ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2024м. ДніпроСправа № 904/1199/24

Господарський суд Дніпропетровської області у складі:

судді Колісника І.І.

за участю секретаря судового засідання Серостанова В.О.

та представників:

від позивача: Гуртовий В.Ю. - самопредставництво;

від відповідача: не з`явився;

від третьої особи: Щербина Є.С. - самопредставництво

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу

за позовом Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до держави Російська Федерація в особі Міністерства юстиції Російської Федерації, м. Москва, Російська Федерація

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Департамент капітального будівництва Дніпровської міської ради, м. Дніпро

про стягнення 462 600,17 грн.

СУТЬ СПОРУ:

Дніпровська міська рада звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації 462600,17 грн в порядку відшкодування шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок ведення агресивної війни збройні сили Російської Федерації 29.09.2022, приблизно о 22:30 год, вчинили терористичний акт шляхом ракетної атаки по будівлі за адресою: м. Дніпро, вул. Святослава Хороброго, 21. Внаслідок таких дій була пошкоджена будівля комунальної власності за адресою: м. Дніпро, вул. Троїцька, 21А, вартість відновлювального ремонту якої склала 462600,17 грн.

Балансоутримувачем будівлі за адресою: Дніпро, вул. Троїцька, 21А є Департамент капітального будівництва Дніпровської міської ради.

03.10.2022 за даним фактом дізнавачем сектору дізнання ВП № 7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області за зверненням Департаменту капітального будівництва Дніпровської міської ради було складено протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію.

Судовий збір, від сплати якого Дніпровська міська рада звільнена згідно з пунктом 22 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", позивач просить стягнути з держави Російська Федерація в дохід Державного бюджету України.

Ухвалою суду від 01.04.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 30.04.2024; залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Департамент капітального будівництва Дніпровської міської ради.

10.04.2024 представник третьої особи у справі подав через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС письмові пояснення щодо позову, в яких підтримує позовні вимоги у повному обсязі, а також клопотання про витребування від Управління Служби Безпеки України у Дніпропетровській області витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань про відкриття кримінального провадження за фактом ракетного удару по території міста Дніпра за адресою: вул. Святослава Хороброго, 21 та пошкодження будівлі за адресою: м. Дніпро, вул. Троїцька, 21А (літ. А-6).

Подане клопотання заявник обґрунтовує важливістю цього доказу для вирішення спору по суті та неотриманням відповіді на його запит від зазначеного державного органу, на підтвердження чого ним надана копія запиту від 29.01.2024.

Під час обговорення заявленого представником третьої особи клопотання про витребування доказів, судом враховано думку представника позивача, який не заперечує проти його задоволення, а також взято до уваги нормативні приписи статей 80, 81 Господарського процесуального кодексу України щодо порядку та підстав подання й витребування доказів.

Ухвалою суду від 30.04.2023 задоволено клопотання представника Департаменту капітального будівництва Дніпровської міської ради про витребування доказів та витребувано від Управління Служби Безпеки України у Дніпропетровській області витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань про відкриття кримінального провадження за фактом ракетного удару по території міста Дніпра за адресою: вул. Святослава Хороброго, 21 та пошкодження будівлі за адресою: м. Дніпро, вул. Троїцька, 21А (літ. А-6); Управління Служби Безпеки України у Дніпропетровській області зобов`язано надіслати зазначений витяг до суду не пізніше 03.06.2024; закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 04.06.2024 з викликом сторін у судове засідання.

28.05.2024 на виконання ухвали суду від 30.04.2024 від слідчого відділу Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області за супровідним листом № 55/8-3051 від 15.05.2024 надійшов витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000026 від 24.02.2022, в ході якого розслідуються факти та обставини ракетних обстрілів збройними силами російської федерації по території м. Дніпра і Дніпропетровської області.

Ухвалою суду від 04.06.2024 в судовому засіданні оголошувалася перерва до 18.06.2024.

17.06.2024 Департамент капітального будівництва Дніпровської міської ради через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС подав клопотання про долучення доказів, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, а саме: фото пошкоджень будівлі за адресою: м. Дніпро, вул. Троїцька, 21А до проведення поточного ремонту (станом на 03.10.2022) та після поточного ремонту (станом на 10.06.2024), копії довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за грудень 2022 року (форми КБ-3), копії акта № 1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2022 року (форми КБ-2в).

