РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.06.2024Справа № 910/1885/24

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ВАНВЕЙЛ"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "МКарго"
простягнення 674 971,22 грн
Суддя Підченко Ю.О.
Секретар судового засідання Лемішко Д.А.
Представники сторін:

від позивача: Грищенко І.В.;

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/1885/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАНВЕЙЛ» (далі також - позивач, ТОВ «ВАНВЕЙЛ») до Товариства з обмеженою відповідальністю «МКарго» (далі також - відповідач, ТОВ «МКарго») про стягнення 474 510,79 грн заборгованості, 59 187,67 грн інфляційних втрат, 22 069,83 грн 3% річних, 119 202, 93 грн пені.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем його зобов`язань за договором транспортного експедирування № 6572/01 від 17.09.2021.

01.04.2024 відповідачем подано відзив на позов та заявлено про поновлення строків на його подання. Суд наголосив, що до відзиву на позов не додано доказів надіслання позивачу всупереч вимог ч. 6 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Суд відмовив відповідачу в задоволенні клопотання про поновлення строку для подання відзиву, про що вказано у відповідній ухвалі.

З огляду на те, що в підготовчому провадженні здійснено дії передбачені ст. 182 Господарського процесуального кодексу України, суд вирішив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті на 13.06.2024.

Представник позивача безпосередньо в судовому засіданні 13.06.2024 наполягав на задоволенні заявленого позову та надав усні пояснення.

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання 13.06.2024 не забезпечив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Зважаючи на наявні в матеріалах справи фактичні дані, суд дійшов висновку, що неявка представника відповідача не перешкоджає вирішенню спору по суті.

У судовому засіданні 13.06.2024 відповідно до приписів ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

17.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВАНВЕЙЛ» (як експедитором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МКарго» (як клієнтом) було укладено договір транспортного експедирування № 6572/01 від 17.09.2021 (далі також - договір), за умовами якого експедитор зобов`язується за плату та за рахунок клієнта здійснити або організувати надання транспортно-експедиторських послуг, пов`язаних з організацією та забезпеченням перевезень експортно-імпортних та транзитних вантажів клієнта, а також додаткових послуг, необхідних для доставки вантажів, в т.ч. надання митно-брокерських послуг.

Відповідно до п. 1.4. договору, експедирування вантажів здійснюється експедитором на підставі заявки на виконання транспортно-експедиторських послуг та/або митно-брокерських послуг (далі також - Заявка), яка підписується уповноваженими представниками сторін та скріплюється печатками сторін (за наявності).

Згідно з п. 2.1. договору, загальна сума договору визначається як сума вартості всіх наданих послуг, відповідно до підписаних сторонами актів наданих послуг за даним договором протягом строку його дії.

У розділі 7 договору сторони погодили, що послуги експедитора, а також витрати, збори та інші платежі, здійснені експедитором на користь клієнта і пов`язані з виконанням даного договору, оплачуються клієнтом протягом 3 банківських днів з моменту виставлення рахунку на оплату, якщо інше не обумовлено в Заявці клієнта, прийнятої до виконання експедитором.

Відповідно до п. 16.1. договору, даний договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими на те представниками сторін, скріплення їх підписів відбитками печаток сторін (за наявності) та діє до 31.12.2022. Якщо жодна зі сторін за 30 календарних днів до закінчення терміну дії договору не повідомить у письмовій формі другу сторону про намір розірвати договір, строк його дії буде автоматично продовжуватися на кожний 1 наступний календарний рік.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, на думку позивача, що відповідач надані позивачем послуги експедирування оплатив лише частково.

Під час вирішення спору в справі суд не бере до уваги доводи відповідача, які викладені в ньому, оскільки відповідно до ухвали від 23.05.2024 відзив залишено без розгляду.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконати її обов`язок.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох чи більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Укладений між сторонами договір є договором транспортного експедирування, отже, до правовідносин щодо його виконання підлягають застосуванню також норми Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність».

Стаття 929 Цивільного кодексу України визначає, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Положення цієї глави поширюються також на випадки, коли обов`язки експедитора виконуються перевізником. Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 931 Цивільного кодексу України розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» експедитори надають клієнтам послуги відповідно до вимог законодавства України та держав, територією яких транспортуються вантажі, згідно з переліком послуг, визначеним у правилах здійснення транспортно-експедиторської діяльності, а також інші послуги, визначені за домовленістю сторін у договорі транспортного експедирування.

