ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2024 Справа № 917/1012/22

Господарський суд Полтавської області у складі судді Мацко О.С., розглянувши у спрощеному провадженні матеріали справи

за позовною заявою Заступника керівника Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області, 39601, Полтавська обл., м. Кременчук, просп. Свободи , 4а, в інтересах держави в особі

1. Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, 39800, Полтавська обл., Кременчуцький р-н, м. Горішні Плавні, вул. Миру, 24,

2. Комунального підприємства «СПЕЦЕКО» Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, 39800, Полтавська обл., Кременчуцький р-н, м. Горішні Плавні, вул. Соборна, 1,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ інвест груп», 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 72, оф. 147,

про визнання недійсними додаткових угод та стягнення грошових коштів,

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Північно-Східний офіс Держаудитслужби в особі Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області (36011, м. Полтава, вул. Шевченка, 1, ).

Секретар судового засідання Токар А.В.

Представники: згідно протоколу судового засідання.

Суть спору:

Розглядається позовна заява Заступника керівника Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області та Комунального підприємства «СПЕЦЕКО» Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ інвест груп» про визнання недійсними додаткових угод № 1 від 18.03.2021 р., № 2 від 25.03.2021 р. та № 4 від 01.07.2021 р. до договору поставки № Т/Т2021-18КО від 05.03.2021 р. та стягнення до місцевого бюджету м.Горішні Плавні 475 246,00 грн. (в ред.заяви від 03.10.2023р.).

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 05.09.2022 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження.

Також вказаною ухвалою залучено Північно-східний офіс Держаудитслужби в особі Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області до участі у справі третьою особою без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

03.10.2022 року відповідачем було заявлено клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 440/4083/22, в задоволенні якого ухвалою суду від 15.11.2022 р. відмовлено.

15.11.2022 р. суд закрив підготовче провадження у даній справі та призначив справу до розгляду по суті на 20.12.2022 р.

Ухвалою суду від 26.12.2022 р. призначено судове засідання на 09.02.2023 р.

У судовому засіданні 09.02.2023 р. було розпочато розгляд справи по суті та оголошено протокольну ухвалу про перерву до 23.03.2022 р.

23.03.2022 р. суд ухвалив повернутися до стадії підготовчого провадження та зупинити провадження у справі № 917/1012/22 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 905/1907/21 та оприлюднення повного тексту постанови.

У зв`язку з усуненням обставин, які зумовили зупинення провадження у даній справі, 28.08.2023 року було поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання на 03.10.2023 р.

Ухвалою від 21.11.2023 року провадження у справі зупинено до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 922/2321/22 та оприлюднення відповідної постанови.

У зв`язку з ухваленням Верховним Судом постанови у справі № 922/2321/22 02.04.2024 року було поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання на 23.04.2023 р.

Протокольною ухвалою від 23.04.2024 р. суд закрив підготовче засідання у справі, призначив розгляд справи по суті на 23.05.2024 р.

15.05.2024 року до суду надійшло клопотання Комунального підприємства «СПЕЦЕКО» Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області б/н від 15.05.2024 р. (вх. № 6785) про зупинення провадження у справі до закінчення розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 904/1557/23 та закінчення розгляду Конституційним судом України справи за конституційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейнір Бізнес Груп» щодо перевірки на відповідність статті 1311 Конституції України приписів абзацу першого частини третьої, абзаців першого, другого, третього частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами.

У клопотанні б/н від 21.05.2024 р. (вх. № 7136 від 21.05.2024 р.) відповідач також просив суд зупинити провадження у справі до закінчення розгляду Конституційним судом України справи за вищевказаною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейнір Бізнес Груп».

Так, згідно з п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Водночас, з огляду на те, що ухвалою Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 10.05.2024 р. справу № 904/1557/23 було повернуто відповідній колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду, підстави для зупинення провадження у справі № 917/1012/22, на які посилався позивач-2, станом на дату звернення останнього до суду з відповідним клопотання були відсутні.

Крім того, судом було встановлено, що об`єктивна неможливість розгляду справи № 917/1012/22 до закінчення розгляду Конституційним судом України справи за конституційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейнір Бізнес Груп» щодо перевірки на відповідність статті 1311 Конституції України приписів абзацу першого частини третьої, абзаців першого, другого, третього частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» у даному випадку була відсутня, а зібрані докази дозволяли встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, що, з огляду на положення п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, виключає можливість зупинення провадження у справі до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства.

