ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2024 р.м. ХарківСправа № 922/550/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавренюк Т.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (61037, м. Харків, вул. Георгія Тарасенка, 126, адреса для листування: 61057, м. Харків, вул. Гоголя, 10, )
до Харківського квартирно-експлуатаційного управління (61024, м. Харків, вул. Пушкінська, 61, )
про стягнення 116 910,48грн
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 116 130,96грн, пеню в розмірі 712,67грн, 3% річних в розмірі 66,85грн. Судові витрати зі сплати судового збору позивач просить суд покласти на відповідача.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 1013 від 29.09.2023 в частині здійснення своєчасної оплати за спожиту електричну енергію у жовтні 2023 року. В якості правових підстав, позивач посилається на норми Цивільного та Господарського кодексів України.

Ухвалою суду від 22.02.2024 позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними матеріалами.

11.03.2024 провадження по справі зупинено до закінчення розгляду Об`єднаною Палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 911/1359/22 та оприлюднення повного тексту судового рішення, ухваленого за результатами такого розгляду, про що постановлено відповідну ухвалу.

20.05.2024 Об`єднаною Палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 911/1359/22 оприлюднено повний текст постанови від 19.04.2024.

Ухвалою суду від 27.05.2024 провадження у справі поновлено.

Відповідач у відзиві на позов проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що Харківське КЕУ є неприбутковою установою, тобто утримується за рахунок коштів відповідного (державного) бюджету. Всі витрати такої установи узгоджуються з органом, який уповноважений здійснювати фінансування такої установи, для чого складається кошторис, в який вносяться всі статті витрат. В діях відповідача щодо виниклої тимчасової заборгованості за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 780 від 28.07.2023 не було вини (умислу або необережності) а лише обставини - затримка бюджетного фінансування через повномасштабну військову агресію РФ проти України.

Як зазначає відповідач, оскільки в його діях не було вини, він повинен бути звільнений від відповідальності, а тому позивачем безпідставно нараховано пеню, 3% річних та інфляційні витрати. Також відповідач при винесенні рішення просить суд врахувати той факт, що об`єктами електропостачання є гуртожиток, а отже в зв`язку з заборгованістю мешканців за спожиту електричну енергію перед КЕВ м. Харків, у останнього відсутня можливість оплачувати своєчасно рахунки за використану електричну енергію мешканцями гуртожитку.

На підставі викладеного просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Позивач у відповіді на відзив, не погоджуючись із запереченнями відповідача, зазначив про те, що відповідач у відзиві на позовну заяву помилково посилається на договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 780 від 28.07.2023, оскільки стягнення заборгованості відбувається за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 1013 від 29.09.2023. Відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов`язань контрагентами правопорушника не вважається обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

Відповідач у додаткових поясненнях з посиланням на висновки Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду по справі № 911/1359/22 та на постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг № 332 від 25.02.2022 (в редакції від 26.04.2022), вважає, що позивач не має права на стягнення з відповідача пені в розмірі 712,67 грн.

05.06.2024 на адресу суду від позивача надійшла заява про зміну предмета позову, в якій позивач просить суд визнати причину пропуску строку для подання заяви про зміну предмету позову поважною, поновити строк для подання заяви про зміну предмету позову та стягнути з відповідача заборгованість за спожиту електричну енергію за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 1013 від 29.09.2023 за період жовтень 2023 року у сумі 116 130,96грн, 3% річних у сумі 66,85грн.

В обгрунтування поданої заяви в частині поновлення строку для подання заяви про зміну предмету позову позивач посилається на те, що провадження у даній справі було зупинено, та лише 19.04.2024 Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду винесено постанову у справі № 911/1359/22, якою дійшли до висновку про обов`язковість застосування учасниками ринку електроенергії норм постанов НКРЕКП.

Розглянувши клопотання про поновлення строку для подання заяви про зміну предмета позову, суд зазначає, що відповідно до ч.3 ст.252 Господарського процесуального кодексу України якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч.2 ст.118 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому, ч.1 ст.119 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Враховуючи військовий стан в країні, що може негативно впливати на нормальну роботу всіх суб`єктів господарювання та їх представників, а також обставини, викладені позивачем у заяві про поновлення пропущеного процесуального строку, суд визнає причини його пропуску поважними, у зв`язку з чим вважає за можливе поновити позивачу пропущений ним процесуальний строк, встановлений законом.

Що стосується заяви позивача про зміну предмету позову, суд дійшов висновку про її задоволення, виходячи з наступного.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Зміна предмета позову означає зміну вимоги або вимог, з якими позивач звернувся до відповідача.

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені, зокрема у статті 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України, а відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного/них способу/способів захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин.

Необхідність у зміні предмета позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не в повній мірі забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів.

Зміна предмету позову можлива, зокрема у такі способи:

1) заміна одних позовних вимог іншими;

2) доповнення позовних вимог новими;

3) вилучення деяких із позовних вимог;

4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

Таким чином, зміна предмету позову (в тому числі й вилучення однієї із позовних вимог) є безумовним правом позивача, яке він може реалізувати протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, а також поновлення судом позивачу пропущеного ним процесуального строку, встановленого законом, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви позивача про зміну предмета позову, у зв`язку з чим подальший розгляд справи здійснюється з урахуванням відповідних змін.