Транспортно-експедиторські послуги надаються клієнту при експорті з України, імпорті в Україну, транзиті територією України чи іншими державами, внутрішніх перевезеннях територією України.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність», за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Договір транспортного експедирування укладається у письмовій формі. Істотними умовами договору транспортного експедирування є: відомості про сторони договору; вид послуги експедитора; вид та найменування вантажу; права, обов`язки сторін; відповідальність сторін, у тому числі в разі завдання шкоди внаслідок дії непереборної сили; розмір плати експедитору; порядок розрахунків; пункти відправлення та призначення вантажу; порядок погодження змін маршруту, виду транспорту, вказівок клієнта; строк (термін) виконання договору; а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» експедитор має право на відшкодування в погоджених з клієнтом обсягах додаткових витрат, що виникли в нього при виконанні договору транспортного експедирування, якщо такі витрати здійснювалися в інтересах клієнта.

Частиною 2 ст. 12 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» передбачено, що клієнт зобов`язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.

Як встановлено під час розгляду справи, позивачем було прийнято до виконання Заявки відповідача.

Так, зокрема, заявка № 6505 від 17.02.2022 на суму 14 362,00 дол. США, маршрут Ціндао (China) - порт Одеса (Україна) - с. Піщане (Україна).

Позивач наголосив, що у зв`язку із блокуванням порту Одеса (Україна) через військову агресію Російської Федерації проти України, експедитор надав послуги клієнту через альтернативний маршрут Ціндао (China) - порт Констанца, Румунія - м. Кременчук, Україна /с. Піщане. Кременчуцького району, Полтавської області.

Для виконання перевезення вищезазначеного вантажу автомобільним транспортом ТОВ «ВАНВЕЙЛ» було залучено перевізника ТОВ «ІТЛ-ГРУПП».

27.06.2022 вантажу був доставлений на митний пост «Кременчук» (вул. Ярмаркова. буд.7, м. Кременчук, Україна) згідно CMR №960591.

ТОВ «ВАНВЕЙЛ» здійснило процедуру притримання вантажу у контейнері MSKU9905356, який знаходився на транспортному засобі НОМЕР_2 / НОМЕР_1, водій ОСОБА_1. Умовою видачі вантажу було повне погашення заборгованості ТОВ «МКарго» перед ТОВ «ВАНВЕЙЛ» з урахуванням додаткових витрат.

На митному терміналі транспортний засіб знаходився з 27.06.2022 року по 20 липня 2022 року.

20.07.2022 року вантаж був вивантажений з транспортного засобу НОМЕР_2 / НОМЕР_1 на підставі ухвали Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.07.2022 року по справі № 537/1582/22 як речовий доказ у кримінальному провадженні № 0000074. Постановлено передати 275 шин для вантажних автомобілів на відповідальне зберігання керівнику ТОВ «АВТОПРОММАРКЕТ». Вищезазначені дії здійснювалися із залученням представників Нацполіції та Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області.

Будь-яких Актів щодо передачі майна від перевізника ТОВ «ІТЛ-ГРУПП» до ТОВ «АВТОПРОММАРКЕТ» на адресу ТОВ «ВАНВЕЙЛ» не надходило. Також у CMR № 960591 не зазначено будь-яких позначок щодо отримання вантажу вантажоодержувачем ТОВ «АВТОПРОММАРКЕТ».

Позивач вважає, що виконав умови Заявки № 6505 від 17.02.2022 в повному обсязі.

До виконання послуг експедирування за межами України ТОВ «ВАНВЕЙЛ» залучило наступні компанії:

1) TRANSLEAD INTERNATIONAL FORWARDING CO.,LTD (Китай), здійснював (надавав) наступні послуги - Міжнародне перевезення (морський фрахт), створення HBL, подання запиту про зміну порту призначення.

2) COMPASS TRADING & MANAGEMENT SRL (Румунія, reg. com.: J13/1693/2011 CIF:RO28879636 Adresa: Blvd Republicii 69, Eforie Sud, Constanta., Constanta, Jud. Constanta), здійснював (надавав) наступні послуги - Транспортно-експедиційні послуги поза межами України.

3) ХАРКІВСЬКА ФІЛІЯ ТОВ "ІТЛ-ГРУПП" (Україна), здійснювала (надавала) наступні послуги - Міжнародне автоперевезення Констанца, Румунія - с. Піщане, Кременчуцького району, Полтавської області, простій транспортного засобу.

