ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

21 червня 2024 року м. ХарківСправа № 5023/3711/12

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

без виклику представників сторін

розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про видачу дублікату виконавчого документу (вх. №15317 від 12.06.2024) по справі

за позовом Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі Північної електроенергетичної системи (м. Харків)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче будівельне підприємство "Спецбуд" (м. Харків)
про про стягнення штрафних санкцій в розмірі 334590,55 грн.

ВСТАНОВИВ:

В провадженні господарського суду Харківської області перебувала справа №5023/3711/12 за позовом Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі Північної електроенергетичної системи (м. Харків) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче будівельне підприємство "Спецбуд" (м. Харків) про стягнення штрафних санкцій у сумі 334590,55 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 15.10.2012 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче будівельне підприємство "Спецбуд" (61166, м. Харків, пр. Леніна, 40; Код , п/р 2700 у відділенні №1 ГРУ Приват Банк м. Харків, МФО 351533) на користь Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі Північної електроенергетичної системи (61003, м. Харків, вул. Кооперативна 12/14; Код , П/р 260025845 у ПАТ Мегабанкм. Харків, код банку 351629) 211099,34 штрафних санкцій за несвоєчасне та неякісне виконання зобов`язань та судовий збір у розмірі 4222,00 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

На виконання вказаного рішення 02.11.2012 видано відповідний наказ.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.09.2019 задоволено заяву Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (вх. №20900 від 02.09.2019) про заміну сторони виконавчого провадження по справі №5023/3711/12. Замінено сторону у виконавчому провадженні №58284920 Державне підприємство "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на його правонаступника - Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на підставі Наказу Міністерства фінансів України № 321 від 29.07.2019.

12.06.2024 в системі діловодства Господарського суду Харківської області від Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" зареєстровано заяву про видачу дублікату виконавчого документу (вх. №15317), в якій заявник просить суд видати дублікат виконавчого документу (наказу), виданого на підставі рішення Господарського суду Харківської області від 15.10.2012 по справі №5023/3711/12 за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 25, ) в особі відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (61003, м. Харків, вул. Кооперативна, 12/14, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче будівельне підприємство "Спецбуд" (61166, м. Харків, пр. Леніна, 40; Код , п/р 2700 у відділенні №1 ГРУ Приват Банк м. Харків, МФО 351533).

Розглянувши вище вказану заяву, дослідивши матеріали справи, суд зазначає про наступне.

Згідно статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з частиною 2 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.

Положеннями частини 1 статті 18 ГПК України також визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Аналогічна за своїм змістом стаття 326 ГПК України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Тобто, виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Відповідно до частини 1 статті 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Приписами частини 3 статті 327 ГПК України визначено, що наказ є виконавчим документом.

У пункті 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з п. 19.4 Перехідних положень ГПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Із аналізу п. 19.4 Перехідних положень ГПК України вбачається, що дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого документу у зв`язку з його втратою суд має перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.

Водночас обов`язковою умовою для видачі дубліката наказу є звернення до суду з такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду (близька за змістом правова позиція щодо умов видачі дубліката виконавчого документа викладена у постановах Верховного Суду від 01.04.2020 у справі №916/924/16, від 18.06.2020 у справі № 24/262, від 03.08.2020 у справі №904/9718/13, від 17.09.2020 у справі №19/093-12).

Отже, умовою для видачі дубліката наказу суду є подання відповідної заяви до суду відповідно до підпункту 19.4 пункту 19 розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.

Окрім того, Господарський процесуальний кодекс України не надає права відмовити в задоволенні заяви про видачу дубліката наказу з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати наказу. За умови встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката наказу не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат наказу має повністю відтворювати втрачений наказ, у тому числі містити й дату його видачі. Натомість відсутність наказу у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права (аналогічний висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 15.07.2021 у справі №18/1147/11).

Матеріали справи свідчать, що на адресу Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління м. Харків стягувачем було скеровано заяву про відкриття виконавчого провадження №01/43802 від 05.10.2022 та оригінал наказу Господарського суду Харківської області від 02.11.2012 у справі №5023/3711/12.

Згідно інформації з Автоматизованої системи виконавчого провадження Холодногірсько-Новобаварським відділом державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 08.02.2023 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №70652531 та відомості про те, що виконавче провадження завершено.

Окрім того, матеріали справи свідчать, що стягувач звернувся на адресу Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з заявою про надання постанови про повернення виконавчого документу та повернення оригіналу виконавчого документу стягувачу або надання довідки про втрату виконавчого документа вих. №01/15345 від 13.03.2024.

У відповідь Холодногірсько-Новобаварським відділом державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції оформлено довідку вих. №29277 від 19.03.2024 з якої слідує, що 09.08.2023 в порядку пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Разом з тим, зазначено, що виконавчий документ втрачено при пересилці.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до положень частини 1 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно частини 5 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження", у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Частина 5 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає право стягувача після повернення йому виконавчого документа з підстав, передбачених цією статтею, повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

З вище наведеного слідує, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, а повернення стягувачу виконавчого документа не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання.

Аналогічні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №727/1256/16-ц.

Таким чином, постанова державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу не позбавляє стягувача права на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання в межах строку, встановленого Законом України "Про виконавче провадження". Наведений законодавчий припис вказує на відсутність примусового виконання судового рішення, що надає стягувачу можливість реалізувати свої правомочності та вжити заходи щодо подальшого виконання чинного рішення суду.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Як вказано у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Глоба проти України" №15729/07 від 05.07.2012, пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці.

Також суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

Враховуючи, що рішення у даній справі набрало законної сили та підлягає виконанню, докази, що свідчать про його виконання в матеріалах справи відсутні, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривався, заявник сплатив судовий збір за видачу дубліката наказу, а також беручи до уваги, що положення п.п. 19.4 ч. 1 Перехідних положень ГПК України не ставлять видачу дубліката втраченого виконавчого документа в залежність як від причин його втрати, так і від того, ким втрачено виконавчий документ, суд приходить до висновку, що заява про видачу дублікату наказу є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 232-234, п. 19.4 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

1. Заяву Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про видачу дублікату виконавчого документу (вх. №15317 від 12.06.2024) - задовольнити.

2. Видати дублікат наказу Господарського суду Харківської області від 02.11.2012 у справі №5023/3711/12.

Додаток: оригінал дублікату наказу Господарського суду Харківської області від 02.11.2012 у справі №5023/3711/12.

Відповідно до частини 2 статті 235 ГПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені ст. ст. 255, 256 ГПК України.

Ухвалу підписано 21.06.2024 р.

Суддя Г.І. Сальнікова

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://reyestr.court.gov.ua.