05.06.2024 від відповідача надійшли додаткові пояснення, в яких останній зазначив, що на день поновлення провадження у справі ним повністю сплачено заборгованість за спожиту електричну енергію за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 1013 від 29.09.2023 за жовтень 2023 року у сумі 116 130,96грн.

13.06.2024 позивач звернувся до суду з заявою, в якій просить суд закрити провадження у справі № 922/550/24 в частині стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію у жовтні 2023 року у сумі 116 130,96грн за відсутністю предмета спору у зв`язку з оплатою. Також позивач просить повернути Приватному акціонерному товариству "Харківенергозбут" різницю сплаченого судового збору, у зв`язку із закриттям провадження у справі в частині стягнення заборгованості за електричну енергію з Державного бюджету України.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

З 01.01.2019, у зв`язку з відокремленням функції з розподілу електричної енергії від функції постачання електричної енергії, що визначено положеннями Закону України "Про ринок електричної енергії" від 13.04.2017, у відповідності до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.10.2018 № 1268 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих непобутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" покладається виконання функції універсальної послуги на закріпленій території" Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" є постачальником універсальних послуг на території Харківської області.

Позивач, як постачальник універсальних послуг, здійснює постачання електричної енергії з 01.01.2019 у порядку, визначеному "Правилами роздрібного ринку електричної енергії", затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 та на умовах постачання універсальних послуг.

На виконання п.13 розділу ХVІІ Закону України "Про ринок електричної енергії" під час здійснення заходів з відокремлення було створено електропостачальника - Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут", а Акціонерна компанія "Харківобленерго" виконує функції з розподілу електричної енергії на території Харківської області та є оператором системи розподілу.

Відповідно до абзацу 5 п.13 р. ХVІІ Закону України "Про ринок електричної енергії" фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальних послуг та/або факт споживання електричної енергії.

Разом з тим, у відповідності до п.13 Перехідних положень Закону України "Про ринок електричної енергії" передача постачальнику універсальних послуг персональних даних побутових та малих непобутових споживачів під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу не потребує отримання згоди та повідомлення таких споживачів про передачу персональних даних і вважається такою, що здійснена в загальносуспільних інтересах з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам.

Публічний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг розміщений на офіційному сайті позивача.

29.09.2023 між позивачем та Харківським квартирно-експлуатаційним управлінням (відповідач) укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 1013 шляхом приєднання відповідача до розробленого електропостачальком договору на умовах комерційної пропозиції № 2/1 для установ, які утримуються з державного та місцевого бюджетів.

Відповідно до розділу 1 договору, цей договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії та укладається сторонами, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання Споживача до умов цього договору, згідно із заявою-приєднання, яка є додатком 1 до цього договору.

За умовами п.2.1 договору, постачальник продає електричну енергію як різновид товару для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Відповідно до п.5.9 договору, розрахунковий період за цим договором є календарний місяць.

Пунктом 5.10 договору передбачено, що розрахунки споживача за цим договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника.

Пунктами 5.9, п.5.14 договору передбачено, що оплата вартості електричної енергії здійснюється відповідачем шляхом перерахування коштів на спецрахунок позивача, відповідач здійснює оплату за послугу з розподілу (передачі) електричної енергії у скалід вартості (ціни) електричної енергії позивача.

У п.5.11 договору сторони погодили, що оплата рахунку позивача має бути здійснена відповідачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати тримання відповідачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої відповідачем. Також сторони погодили, що всі платіжні документи, що виставляються позивачем відповідачу, зокрема, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами цього договору.

За умовами п.3 Комерційної пропозиції № 2/1 для установ, які утримуються з державного та місцевого бюджетів, розрахунковим періодом є календарний місяць; оплата електричної енергії, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, здійснюється відповідачем один раз за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунка відповідчу позивачем, в якому зазначаються сума до сплати за електричну енергію, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії; у разі відсутності графіка погашення заборгованості та при відсутності у платіжному документі у реквізиті "Призначення платежу" посилань на період, за який здійснюється оплата, або перевищення суми платежу, необхідної для цього періоду, ці кошти, перераховані відповідачем за електричну енергію, позивач має право зарахувати як погашення існуючої заборгованості відповідача з найдавнішим терміном її виникнення.

Відповідно до п.6.2 договору відповідач взяв на себе зобов`язання забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього Договору.

Пунктом 4 Комерційної пропозиції № 2/1 для установ, які утримуються з державного та місцевого бюджетів, встановлено, що рахунок за спожиту електричну енергію надається відповідачу протягом 5 робочих днів від дня закінчення розрахункового періоду. Рахунок за спожиту електричну енергію має бути оплачений протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка відповідачем; рахунки на оплату надаються відповідачу у відповідних структурних підрозділах постачальника; в разі неотримання відповідачем рахунків позивач направляє рахунки відповідачу поштовим зв`язком; у такому разі рахунки вважаються отриманими відповідачем з дня їх відправлення.