Під час судового розгляду справи по суті представники позивача та третьої особи надали пояснення щодо обставин справи.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, відзиву на позов у встановлений судом строк не надав.

Відповідно до частини першої статті 79 Закону України "Про міжнародне приватне право" пред`явлення позову до іноземної держави, залучення іноземної держави до участі у справі як відповідача або третьої особи, накладення арешту на майно, яке належить іноземній державі та знаходиться на території України, застосування щодо такого майна інших засобів забезпечення позову і звернення стягнення на таке майно, можуть бути допущені лише за згодою компетентних органів відповідної держави, якщо інше не передбачено міжнародним договором України або законом України.

Тобто, Закон України "Про міжнародне приватне право" встановлює судовий імунітет щодо іноземної держави за відсутності згоди компетентних органів цієї держави на залучення її до участі у справі у національному суді іншої держави, зокрема в якості відповідача.

Водночас, у зв`язку з повномасштабним вторгненням Російської Федерації на територію України 24.02.2022, Україна розірвала дипломатичні відносини з РФ, що унеможливлює з цієї дати застосування міжнародних договорів України з питань правового співробітництва у цивільних і кримінальних справах, у тому числі у зв`язку з припиненням поштового сполучення.

Відповідно до правового висновку викладеного у постанові Верховного Суду від 14.04.2022 у справі № 308/9708/19 щодо судового імунітету РФ у справах про відшкодування шкоди, завданої державою-агресором, Верховний Суд дійшов висновку, що РФ, вчинивши неспровокований та повномасштабний акт збройної агресії проти Української держави, численні акти геноциду Українського народу, не вправі надалі посилатися на свій судовий імунітет, заперечуючи тим самим юрисдикцію судів України на розгляд та вирішення справ про відшкодування шкоди, завданої такими актами агресії фізичній особі громадянину України. Верховний Суд виходив із того, що названа країна-агресор діяла не в межах свого суверенного права на самооборону, навпаки віроломно порушила усі суверенні права України, діючи на її території, а тому безумовно надалі не користується у такій категорії справ своїм судовим імунітетом. Отже, починаючи з 2014 року, немає необхідності в направленні до посольства РФ в Україні запитів щодо згоди РФ бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди у зв`язку з вчиненням РФ збройної агресії проти України й ігноруванням нею суверенітету та територіальної цілісності Української держави. А з 24.02.2022 таке надсилання неможливе ще й з огляду на розірвання дипломатичних відносин України з РФ.

У постановах від 18.05.2022 у справах № 428/11673/19 та № 760/17232/20-ц Верховний Суд розширив правові висновки, згідно з якими підтримання юрисдикційного імунітету Російської Федерації позбавить позивача ефективного доступу до суду для захисту своїх прав, що є несумісним з положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Судовий імунітет Російської Федерації не застосовується з огляду на звичаєве міжнародне право, кодифіковане в Конвенції ООН про юрисдикційні імунітети держав та їх власності (2004). Підтримання імунітету Російської Федерації є несумісним із міжнародно-правовими зобов`язаннями України в сфері боротьби з тероризмом.

Судовий імунітет Російської Федерації не підлягає застосуванню з огляду на порушення Російською Федерацією державного суверенітету України, а отже, не є здійсненням Російською Федерацією своїх суверенних прав, що охороняються судовим імунітетом.

З урахуванням викладеного суд доходить висновку про те, що позивач, звертаючись із позовом до Російської Федерації, для правильного вирішення спору не потребує згоди компетентних органів держави Російської Федерації на розгляд справи у судах України або наявності міжнародної угоди між Україною та Російською Федерацією з цього питання.

При цьому судом враховано правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 14.04.2022 у справі № 308/9708/19, відповідно до якої національне законодавство України виходить із того, що за загальним правилом шкода, завдана в Україні фізичній особі в результаті протиправних дій будь-якої іншої особи (суб`єкта), може бути відшкодована за рішенням суду України (за принципом "генерального делікту").