У зв`язку з викладеним, суд протокольною ухвалою від 23.05.2024 р. відмовив у задоволенні вищезазначених клопотань сторін про зупинення провадження у справі.

У судовому засіданні 23.05.2024 року відповідачем було заявлено (усно з занесенням до протоколу судового засідання) відвід судді Мацко О.С.

Ухвалою від 23.05.2024 р. у задоволенні вказаної заяви судом було відмовлено.

У судовому засіданні 23.05.2024р., що відбулося за участю представників сторін, прокуратури, третьої особи суд розглянув справу по суті, оглосив вступну та резолютивну частини рішення.

Аргументи учасників справи:

У позовній заяві прокурор зазначає, що ціни, визначені у додаткових угодах № 1 від 18.03.2021 р., № 2 від 25.03.2021 р. та № 4 від 01.07.2021 р. до договору поставки № Т/Т2021-18КО від 05.03.2021 р., були завищені відповідачем 2 без належних для цього підстав, а отже, вказані угоди у відповідності до ч. 1 ст. 203 та ст. 215 Цивільного кодексу України підлягають визнанню недійсними, а надмірно сплачені Споживачем за вищевказаним договором Комунальним підприємством «СПЕЦЕКО» Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ інвест груп» кошти підлягають поверненню позивачу-2.

У поясненнях № 102 від 19.09.2022 р. (вх. № 6663 від 20.09.2022 р.) третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Північно-Східний офіс Держаудитслужби в особі Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області стверджувала, що укладення додаткових угод на збільшення ціни за одиницю товару без належного обґрунтування та документального підтвердження коливання ціни товару на ринку є порушенням вимог пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», суперечить принципам процедур закупівель та зумовлює неефективне, нераціональне використання бюджетних коштів, у зв`язку з чим просив позов Заступника керівника Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області у даній справі задовольнити в повному обсязі.

03.10.2022 року від ТОВ «Київ інвест груп» надійшов відзив б/н від 28.09.2022 р. (вх. № 7081), у якому відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області, посилаючись на те, що при укладенні договору та визначенні його умов сторони повинні розумно оцінювати ті обставини, за яких він буде виконуватись, зокрема, враховувати тенденції зростання (падіння) цін на ринку товарів та послуг тощо.

11.10.2022 р. до суду надійшло пояснення Північно-Східного офісу Держаудитслужби в особі Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області на відзив ТОВ «Київ інвест груп» за № 115 від 05.10.2022 р. (вх. № 7313).

17.10.2022 року прокурор подав до суду відповідь на відзив № 52-11181вих-22 від 14.10.2022 р. (вх. № 7561), у якому вказав, що довідки ДП «Держзовнішінформ» № 122/193 від 17.03.2021 р., № 122/399 від 29.0.2021 р. та № 122/399-2 від 30.06.2021 р., а також лист ТОВ «Київ інвест груп» № 25-03/21 від 25.03.2021 р., на підставі яких між КП «СПЕЦЕКО» та ТОВ «Київ інвест груп» були укладені додаткові угоди № 1 від 18.03.2021 р., № 2 від 25.03.2021 р. та № 4 від 01.07.2021 р. до договору поставки № Т/Т2021-18КО від 05.03.2021 р., не підтверджують коливання ціни на паливо на ринку у відповідні періоди, що суперечить вимогам п. 2 ч. 5 ст. 41 ЗУ «Про публічні закупівлі».

08.12.2022 року та 22.12.2022 року позивачем-2 та відповідачем були заявлені клопотання про долучення до матеріалів справи копії рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.11.2022 р. у справі № 440/4083/22.

20.03.2023 року від ТОВ «Київ інвест груп» до суду надійшли додаткові пояснення б/н від 13.03.2023 р. (вх. № 3447), у яких відповідач стверджував, що КП «СПЕЦЕКО» не є органом державної влади чи органом місцевого самоврядування, а отже, звернення прокурора в його інтересах до суду суперечить приписам ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

З огляду на викладене, відповідач просить позовну заяву Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області у даній справі залишити без розгляду, а в частині вимог КП «СПЕЦЕКО» Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області залишити без задоволення.

01.08.2023 року до суду надійшло клопотання відповідача (вх. № 9410) про закриття провадження у справі за відсутністю предмету спору.

Третя особа проти вказаного клопотання ТОВ «Київ інвест груп» заперечувала за мотивами, викладеними у поясненнях № 137 від 10.08.2023 р. (вх. № 10389 від 24.08.2023 р.).