Між ТОВ «ВАНВЕЙЛ» та COMPASS TRADING & MANAGEMENT SRL і TRANSLEAD A TERNATIONAL FORWARDING CO.,LTD укладені договори транспортного експедирування відповідно до яких Товариство позивача має беззастережний обов`язок щодо збереження конфіденційної інформації, в т.ч. щодо умов договору та відповідних оплат.

ТОВ «ВАНВЕЙЛ» здійснює оплату послуг COMPASS /RADING & MANAGEMENT SRL та TRANSLEAD INTERNATIONAL FORWARDING СО., LTD щомісячно на підставі одного рахунку на усі послуги, одержані ТОВ «ВАНВЕЙЛ» - попередній місяць, тому виокремити оплати щодо експедирування саме контейнера МSKU9905356 неможливо.

З наданих позивачем доводів та доказів вбачається, що вартість послуг COMPASS TRADING & MANAGEMENT SRL становить 8000,00 EUR; вартість послуг TRANSLEAD INTERNATIONAL FORWARDING CO.,LTD становить - 100,00 USD.

ТОВ «ВАНВЕЙЛ» отримало від COMPASS TRADING & MANAGEMENT SRL та TRANSLEAD INTERNATIONAL FORWARDING CO.,LTD письмові підтвердження щодо повного відшкодування послуг щодо контейнеру MSKU9905356 (MBL 216428597, HBL ZM202202031).

На підтвердження належного надання послуг між ТОВ «ВАНВЕЙЛ» та COMPASS TRADING & MANAGEMENT SRL був підписаний Акт наданих послуг транспортного експедирування № 22-06/1 від 22.06.2022.

На підтвердження належного надання послуг між ТОВ «ВАНВЕЙЛ» і TRANSLEAD INTERNATIONAL FORWARDING CO., LTD був підписаний Акт наданих послуг транспортного експедирування № 27-04/1 від 27.04.2022.

Крім того, між ТОВ «ВАНВЕЙЛ» та ХАРКІВСЬКА ФІЛІЯ ТОВ "ІТЛ-ГРУПП" підписаний Договір на транспортно-експедиторські послуги у внутрішньому та міжнародному сполученні від 28.03.2022 р. № Х43/280322-1 та заявка на перевезення від 09.06.2022 р. № 3-72.

Умовами підписаної між ТОВ «ВАНВЕЙЛ» та ХАРКІВСЬКА ФІЛІЯ ТОВ "ІТЛ-ГРУПП" заявки на перевезення від 09.06.2022 № 3-72 встановлено адресу розвантаження - Україна, Полтавська область, с. Піщане, вул. Київська, буд. 34.

Після виконання перевезення ХАРКІВСЬКА ФІЛІЯ ТОВ "ІТЛ-ГРУПП" виставила ТОВ «ВАНВЕЙЛ» рахунок № 87172 від 23 червня 2022 року на суму 240 000 гривень з ПДВ, з яких: 100 000,00 грн компенсація витрат на організацію міжнародного перевезення Констанца/Румунія - м/п Орлівка, 73 250,00 грн компенсація витрат на організацію міжнародного перевезення м/п Орлівка - Піщане/України, 1 458, 33 грн експедиційна винагорода, 65 000,00 грн штраф за понаднормовий простій автомобіля.

Згідно з умовами договору від 28.03.2022 № Х43/280322-1, наднормативний простій автомобіля з вини ТОВ «ВАНВЕЙЛ» під завантаженням/розвантаженням та митною обробкою вантажу оплачується ТОВ «ВАНВЕЙЛ» у внутрішньому сполученні - 600 грн, у міжнародному сполученні у розмірі 1000 грн по території України (1500 грн поза межами України) за кожну розпочату добу простою, враховуючи вихідні та святкові дні, якщо інше не передбачено сторонами у Заявці на конкретне перевезення. У разі прибуття автомобіля на місце завантаження або митного очищення (вивантаження) за 36 годин до вихідних і святкових днів, дані вихідні та святкові дні підлягають оплаті як дні наднормативного простою (пункт 7.3 Договору). У разі понаднормативного простою транспортного засобу на кордоні або прикордонному переході з причини, що не залежить від ХАРКІВСЬКА ФІЛІЯ ТОВ "ІТЛ- ГРУПП" та/або залучених ним до перевезення третіх осіб (черга, закриття кордонів, збій інформаційної системи митного органу тощо), термін доставки вантажу автоматично збільшується на час простою (пункт 7.6 Договору).