З огляду на розірвання дипломатичних відносин України з РФ, що унеможливлює надсилання ухвал суду на адресу відповідача в особі Міністерства юстиції Російської Федерації, з метою повідомлення відповідача про дату, час та місце проведення судових засідань у даній справі судом здійснено розміщення на офіційному вебпорталі "Судова влада України" в мережі Інтернет відповідних оголошень-повідомлень (а.с. 133, 170, 187).

Тож, з метою повідомлення учасників справи про судове провадження у справі в умовах воєнного стану в Україні судом були використані всі доступні процесуальні можливості.

За змістом частин першої, третьої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи неявку відповідача, належним чином сповіщеного про судові засідання у справі, а також те, що матеріали справи містять достатньо документів для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

За наслідком судового засідання 18.06.2024 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Дніпровська міська рада (далі власник майна, позивач) володіє на праві комунальної власності об`єктом нерухомого майна частиною адміністративної будівлі літ. А-6, І поверх, поз. 101-135, І-1, II поверх поз. 223-242, ІІ-6, III поверх поз. 323-353, ІІІ-3, прибудова літ. А 1, поз. 100, а, а3, ґанки, а7 приямок загальною площею 1101,2 (кв.м), яке розташоване за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Троїцька, 21А, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (інформаційна довідка № 311473281 від 03.10.2022; а.с. 12 - 23).

Балансоутримувачем будівлі за адресою: Дніпро, вул. Троїцька, 21А є Департамент капітального будівництва Дніпровської міської ради (далі балансоутримувач, третя особа).

29.09.2022 приблизно о 22.30 год. збройні сили Російської Федерації вчинили терористичний акт шляхом ракетної атаки по цивільній інфраструктурі м. Дніпра в районі будинку № 21 по вул. Святослава Хороброго, внаслідок чого була пошкоджена будівля комунальної власності за адресою: м. Дніпро, вул. Троїцька, 21А.

За визначених обставин дії військових зі складу збройних сил Російської Федерації та дії керівництва Російської Федерації підпадають під склад кримінального правопорушення, зазначеного у частині другій статті 438 Кримінального кодексу України.

03.10.2022 за даним фактом дізнавачем сектору дізнання ВП № 7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області за зверненням представника Департаменту капітального будівництва Дніпровської міської ради було складено протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію (а.с. 25).

Комісією з обстеження майна, зруйнованого внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією Російської Федерації, повноваження якої визначені рішенням виконавчого комітету Дніпровської міської ради № 624 від 01.07.2022 "Про створення комісій з обстеження пошкоджених будівель і споруд, об`єктів незавершеного будівництва внаслідок збройної агресії російської федерації" (зі змінами), на підставі листа в.о. директора Департаменту капітального будівництва Дніпровської міської ради Марини Діброви від 14.08.2023 було проведено обстеження будівлі, що розташована за адресою вул. Троїцька, буд. 21А у м. Дніпрі, за результатами якого оформлено акт № 82 від 13.09.2023 (а.с. 44 - 47).

За результатами обстеження комісією були виявленні основні візуальні пошкодження, а саме: в приміщеннях 100 та 101 пошкоджено (потребують заміни) чотири віконних блоки загальною площею 24,76 кв.м; у приміщенні 105, 225, 324 пошкоджено (потребує заміни) цілісність трьох віконних блоків загальною площею 8,1 кв.м; на фасаді будівлі між 1 та 3 поверхами виявлено чисельні тріщини загальною довжиною 15 пог.м, з розкриттям до 3 см. Приміщення будівлі № 21А по вул. Троїцька у м. Дніпрі не потребує технічного обстеження відповідно до п. 9 Порядку виконання невідкладних робіт щодо ліквідації наслідків збройної агресії Російської Федерації, пов`язаних із пошкодженням будівель та споруд, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2022 № 473.

Інформація, щодо руйнування та пошкодження майна позивача була внесена до Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації (далі РПЗМ), що підтверджується витягом від 27.09.2023 (реєстраційний номер акта комісійного обстеження в РПЗМ АКТ-КО-27.09.2023-85733) (а.с. 49 - 51).

У зв`язку з необхідністю поточного ремонту адміністративної будівлі за адресою: м.Дніпро, вул. Троїцька, буд. 21А (усунення аварій в бюджетній установі, пошкодженій внаслідок російської військової агресії; ДК 021:2015:45000000-7 Будівельні роботи та поточний ремонт) балансоутримувачем як замовником із Приватним підприємством "Спецбудмонтаж-21" як виконавцем було укладено договір про надання послуг № 06/12-1 від 06.12.2022 (а.с. 26 - 29).