05.10.2023 року до суду надійшла «уточнена позовна заява» Заступника керівника Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області № 52-13340вих-23 від 03.10.2023 р. (вх. № 12662), згідно з якою останній просив визнати недійсними додаткові угоди № 1 від 18.03.2021 р., № 2 від 25.03.2021 р. та № 4 від 01.07.2021 р. до договору поставки № Т/Т2021-18КО від 05.03.2021 р. та стягнути надмірно сплачені грошові кошти в сумі 475 246,00 грн. до місцевого бюджету міста Горішні Плавні.

При цьому, як неодноразово зазначав Верховний Суд, процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог. Тому в разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: - подання іншого (ще одного) позову, чи - збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи - об`єднання позовних вимог, чи - зміну предмета або підстав позову (постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28.09.2021 р. у справі № 902/743/18, від 15.11.2023 р. у справі № 911/1607/22 та ін.).

З урахуванням викладеного, суд розцінив вказану заяву як заяву про зміну предмета позову та прийняв до розгляду.

25.03.2024 року прокурором було подано до суду заяву «про зміну підстав позову» № 52-3926вих-24 від 14.03.2024 р. (вх. № 3981).

У вказаній заяві прокурор просить вважати підставою позову, крім наведених норм матеріального права, вимоги п. 1 ч. 3 ст. 1212 ЦК України.

Водночас, як зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19.04.2024 р. у справі № 927/1606/23, підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Підставу позову становлять фактична й правова підстава.

Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога. Правильне встановлення підстави позову визначає межі доказування, є гарантією прав відповідача на захист проти позову.

Підставою позову може бути як один, так і декілька юридичних фактів матеріально-правового характеру.

Отже, поняття «фактична підстава позову» та «правова підстава позову» не є тотожними.

Разом з тим не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, суд розцінює заяву Заступника керівника Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області № 52-3926вих-24 від 14.03.2024 р. (вх. № 3981 від 25.03.2024 р.) як доповнення посиланням на нові норми матеріального права.

Виклад обставин справи, встановлених судом:

Відповідно до ч.ч. 3, 5 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

Частинами 1, 3 та 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» закріплено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Позов у цій справі прокурор подав в інтересах держави в особі Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області та Комунального підприємства «СПЕЦЕКО» Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області з посиланням на їх бездіяльність щодо захисту інтересів держави, які полягають у забезпеченні раціонального, ефективного та результативного використання бюджетних коштів, а також недопущенні порушень під час здійснення публічних закупівель.

Обґрунтовуючи підстави представництва інтересів держави в особі КП «СПЕЦЕКО» Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, прокурор у позовній заяві стверджував, що вказане підприємство засноване та фінансується Горішньоплавнівською міською радою та є стороною договору поставки № Т/Т2021-18КО від 05.03.2021 р., згідно з яким здійснювалась закупівля товарів за бюджетні кошти.

Судом встановлено, що за статутом Комунальне підприємство «СПЕЦЕКО» Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області є юридичною особою, має самостійний баланс, поточні та інші рахунки в установах банків, несе відповідальність за своїми зобов`язаннями у межах закріпленого за ним майна згідно з чинним законодавством України, має право від свого імені укладати договори, набувати особисті майнові та немайнові права, нести обов`язки, бути позивачем та відповідачем у суді, господарському та третейському судах. Підприємство має право укладати договори та угоди, що не суперечать чинному законодавству України, з державними, приватними та іншими установами, організаціями, підприємствами, громадськими організаціями, кооперативами та окремим громадянами; самостійно здійснювати розрахунки за своїми зобов`язаннями перед бюджетами всіх рівнів та державними цільовими фондами, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності. Керівництво фінансовою діяльністю підприємства здійснюється його директором.

Отже, Комунальне підприємство «СПЕЦЕКО» Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області не здійснює владних управлінських функцій, а тому не є суб`єктом владних повноважень.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає в цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема цивільних, правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (аналогічний висновок викладено у постанові від 06.07.2021 р. у справі № 911/2169/20, від 20.07.2022 р. у справі № 910/5201/19 (пункт 75), від 05.10.2022 р. у справі № 923/199/21.

На відміну від прокурора та органів, через які діє держава, юридичні особи, які не є такими органами, діють як самостійні суб`єкти права - учасники правовідносин. Конституцією України та законом не передбачена можливість прокурора здійснювати процесуальні та інші дії, спрямовані на захист інтересів юридичних осіб.

