити умови договору щодо належного виконання його умов.

Однак, у досудовому порядку сторонами не було досягнуто згоди щодо розірвання договору.

Звертаючись з позовом, позивач послався на порушення відповідачем умов договору № 1 про надання послуг з розробки веб-сайту, неймінгу, логотипу та рекламної компанії Googlе Adwords від 09.06.2023, у зв?язку з чим, він просив розірвати договір № 1 про надання послуг з розробки веб-сайту, неймінгу, логотипу та рекламної компанії Googlе Adwords від 09.06.2023 та стягнути з відповідача 100 000, 00 грн авансу та 141 000, 00 грн пені.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до статті 509 Цивільного кодексу України та статті 173 Господарського кодексу України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Так, договір, укладений між відповідачем та позивачем, за своєю правовою природою відноситься до договорів підряду, оскільки він містить зобов`язання як з виконання робіт так із передачі їх майнового результату, визначеного та окремого від дій, а саме програмного продукту у власність іншої особи (замовника).

Відповідно до статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Суд першої інстанції встановив, що на виконання умов договору було здійснено попередню оплату на загальну суму 100 000,00 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними інструкціями №3213 від 19.06.2023 та №3285 від 27.06.2023.

Як зазначає позивач, відповідач повинен був виконати роботи до 27.06.2023, проте, в порушення взятих на себе зобов`язань роботи не виконав, через що позивач 31.07.2023 уклав договір №0057/2023 на виконання робіт з фізичною особою-підприємцем Пуделко Наталією Леонідівною, якою виконано роботи - розроблено сайт інтернет магазину, що підтверджується актом №00200971 від 28.08.2023 про приймання виконаних робіт (наданих послуг), а тому позивач втратив інтерес до виконання договору відповідачем.

Стаття 846 Цивільного кодексу України визначає, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Оскільки виконання зобов`язання, проведене належним чином, є однією із підстав його припинення (ст. 599 Цивільного кодексу України), то виконання боржником, у даному випадку відповідачем (зобов`язаною стороною за договором в частині виконання робіт), виконання умов договору повинно бути підтверджено належним чином, зокрема, актом виконаних робіт, оформленими у відповідності до підпункту 3.4.2. спірного договору.

Проте, як встановлено судом першої інстанції, відповідачем не надано суду належних та вірогідних доказів, у порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, на підтвердження виконання в повному обсязі робіт за договором.

Так, за правилами статей 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

У разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків (стаття 615 ЦК України).

Частиною 1 статті 651 Цивільного кодексу України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, статтею 188 Господарського кодексу України передбачено порядок зміни та розірвання господарських договорів, відповідно до якого зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до п.6.4., 6.5. договору сторони мають право розірвати вказаний договір на підставах встановлених чинним в Україні законодавством, або без будь - якого обґрунтування за власного ініціативою або за згодою сторін. Сторона, що виявила бажання розірвати вказаний договір повинна надати іншій обґрунтування необхідності розірвання вказаного договору.

Як встановлено судом першої інстанції, 11.09.2023 позивач звертався до відповідача з досудовою вимогою за вих.№1/09, у якій вимагав протягом 7 календарних днів, з моменту отримання вимоги повернути 100 000,00 грн сплачених позивачем грошових коштів і після повернення грошових коштів пропонував припинити дію договору за згодою сторін та відмовитися від будь-яких претензій сторін. Однак, у досудовому порядку сторонами не було досягнуто згоди щодо розірвання договору.

Судом першої інстанції встановлено, що одночасно, у відзиві на позов відповідач просив суд задовольнити вимогу позивача про розірвання договору, що вірно розцінено судом як визнання позову в цій частині.

Враховуючи зазначене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимога про розірвання договору № 1 про надання послуг з розробки веб-сайту, неймінгу, логотипу та рекламної компанії Googlе Adwords від 09.06.2023, що укладений між позивачем та відповідачем підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до частини 2 статті 570 Цивільного кодексу України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона є авансом. Однак, з припиненням дії договору підряду така грошова сума втрачає ознаки авансу та стає майном (грошовими коштами), набутими підрядником без достатньої правової підстави. Відповідно до частини 1 статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Частиною 2 статті 1212 Цивільного кодексу України встановлено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Положення глави 83 Цивільного кодексу України, предметом регулювання якої є відносини, що виникають у зв`язку із безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права, застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій набуто майно, згодом відпала.