Пунктом 3.1 договору про надання послуг № 06/12-1 від 06.12.2022 визначено, що ціна цього договору становить 522141,30 грн з ПДВ 87023,55 грн.

Відповідно до звіту про виконання договору про закупівлю UA-2022-11-15-014041-а Приватним підприємством "Спецбудмонтаж-21" виконано поточний ремонт адміністративної будівлі за адресою: м. Дніпро, вул. Троїцька, 21А (усунення аварій в бюджетній установі, пошкодженій внаслідок російської військової агресії). Сума оплати за договором про закупівлю 462600,17 грн (а.с. 40 - 42).

Факт виконання поточного ремонту адміністративної будівлі за адресою: м. Дніпро, вул. Троїцька, буд. 21А (усунення аварій в бюджетній установі, пошкодженій внаслідок російської військової агресії; ДК 021:2015:45000000-7 Будівельні роботи та поточний ремонт) вартістю 462600,17 грн підтверджується актом № 1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2022 року (форми КБ-2в) та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за грудень 2022 року (форми КБ-3) на суму 462600,17 грн (а.с. 188 - 208).

Платіжним дорученням № 206 (внутрішній номер 248069933) від 23.12.2022 на суму 462600,17 грн Департамент капітального будівництва Дніпровської міської ради повністю оплатив Приватному підприємству "Спецбудмонтаж-21" вартість виконаних ним робіт за договором про надання послуг № 06/12-1 від 06.12.2022 (а.с. 105).

За змістом витягу з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань від 22.04.2024, доданого до листа слідчого відділу Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області № 55/8-3051 від 15.05.2024, що надійшов на адресу суду 28.05.2024, за фактом ракетних ударів, здійснених 29.09.2022 приблизно о 22 год. 32 хв. підрозділами ЗС РФ по цивільній інфраструктурі м. Дніпра в районі буд. № 11 по вул. Караваєва та буд. № 21 по вул. Святослава Хороброго, внаслідок яких загинули та отримали поранення цивільні особи, було знищено й пошкоджено житлові та нежитлові приміщення і транспортні засоби, слідчим відділом Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області зареєстровано кримінальне провадження № 0000026 від 24.02.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 438 Кримінального кодексу України (а.с. 174 176).

Відтак, ракетною атакою збройних сил Російської Федерації від 29.09.2022 по території м.Дніпра Дніпровській міській раді завдано матеріальні збитки (шкоди) на суму 462600,17 грн (з урахуванням ПДВ).

Відповідні незаконні, протиправні дії Російської Федерації, як у контексті норм національного законодавства України, так і в контексті норм міжнародного права, призвели до порушення права власності Дніпровської міської ради внаслідок пошкодження об`єкта нерухомості, що стало причиною спору.

Предметом доказування у цій справі є обставини, пов`язані з наявністю/відсутністю підстав для покладення на відповідача відповідальності у вигляді стягнення шкоди у сумі 462600,17 грн.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 Цивільного кодексу України установлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

За приписами статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1)втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках. встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

При вирішенні спорів про відшкодування шкоди за статтею 1166 Цивільного кодексу України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

Відповідно до Резолюції Генеральної Асамблеї ООН ЕS-11/1 від 02.03.2022 військова агресія Російської Федерації була засуджена як така, що порушує статтю 2 (4) Статуту ООН, а також суверенітет, незалежність та територіальну цілісність України. Крім того, Російську Федерацію зобов`язано припинити застосування сили проти України та вивести свої збройні сили за межі міжнародно визнаних кордонів України.

Аналогічних висновків дійшов і Міжнародний суд ООН, який у своєму наказі про забезпечувальні заходи від 16.03.2022 у справі щодо звинувачень у геноциді за конвенцією про попередження та покарання злочину геноциду (Україна проти Російської Федерації) зобов`язав Російську Федерацію припинити військову агресію проти України.

