ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"25" червня 2024 р. м. ХарківСправа № 922/1710/24

Господарський суд Харківської області у складі:

суддя Аюпова Р.М.

без виклику сторін,

розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства «Балаклійські теплові мережі» Балаклійської міської ради Харківської області (64207, Харківська обл., м. Балаклія, вул. Максима Шелеханя, 72);
до Фізичної особи-підприємця Дегтярьова Івана Вікторовича ( АДРЕСА_1 ),
про стягнення коштів у розмірі 10 324, 20 грн

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Комунальне підприємство «Балаклійські теплові мережі» Балаклійської міської ради Харківської області, м. Балаклія, звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Фізичної особи-підприємця Дегтярьова Івана Вікторовича, м. Балаклія, про стягнення заборгованості за договором про постачання теплової енергії № 530 від 01.10.2012, у загальному розмірі 10 324, 20 грн. Також просить суд покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 21.05.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/1710/24. Розгляд справи № 922/1710/24 вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд виходить з наступного.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено ст. 20 ГПК України.

За приписами ч.1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці (п. 1); інші справи у спорах між суб`єктами господарювання (п. 15).

Таким чином, юридична особа може звернутися з позовом до господарського суду лише у разі, якщо розгляд такого спору у господарському суді прямо передбачено Господарським процесуальним кодексом України та відповідним законом.

При цьому у вирішенні питання про те, чи можна вважати правовідносини і відповідний спір господарськими, потрібно керуватися ознаками, наведеними у ст. 3 ГК України. Господарський спір належить до юрисдикції господарського суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, урегульованих ЦК України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського й цивільного законодавства, і, по-друге, спір про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Разом з тим ч. 1 ст. 19 ЦПК України передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Так, при визначенні юрисдикційності спору слід враховувати, що критеріями розмежування між цивільною та іншими юрисдикціями є, по-перше, суб`єктивний склад сторін, однією з яких у спорі є здебільшого фізична особа; по-друге, характер спору про право (справи за позовами, що виникають з будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами інших видів судочинства).

Тобто критеріями розмежування між справами цивільного та господарського судочинства є одночасно суб`єктний склад учасників справи та характер спірних правовідносин (наведену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 688/2940/16-ц).

За змістом ст. 45 ГПК України сторони - це суб`єкти матеріально-правових відносин, які виступають на захист своїх інтересів і на яких поширюється законна сила судового рішення. Позивачем є особа, яка має право вимоги (кредитор), а відповідачем - особа, яка повинна виконати зобов`язання (боржник). При цьому відповідач має бути такою юридичною чи фізичною особою, за рахунок якої, в принципі, можливо було б задовольнити позовні вимоги. З огляду на зміст наведених норм захисту в судовому порядку підлягають порушене право й охоронювані законом інтереси саме від відповідача.

Тобто сторонами в судовому процесі можуть бути фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями ст. 20 цього Кодексу (зокрема, п. 5, 10, 14 цієї статті).

Згідно із ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У Постанові від 04.03.2020 у справі № 299/451/19 Велика Палата Верховного суду зазначила, що фізичні особи, які на час пред`явлення до них позову не є підприємцями, можуть бути відповідачами в господарському суді. Припинення підприємницької діяльності однієї із сторін до звернення з позовом до суду не є перешкодою для розгляду справи в порядку господарського судочинства, але лише в тому випадку, якщо спірні правовідносини виникли за наслідком її господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність). Діяльність негосподарюючих суб`єктів, спрямована на створення і підтримання необхідних матеріально-технічних умов їх функціонування, що здійснюється за участі або без участі суб`єктів господарювання, є господарчим забезпеченням діяльності негосподарюючих суб`єктів.

Ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є: наявність у сторін господарських відносин, урегульованих Цивільним та Господарським кодексами України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Як встановлено судом, між Комунальним підприємством Балаклійської районної ради «Балаклійські теплові мережі» (зміна назви підприємства з 07.03.2024 на Комунальне підприємство «Балаклійські теплові мережі» Балаклійської міської ради Харківської області) та Фізичною особою - підприємцем Дегтярьовим Іваном Вікторовичем було укладено договір про постачання теплової енергії № 530 від 01.10.2012. Відповідно до п. 1 договору КП БРР «Балаклійські теплові мережі» (як енергопостачальна організація) бере на себе зобов`язання постачати відповідачу (як - стоживачеві), розташованого за адресою: 64200, Харківська область, м. Балаклія вул. Соборна, 46, теплову енергію в потрібних йому обсягах, згідно з додатком 1а та п. 6 договору, а споживач оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) і терміни, передбаченими договором.

Як вказує позивач, відповідачем було порушено п. 1, пп. 3.2.2, пп. 6.1, 6.2, 6.3 договору, п. 40 «Правил користування тепловою енергією», затверджених постановою КМУ від 03.10.2007 № 1198, п. 30 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 № 630, пп. 5 п. З ст. 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-ІУ, ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 № 2633-У1, в зв`язку з чим останній має заборгованість перед відповідачем за надані послуги з теплопостачання теплової енергії, за опалювальні періоди: з січня по березень 2022 року, за договором № 530 від 01.10.2012, яка станом на 01.05.2024, складає 6 964, 03 грн з ПДВ.

Отже, предметом даного спору є заборгованість відповідача за надані послуги з теплопостачання теплової енергії за січень - березень 2022 року, що відповідач підтверджує наданими до суду доказами.

Натомість, як встановлено судом, відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Фізична особа-підприємець Дегтярьов Іван Вікторович припинив підприємницьку діяльність, про що 22.01.2018 внесено запис № 8001407, Підстава: власне рішення.

Отже, на момент виникнення у відповідача заборгованості за послуги з теплопостачання теплової енергії за січень - березень 2022 року, за договором постачання теплової енергії № 530 від 01.10.2012, Фізична особа-підприємець Дегтярьов І.В. припинив підприємницьку діяльність та до матеріалів справи позивачем не надано доказів на підтвердження того, що правовідносини сторін у період січень - березень 2022 року виникли за наслідком господарської діяльності відповідача.

При цьому, суд зауважує, відповідно до п. 10.2 договору постачання теплової енергії № 530 від 01.10.2012, даний договір припиняє свою дію у випадках, зокрема, ліквідації сторін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Ч. 1 ст. 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 231 ГПК України господарський суд роз`ясняє позивачеві, що розгляд цієї справи відноситься до юрисдикції цивільного судочинства.

З огляду на наведене, даний спір має розглядатись у порядку цивільного судочинства.

Виходячи з вищевикладеного, суд прийшов до висновку про закриття провадження у справі № 922/1710/24, на підставі п.1 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

П 1, 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом та в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанції.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги попередній висновок суду про наявність підстав для закриття провадження у справі, сплачений при зверненні до господарського суду судовий збір підлягає поверненню позивачу, за клопотанням останнього, на підставі ухвали.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 231, ст. 234, 235 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі № 922/1710/24.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://court.gov.ua/.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду в порядку та строки визначені ст. 255 - 257 ГПК України.

Повний текст ухвали складено та підписано 25.06.2024.

Суддя Р.М. Аюпова

справа № 922/1710/24