Як стверджує позивач та не було спростовано під час розгляду справи, транспортний засіб НОМЕР_2 / НОМЕР_1 був поданий в порт Констанца (Румунія) 13.06.2022 де очікував завантаження та пройшов митні процедури тільки 20.06.2023.

Враховуючи нормативний простій у 2 доби, 15.06.2022 - 20.06.2022 року у кількості 6 (шість) діб враховується як понаднормативний простій. Згідно із заявкою на перевезення від 09.06.2022 № 3-72, укладеної між ТОВ «ВАНВЕЙЛ» та ХАРКІВСЬКА ФІЛІЯ ТОВ "ІТЛ-ГРУПП", штраф за допущення понаднормативного простою за межами України складає 3 500,00 грн, а отже вартість простою за межами України складає 21 000,00 грн (3500.00 грн.*6 діб).

На митному терміналі в Україні транспортний засіб знаходився з 27.06.2022 року по 20.07.2022 року. Враховуючи нормативний простій у 2 доби, 29.06.2022 - 20.07.2022 року у кількості 22 (двадцять дві) доби враховується як понаднормативний простій. Згідно із заявкою на перевезення від 09.06.2022 № 3-72, укладеної між ТОВ «ВАНВЕЙЛ» та ХАРКІВСЬКА ФІЛІЯ ТОВ "ІТЛ-ГРУПП", штраф за допущення понаднормативного простою складає 2 000,00 грн, а отже вартість простою на території України складає 44 000,00 грн (2 000,00 грн.*22 доби).

Загальний розмір штрафу за понаднормовий простій автомобіля складає 65 000,00 грн.

Додатково ХАРКІВСЬКА ФІЛІЯ ТОВ "ІТЛ-ГРУПГІ" надіслала ТОВ «ВАНВЕЙЛ» Акт надання послуг № 87172 від 20 липня 2022 року на суму 175 000,00 грн, що підтверджує надані послуги з боку ХАРКІВСЬКА ФІЛІЯ ТОВ "ІТЛ-ГРУПП" щодо належного перевезення вантажу у контейнері MSKU9905356 транспортним засобом НОМЕР_2 / НОМЕР_1 за маршрутом порт Констанца (Румунія) - с. Піщане, Кременчуцького району, Полтавської області, Україна.

За інформацією з вантажної митної декларації № UA806000/2022/902117 ТОВ «АВТОПРОММАРКЕТ» здійснило розмитнення вантажу, що знаходився в контейнері MSKU9905356.

З наведеного вбачається, що ТОВ «ВАНВЕЙЛ» виконало в повному обсязі зобов`язання щодо доставки вантажу у контейнері MSKU9905356 у місце призначення відповідно до укладеного між ТОВ «ВАНВЕЙЛ» та ТОВ «МКАРГО» договору транспортного експедирування.

Відповідачу було надіслано з використанням засобів електронного зв`язку (електронної пошти), рахунки за надані послуги:

- № 4269 від 27.04.2022 на суму 36 568,63 грн;

- № 4206 від 25.03.2022 на суму 463 675,30 грн;

- № 4304 від 29.06.2022 на суму 224 134,18 грн;

- № 4448 від 29.06.2022 на суму 338 594,93 грн.

Також експедитор оформив та направив на електронну адресу клієнта:

- Акт № 4206 від 20.07.2022 року на суму 463 675,30 грн.;

- Акт № 4269 від 27.04.2022 року на суму 36 568,63 грн;

- Акт № 4304 від 11.07.2022 року на суму 224 134,18 грн;

- Акт № 4448 від 20.07.2022 року на суму 338 594,93 грн;

Згідно з доводами позивача, підписані примірники Актів відповідач не повернув, мотивованої відмови у підписанні актів не надав.

Додатково 22.02.2023 експедитор направив на адресу, зазначену Клієнтом, оригінал Акту № 4206 від 20.07.2022, № 4269 від 27.04.2022, № 4304 від 11.07.2022 та № 4448 від 20.07.2022, що підтверджується копією експрес-накладної № 9440 від 22.02.2023 ТОВ «Нова Пошта».