Подібні висновки щодо недопустимості представництва прокурором інтересів держави в особі державного чи комунального підприємства/закладу, яке не є суб`єктом владних повноважень, а є самостійним суб`єктом права, та безпідставності звернення прокурора до суду в інтересах держави в особі таких підприємств викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 р. у справі № 905/1907/21, постанові Верховного Суду від 09.11.2023 р. у справі № 924/334/22, від 22.08.2023р. №924/564/22 та ін., що відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України мають враховуватись судами при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

З огляду на вищевикладене, проаналізувавши правові висновки, наведені у зазначених постановах Верховного Суду, та правовідносини сторін у справі, суд дійшов висновку, що в даному випадку, відсутні підстави для представництва прокурором інтересів держави в особі Комунального підприємства «СПЕЦЕКО» Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області.

При цьому, згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 26.05.2020 р. у справі № 912/2385/18 якщо суд після відкриття провадження у справі з урахуванням наведених учасниками справи аргументів та наданих доказів установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді, суд залишає позовну заяву, подану прокурором в інтересах держави в особі компетентного органу, без розгляду відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 226 ГПК України.

Так, відповідно до вказаної норми Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.

Враховуючи викладене, позовна заяву Заступника керівника Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Комунального підприємства «СПЕЦЕКО» Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області у даній справі підлягає залишенню без розгляду на підставі положень пункту 2 частини 1 статті 226 ГПК України.

Щодо подання прокурором позову в інтересах держави в особі Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ інвест груп» про визнання недійсними додаткових угод та стягнення грошових коштів суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 140 Конституції України, ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Частиною 2 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радам.

Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються в установленому законом порядку питань щодо управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад; призначення і звільнення їх керівників, крім випадків, передбачених ч. 2 ст. 21 Закону України «Про культуру».

Використання коштів місцевого бюджету становить суспільний інтерес та стосується прав та інтересів великого кола осіб - мешканців відповідної області. Завданням органу місцевого самоврядування є забезпечення раціонального використання майна та інших ресурсів, що перебувають у комунальній власності. Неефективне витрачання коштів місцевого бюджету, зокрема шляхом укладення підконтрольним органу місцевого самоврядування комунальним закладом незаконних правочинів, може порушувати економічні інтереси відповідної територіальної громади.

Оскільки засновником комунального підприємства та власником його майна є територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування, що фінансує і контролює діяльність такого комунального підприємства, а також зобов`язаний контролювати виконання міського бюджету, зокрема законність та ефективність використання зазначеним підприємством коштів цього бюджету за договорами про закупівлю товарів, то вказаний орган місцевого самоврядування є особою, уповноваженою на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів територіальної громади, інтереси якої є складовою інтересів держави, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням коштів міського бюджету. Схожі висновки викладені у постановах КГС ВС від 22.12.2022 р. у справі № 904/123/22, від 26.10.2022 р. у справі № 904/5558/20 (підпункти 5.50, 5.51) та від 21.12.2022 р. у справі № 904/8332/21 (пункт 33).

Враховуючи, що укладення, як зазначає прокурор, неправомірних угод призвело до зайвих виплат з місцевого бюджету, шкода у зв`язку з їх укладенням завдана спільній власності територіальної громади, захист якої, відповідно до законодавства, має здійснювати Горішньоплавнівська міська рада Кременчуцького району Полтавської області.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що Горішньоплавнівська міська рада Кременчуцького району Полтавської області є особою, уповноваженою на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів територіальної громади у спірних правовідносинах.

Предметом позову в даній справі є визнання недійсними додаткових угод № 1 від 18.03.2021 р., № 2 від 25.03.2021 р. та № 4 від 01.07.2021 р. до договору поставки № Т/Т2021-18КО від 05.03.2021 р. та стягнення до місцевого бюджету міста Горішні Плавні надмірно сплачених грошових коштів в сумі 475 246,00 грн.

Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За змістом ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (ст. 216 ЦК України ).

При цьому, визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження (аналогічні правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 р. у справі №523/9076/16-ц, від 20.06.2018 р. у справі № 308/3162/15-ц, від 21.11.2018 р. у справі №127/93/17-ц, від 12.12.2018 р. у справах № 570/3439/16-ц і № 372/51/16-ц ).