Також Генеральна Асамблея ООН прийняла Резолюцію ЕS-12/1 від 24.03.2022, якою додатково засуджує військову агресію Росії проти України, вимагає від Російської Федерації припинення військових дій, у тому числі атак проти цивільних осіб та цивільних об`єктів, а також засуджує всі порушення міжнародного гуманітарного права та порушення прав людини та вимагає безумовного дотримання міжнародного гуманітарного права, включно із Женевськими Конвенціями 1949 року та Додаткового протоколу І 1977 року до них.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 14.04.2022 про Заяву Верховної Ради України "Про вчинення Російською Федерацією геноциду в Україні" визнано геноцидом Українського народу дії Збройних сил, політичного і військового керівництва Росії під час збройної агресії проти України, яка розпочалася 24 лютого 2022 року, а також доручено Голові Верховної Ради України спрямувати цю заяву до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї НАТО, урядів та парламентів іноземних держав. Голові Верховної Ради України надано повноваження звернутися до Генеральної прокуратури, Міністерства закордонних справ України та Міністерства юстиції України щодо невідкладного вжиття заходів для належного документування фактів вчинення Збройними силами Російської Федерації та її політичним і військовим керівництвом геноциду Українського народу, злочинів проти людяності, воєнних злочинів, інших тяжких злочинів на території України та ініціювання притягнення до відповідальності всіх винних осіб.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №210/4458/15-ц, від 30.01.2020 у справі 287/167/18-ц, ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.08.2017 у справі №761/9437/15-ц висловлено правову позицію про те, що факт збройної агресії Російської Федерації проти України встановленню в судовому порядку не потребує.

Преамбулою Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" встановлено, що Україна згідно з Конституцією України є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншим міжнародно-правовим актам є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Відповідно до частини третьої статті 85 Господарського процесуального кодексу України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Отже, протиправність діяння відповідача, як складового елементу факту збройної агресії Росії проти України, в розумінні частини третьої статті 85 Господарського процесуального кодексу України є загальновідомим фактом, який закріплено державою на законодавчому рівні.

Обов`язковою умовою покладення відповідальності має бути безпосередній причинний зв`язок між вчиненими порушеннями і завданими збитками. Підставою для відшкодування понесених збитків є спричинення їх внаслідок вчиненого порушення, тобто наявності прямого причинно-наслідкового зв`язку між діями однієї сторони та зменшення майнових прав іншої.

Щодо вини, як складового елемента цивільного правопорушення, законодавством України не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди; діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. В контексті зазначеного саме відповідач повинен доводити відсутність своєї вини у спірних правовідносинах.

Зазначений висновок підтверджується Верховним Судом, зокрема, у постанові від 21.04.2021 у справі № 648/2035/17, постанові від 14.02.2018 у справі №686/10520/15-ц.

Тому суд вважає, що позивачем у справі на підставі належних та допустимих доказів доведено повний склад цивільного правопорушення, що є умовою та підставою для застосування до відповідача такого заходу відповідальності як відшкодування збитків.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, суду належить зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд вказав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за ст. 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

З урахуванням наведеного, ефективний засіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Права особи в суді повинні бути захищені таким способом, який реально відновить її порушені інтереси.

Відтак, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача суми завданих збитків є ефективним способом захисту порушеного права в розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та фактично призведе до відновлення його порушених прав.

За таких обставин позовні вимоги Дніпровської міської ради про стягнення на її користь з держави Російська Федерація 462600,17 грн шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини другої статті 129 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 22 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" витрати зі сплати судового збору в сумі 6939,00 грн покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 20, 73-79, 86, 91, 129, 165, 202, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов Дніпровської міської ради до Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації про стягнення 462600,17 грн в порядку відшкодування шкоди задовольнити повністю.

Стягнути з держави Російська Федерація в особі Міністерства юстиції Російської Федерації (119991, Російська Федерація, м. Москва, вул. Житня, буд. 14) на користь Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, пр-т Дмитра Яворницького, буд. 75; ідентифікаційний код 26510514) завдану шкоду в сумі 462600,17 грн.

Стягнути з держави Російська Федерація в особі Міністерства юстиції Російської Федерації (119991, Російська Федерація, м. Москва, вул. Житня, буд. 14) в дохід Державного бюджету України (отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, ідентифікаційний код 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір у сумі 6939,00 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 26.06.2024.

Суддя І.І. Колісник