З огляду на те, що судом розривається договір укладений між сторонами, а тому договірні зобов`язання між сторонами припиняються, докази виконання робіт, у тому числі на суму сплаченого авансу в розмірі 100 000, 00 грн, в матеріалах справи відсутні, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 100 000,00 грн у вигляді суми авансу є обґрунтованими та позов у цій частині підлягає задоволенню.

Крім того, згідно з п.6.3. договору у випадку порушення виконавцем строків виконання робіт, які були встановлені технічним завданням, останній сплачує 0,5% від суми договору за кожний день такого прострочення.

Відповідно до технічного завдання (додаток № 1 до договору) виконавець зобов`язувався виконати роботи протягом 1 місяця з моменту одержання передоплати 50 % від суми договору (пункт 17 технічного завдання).

Як було встановлено вище, позивачем 27.06.2023 в повному обсязі було здійснено попередню оплату на загальну суму 100 000,00 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними інструкціями №3213 від 19.06.2023 та №3285 від 27.06.2023.

У пункті п.2.1. сторонами погоджено, що замовник (позивач) доручає, а виконавець (відповідач) приймає на себе зобов`язання виконати роботи з розробки та створення веб-сайту, неймінгу, логотипу та рекламної компанії Googlе Adwords використовуючи як власні ресурси так і підрядників, а замовник зобов`язується надати виконавцю перелік вимог до робіт, текстову, візуальну, графічну інформацію для розробки веб-сайту, неймінгу, логотипу та рекламної компанії Googlе Adwords, прийняти та оплатити послуги в строки та у розмірі передбачені вказаним договором.

Також сторонами в пункті 3.2. договору визначено, що якщо при виконанні робіт за договором, виконавцю буде необхідна інформація для розробки веб-сайту, неймінгу, логотипу та налаштування рекламної компанії Google Adwords, така інформація має бути надана виконавцю замовником.

Згідно із п.п.3.2.1. договору строк для надання інформації для розробки веб-сайту, неймінгу, логотипу та налаштування рекламної компанії Google Adwords починається з дня початку строку виконання робіт за цим договором та не може перевищувати 75% від всього строку виконання робіт, який визначений у технічному завданні.

Порушення замовником строку на надання інформації для розробки веб-сайту, неймінгу, логотипу та налаштування рекламної компанії Google Adwords не породжує негативних наслідків для замовника, не є підставою для розірвання цього договору та/або застосування санкцій за неналежне виконання умов цього договору. Проте, у випадку виходу за межі визначені у п. 3.2.1., перелік строку виконання робіт за договором, який визначений у відповідному технічному завданні зупиняється та поновлюється після повного виконання замовником обов`язку, щодо надання такої інформації (п.п.3.2.2. договору).

Відповідно до п.п.3.2.3. договору виконавець, у випадку необхідності витребування інформації для розробки веб-сайту, неймінгу, логотипу та налаштування рекламної компанії Google Adwords може звернутися до замовника із запитом, у спосіб передбачений цим договором.

Згідно із п.п.4.2.3. договору замовник зобов`язується надати всю необхідну текстову й графічну інформацію для надання виконавцем послуг замовникові в порядку та на умовах, передбачених цим договором, а саме п.3.1.

У пунктах 7.1. та 7.2. договору сторони погодили, що офіційними способами комунікації за цим договором є листування поштою, електронною поштою, а також за допомогою електронних програм мессенджерів. Сторони за власного ініціативою обирають той спосіб комунікації, який є більш зручним для належного виконання умов договору. Якщо адреса електронної пошти, номер телефону для зв`язку у мессенджері не визначена у цьому договорі, проте, за допомогою неї фактично здійснюється ділова переписка, така адреса електронної пошти/ номер телефону та/або інший реквізит автоматично стає належним способом комунікації.

Так, позивачем та відповідачем, в якості доказів виконання/невиконання умов договору, надано суду електронне листування в месенджері «Telegram».