Однак за власною ініціативою суд не може залучити до участі в справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача (наведену правову позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2019 р. у справі № 910/7122/17).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у процесі»: сторонами в процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач; тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута чи має бути звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача. Такі висновки сформульовані у постановах від 14.11.2018 р. у справі №183/1617/16 (провадження №14-208цс18, пункт 70), від 29.05.2019 р. у справі №367/2022/15-ц (провадження № 4-376цс18, пункт 66 ), від 07.07.2020 р. у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19, пункт 27), від 09.02.2021 р. у справі № 635/4741/17 (провадження № 14-46цс20, пункт 33.2).

Отже, належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача (пункт 8.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 р. у справі № 910/15792/20).

Звідси належним суб`єктним складом відповідачів є склад відповідачів, які дійсно є суб`єктами порушеного, оспорюваного чи не визнаного матеріального правовідношення.

Як неодноразово вказував Верховний Суд у постановах від 30.07.2020 р. у справі № 670/23/18, від 18.11.2020 р. у справі № 318/1345/17, від 14.04.2021 р. у справі № 552/3469/18, від 01.07.2021 р. у справі № 542/546/19-ц та від 26.01.2022 р. у справі № 917/2041/20, у справі за позовом заінтересованої особи про визнання недійсним договору як відповідачі мають залучатись всі сторони правочину, а тому належними відповідачами є сторони оспорюваного договору, а не одна із них.

Отже, задоволення позовних вимог про визнання недійсними додаткових угод до договору та стягнення надмірно сплачених грошових коштів за вказаними угодами, пред`явлених лише до однієї зі сторін оспорюваних правочинів, не відповідає висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду щодо необхідності визначення усіх сторін оспорюваного правочину як належних відповідачів при вирішенні спору за позовом заінтересованої особи, яка не є стороною такого правочину.

Враховуючи, що Комунальне підприємство «СПЕЦЕКО» Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області не може виступати в якості позивача у даній справі у зв`язку з відсутністю підстав для представництва інтересів держави в особі такого підприємства і позов в цій частині підлягає залишенню без розгляду, суд зазначає, що в даному випадку учасником спору є лише одна сторона оспорюваних правочинів, а саме ТОВ «Київ інвест груп».

Пред`явлення позову не до всіх учасників цього правочину, є самостійною підставою для відмови в позові та виключає необхідність суду надавати оцінку іншим аргументам скаржників, які стосуються передусім з`ясування обставин обґрунтованості / необґрунтованості позову, оскільки дослідженню вказаних обставин має передувати встановлення належного суб`єктного складу учасників спірних правовідносин.

Отже, оскільки позов пред`явлено до однієї сторони додаткових угод № 1 від 18.03.2021 р., № 2 від 25.03.2021 р. та № 4 від 01.07.2021 р. до договору поставки № Т/Т2021-18КО від 05.03.2021 р., а інша сторона втратила статус позивача у даній справі у зв"язку з залишенням позову без розгляду в цій частині, що відображено вище, наявні підстави для відмови у задоволенні позову Заступника керівника Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ інвест груп» про визнання недійсними вказаних додаткових угод та стягнення грошових коштів.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 ГПК України).

Відповідно до частини 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Крім того, згідно зі ст. 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Також у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010 р. № 4241/03 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відповідно до ч. 23 рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України» за заявою № 63566/00 суд нагадує, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

У даному випадку, дослідивши та оцінивши докази, наявні у матеріалах справи, суд приходить до висновку про залишення без розгляду позовної заяви Заступника керівника Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Комунального підприємства «СПЕЦЕКО» Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області та відмову в задоволенні позову в іншій частині (за позовною заявою Заступника керівника Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ інвест груп» про визнання недійсними додаткових угод та стягнення грошових коштів).

Керуючись статтями 126,129, 226, 232-233,237-238,240 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Заступника керівника Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Комунального підприємства «СПЕЦЕКО» Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області залишити без розгляду.

2. В іншій частині позову (за позовною заявою Заступника керівника Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ інвест груп» про визнання недійсними додаткових угод та стягнення грошових коштів) - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку і строки, встановлені ст.ст.256,257 ГПК України.

Повне рішення складено 19.06.2024 р. (поза межами строку, встановленого ГПК України, у зв"язку з перебуванням судді Мацко О.С. у відпустці з 30.05.2024р. по 14.06.2024р. включно та аварійними відключеннями енергопостачання у приміщенні Господарського суду Полтавської області 17.06.2024р. та 18.06.2024р.).

Суддя О.С. Мацко