Згідно з відомостями з сайту https://trackino.novaposhta.ua оригінал Акту № 4206 від 20.07.2022 № 4269 від 27.04.2022, № 4304 від 11.07.2022 та № 4448 від 20.07.2022 одержаний представником ТОВ «МКарго» 03 березня 2023. Станом на сьогодні оригінал Акту № 4206 від 20.07.2022, № 4269 від 27.04.2022, № 4304 від 11.07.2022 та № 4448 від 20.07.2022 не повернутий на адресу експедитора.

Наведених вище обставин відповідач під час розгляду справи належними та допустимими доказами не спростував.

Як вбачається із доводів позивача, відповідачем повністю оплачено рахунок № 4269 від 27.04.2022 року на суму 36 568,63 грн та рахунок № 4206 від 25.03.2022 року на суму 463675,30 грн.

Втім, відповідачем частково оплачено рахунок № 4304 від 29.06.2022 року, заборгованість становить 209134,18 грн та рахунок № 4448 від 29.06.2022 року, заборгованість становить 168 094,93 грн.

Позивачем направлено претензію від 18.05.2023 про погашення відповідної заборгованості. Згідно з наданою відповіддю від 26.06.2023, відповідач посилався на наявність судового спору між ним та ТОВ «АВТОПРОММАРКЕТ».

Як встановлено під час розгляду справи, рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 22.02.2023 у справі № 912/1534/22, залишеним без змін Постановою Центрального апеляційного господарського суд від 29.062023 року, ТОВ «МКАРГО» відмовлено в задоволенні позовних вимог до ТОВ «АВТОПРОММАРКЕТ» про стягнення 547755,92 грн заборгованості за договором транспортного експедирування № 1001/01 від 10.01.2022.

У той же час, оплачуючи частково рахунки № 4304 та № 4448 відповідач фактично визнав факт належного надання йому послуг та погодився із понесеними позивачем додатковими витратами.

Оскільки рахунки № 4304 від 29.06.2022 року на суму 224 134,18 грн та № 4448 від 29.06.2022 року на суму 338 594,93 грн направлені на електронну пошту відповідача 29.06.2022, після спливу 3-х банківських днів, тобто з 05.07.2022 року розпочався період прострочення оплати.

З огляду на наведені вище обставини, матеріалами справи підтверджується заборгованість відповідача перед позивачем за договором транспортного експедирування № 6572/01 від 17.09.2021 на суму 474 510,79 грн, а позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу позивачем було заявлено до стягнення з відповідача інфляційні втрати в розмірі 59 187,67 грн, 3% річних в розмірі 22 069,83 грн та пеню в розмірі 119 202,93 грн.

Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних судом встановлено, що вказаний розрахунок здійснено з урахуванням встановленого договором строку оплати та здійснених відповідачем оплат, визначений позивачем період нарахування є обґрунтованим, розрахунок арифметично правильний, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо стягнення 3% річних у розмірі 22 069,83 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат судом встановлено, що вказаний розрахунок здійснено з урахуванням встановленого договором строку оплати та здійснених відповідачем оплат, визначений позивачем період нарахування є обґрунтованим, розрахунок арифметично правильний, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат у розмірі 59 187,67 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Стосовно заявленої до стягнення суми пені, то суд вважає за необхідне наголосити на такому.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пунктом 8.3.9. договору передбачено стягнення із відповідача пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, інфляційного збільшення та 3% річних у випадку несвоєчасної оплати наданих послуг та додаткових витрат.

Перевіривши розрахунок пені, судом встановлено, що вказаний розрахунок здійснено з урахуванням встановленого договором та Додатковими угодами строку, визначений позивачем період нарахування є обґрунтованим, розрахунок арифметично правильний, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо стягнення пені в розмірі 119 202,93 грн підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що решта долучених до матеріалів справи доказів та доводів сторін була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків стосовно наявності підстав для задоволення позову не спростовує.

Згідно з положеннями ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги висновки суду про задоволення позовних вимог, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 237, 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАНВЕЙЛ" задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МКарго" (01004, м. Київ, вул. Антоновича, 3-Б, 4 поверх, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАНВЕЙЛ" (65114, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 140/1, кв. 200; ) заборгованість в розмірі 474 510,79 грн, інфляційні втрати в розмірі 59 187,67 грн, 3% річних в розмірі 22 069,83 грн, пеню в розмірі 119 202,93 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 10 124,56 грн.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідні накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 25.06.2024 року.

Суддя Ю.О.Підченко