Враховуючи правову позицію викладену у постановах Верховного Суду від 29.01.2021 у справі № 922/51/20, від 15.07.2022 у справі № 914/1003/21, висновок Великої Палати Верховного Суду України викладений в постанові від 21.06.2023 у справі № 916/3027/21, суд першої інстанції вірно прийняв до уваги вказане листування в якості належних та допустимих доказів, оскільки обома сторонами надано одне й те саме листування та підтверджується факт переписки саме між відповідачем і уповноваженим представником позивача (Марією Зимою).

Так, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частини 1, 3 статті 74 цього Кодексу).

Так, з переписки сторін у месенджері «Telegram» вбачається, що сторонами велося обговорення виконання умов договору, відповідно до якого, зокрема, відповідач у порядку пункту 3.2. договору звертався до позивача про надання інформації необхідної для розробки веб-сайту (контакти, товари, фото компанії та товарів, інформацію про компанію тощо), однак доказів того, що така інформація була надана відповідачу, в тому числі і, в строк встановлений договором, матеріали справи не містять, а тому колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що строк виконання робіт зупинився згідно із підпунктом 3.2.2. договору.

Враховуючи зазначене, посилання позивача, що строк виконання робіт закінчився 27.07.2023 є необґрунтованим.

З огляду на викладене, оскільки сторони перебували в договірних відносинах та ними погоджено всі умови договору, які вони зобов`язались виконувати належним чином, однак, позивач у порушення умов договору не надав відповідачу інформацію необхідну для виконання договору, у зв`язку з чим, відповідач був позбавлений можливості виконати роботи передбачені договором, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача пені за несвоєчасне виконання таких робіт.

Щодо тверджень відповідача стосовно об?єму виконаних робіт, перелічених в апеляційній скарзі, колегія суддів ставиться критично, оскільки відповідач не надав доказів, які б підтверджували процес виконання таких робіт.

Крім того, колегія суддів зазначає, що в апеляціційні скарзі відповідач спочатку вказує, що зробив «скелет сайту», з описом виконаних робіт, що займає приблизно третину обсягу апеляційної скарги, а згодом посилається на листування з представником позивача, в яких зазначає, що: «зробили скелет, чекаємо від вас інфу; зробили неймінг; зробили ще одну партію неймінгів; чекаємо інфу по логотипу; чекаємо інфу по сайту; чекаємо інфу по ключовим словам реклами». Вказані відповідачем твердження, є суперечливими, оскільки спочатку відповідач вказує, що він виконав ці роботи, а потім, що він чекає інформації від позивача для їх виконання. Так дії відповідача суперечать доктрині venire contra factum proprium (заборона суперечливої поведінк), яка базується на римській максимі - non concedit venire contra factum proprium (ніхто не може діяти всеперпеч своїй попередній поведінці). Згаданий принцип римського права «venire contra factum proprium» викладений у постанові Верховного Суду від 03.03.2021 у справі №522/799/16-ц.

Натомість, позивач стверджує, що результати праці відповідача не потребують значних зусиль та надто багато часу для їх виконання. Відповідачем було зроблено фактично мінімум, «скелет сайту» є абсолютно не наповненим (електронні пошти, системи платежів, контакти, тощо, відсутні), а докази налаштування рекламної компанії Goole Adwordsу форматі. Pdf, що додані до відзиву на позовну заяву взагалі не мають відношення до виконання спірного договору.

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 Господарського процесуального кодексу України. Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене вище, всі інші доводи відповідача залишені колегією суддів без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду.

На підставі викладеного, враховуючи доведення позивачем своїх позовних вимог, а відповідачем не представлення суду більш вірогідних доказів, ніж ті, які надані позивачем, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог та розірвання договору №1 про надання послуг з розробки веб-сайту, неймінгу, логотипу та рекламної компанії Googlе Adwords від 09.06.2023, що укладений між позивачем і відповідачем та стягнення з відповідача на користь позивача 100 000, 00 грн авансу.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Караґеза Давіда Тіграновича на рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2024 у справі № 910/19233/23 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2024 у справі № 910/19233/23 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Караґеза Давіда Тіграновича на рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2024 у справі № 910/19233/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2024 у справі № 910/19233/23 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 910/19233/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до статей 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 24.06.2024.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді О.М. Коротун

О.М. Гаврилюк