Пунктом 7 Комерційної пропозиції № 2/1 для установ, які утримуються з державного та місцевого бюджетів, у разі порушення відповідачем строків оплати електричної енергії в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, передбачених п. 4 комерційної пропозиції позивач проводить нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати 3% річних з простроченої суми.

При цьому сума грошового зобов`язання за договором повинна бути оплачена Споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Суми 3% річних та інфляційних зазначаються у розрахунковому документі окремим рядком та повинні бути оплачені протягом 10 робочих днів від дня його отримання відповідачем.

Відповідно до п.11 комерційної пропозиції № 2/1 до договору договір укладається на термін з 01.10.2023 по 31.10.2023. Договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.10.2023, а в частині розрахунків до їх повного виконання.

На підставі переданих даних від Акціонерного товариства "Харківобленерго" відповідачу проведено нарахування та за результатами розрахункового періоду було сформовано та виставлено рахунок за спожиту електричну енергію за жовтень 2023 року на суму 116 130,96грн. Відповідачем за жовтень 2023 року спожито 43989 кВт*год. Рахунок за жовтень 2023 року та акт приймання-передачі електричної енергії надіслано засобами поштового зв`язку 09.11.2023, строк оплати даного рахунку 23.11.2023.

Відповідач, в порушення умов договору, взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, за спожиту електричну енергію своєчасно не розрахувався, у зв`язку з чим у нього перед позивачем за жовтень 2023 року утворилась заборгованість в розмірі 116 130,96грн, яка на час звернення позивача до суду з позовом сплачена не була.

З наданих відповідачем до суду доказів, а саме реєстрів проведення оплати, судом вбачається, що відповідач вже після звернення позивача до суду з позовом, сплатив суму основного боргу в розмірі 116 130,96грн.

Позивач факт здійснення відповідачем оплати суми основного боргу в розмірі 116 130,96грн підтвердив та надав суду копії платіжних інстркуцій № 170 від 02.05.2024, № 218 від 28.05.2024, № 224 та № 225 від 29.05.2024.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи те, що відповідачем суму заборгованості в розмірі 116 130,96 грн, стягнення якої є предметом позову, сплачено в повному обсязі після звернення позивача до суду, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Також позивачем на суму основного боргу здійснено нарахування 3% річних в розмірі 66,85грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

За приписами ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частина 1 ст.202 Цивільного кодексу України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, в тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Суд зазначає, що укладаючи договір, кожна із сторін прийняла на себе певні зобов`язання щодо його виконання, однак відповідач, покладений на нього обов`язок щодо своєчасної оплати спожитої електричної енергії у встановлений договором строк не виконав.

Факт порушення відповідачем умов, визначених договором, доведений та підтверджується матеріалами справи.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 Цивільного кодексу України).

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України).

На підставі зазначеного позивач, з посиланням на ст.625 Цивільного кодексу України, здійснив нарахування 3% річних за період з 24.11.2023 по 30.11.2023 в розмірі 66,85грн. Дане нарахування здійснено позивачем за несвоєчасну оплату рахунку за жовтень 2023 року на суму 116 130,96грн.

Суд зазначає, що за змістом зазначеної норми закону нарахування трьох процентів річних та збитків від інфляції входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

З цих же підстав суд не приймає доводи відповідача стосовно того, що в його діях не було вини через відсутність фінансування та наявність заборгованості мешканців за спожиту електричну енергію перед КЕВ м. Харків, а тому він повинен бути звільнений від відповідальності. Суд зауважує, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов`язань контрагентами правопорушника не вважається обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності (ч.2 ст.218 Господарського кодексу України). Законодавець не звільняє від відповідальності за неналежне виконання договірних зобов`язань, передбачених ст.230 Господарського кодексу України, ст.ст.549, 625 Цивільного кодексу України, установи, які являються бюджетними та фінансуються з загального державного бюджету.

Перевіривши правомірність нарахування 3% річних за період з 24.11.2023 по 30.11.2023 в розмірі 66,85грн на несвоєчасно оплачену заборгованість за жовтень 2023 року, таке нарахування здійснено позивачем арифметично правильно, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При розподілі сум судового збору суд, керуючись ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладає на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 2 422,40грн, оскільки відповідно до Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання позову майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Також судом враховано приписи ч.9 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи викладене, клопотання позивача про повернення різниці сплаченого судового збору, у зв`язку із закриттям провадження у справі в частині стягнення заборгованості за електричну енергію з Державного бюджету України задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 237, 238, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Харківського квартирно-експлуатаційного управління (61024, м. Харків, вул. Пушкінська, 61, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (61037, м. Харків, вул. Георгія Тарасенка, 126, адреса для листування: 61057, м. Харків, вул. Гоголя, 10, ) - 66,85грн 3% річних, 2 422,40грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 116 130,96грн закрити за відсутністю предмета спору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дане рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено "24" червня 2024 р.

Суддя Т.А. Лавренюк