Справа № 909/181/24
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

19.06.2024 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Кобецької С. М., секретар судового засідання Юрчак С. Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини (району) на дії старшого державного виконавця відділу ДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Керніцького Андрія Васильовича з виконання судового наказу від 04.03.2024 (вх. № 4833/24 від 27.05.2024) у справі

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтфатер Тернопіль"

вул. Бродівська-Гріга, 3, м. Тернопіль, 46020

до боржника Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини (району)

АДРЕСА_1

про видачу судового наказу про стягнення заборгованості в сумі 14 931,23 грн за період з січня по листопад 2023 року за договором про надання послуг з поводження з побутовими відходами № 56/122 від 20.01.2023.

Представники сторін в судове засідання не з`явилися.

ВСТАНОВИВ:

02.04.2024 після набрання судовим наказом законної сили суд видав судовий наказ від 04.03.2024 про стягнення з Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини (району) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтфатер Тернопіль" 14 931,23 грн заборгованості за період з січня по листопад 2023 року за договором про надання послуг з поводження з побутовими відходами № 56/122 від 20.01.2023 та 302,80 грн судового збору.

Даний судовий наказ був пред`явлений до виконання до відділу ДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

27.05.2024 від Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини (району) до суду надійшла скарга на дії державного виконавця (вх. № 4833/24 від 27.05.2024), в якій скаржник просить суд скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 16.05.2024 по ВП № 75016595, постанову про стягнення виконавчого збору від 16.05.2024 по ВП № 75016595, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 16.05.2024 по ВП № 75016595, постанову про арешт майна боржника від 16.05.2024 по ВП № 75016595 та відмовити у відкритті виконавчого провадження з виконання судового наказу № 909/181/24 від 04.03.2024.

В судове засідання представники сторін не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Отже, скарга вирішується у відсутності представників сторін за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали скарги, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких вона ґрунтується, об`єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду скарги, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 232 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судовими рішеннями є: ухвали; рішення; постанови; судові накази.

Cудові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України).

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Механізм виконання судових рішень про стягнення коштів визначається Законом України "Про виконавче провадження", Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 "Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників" з наступними змінами.

Пунктом 1-1 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню судові накази.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження" та особливості їх виконання регламентуються Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Так, в ч. 1 ст. 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" закріплено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

За приписами ч. 1 ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду (ч. 2 ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судовий рішень").

Разом з тим, ч. ч. 1, 2 ст. 4 "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. У разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Отже, для виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи потрібно звертатися за виконанням до відповідно відділу державної виконавчої служби згідно процедур і строків вставлених Законом України "Про виконавче провадження". І тільки у випадку, якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, державна виконавча служба передає це рішення на виконання до відповідного управління Державної казначейської служби України.

Поряд з цим, механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення регулюється Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 "Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників" (далі - Порядок № 845).

За змістом абзацу 3 пункту 2 Порядку № 845 у тексті цього документа термін боржники вживається у такому значенні - визначені в рішенні про стягнення коштів розпорядники (бюджетні установи) та одержувачі бюджетних коштів, а також підприємства, установи та організації, рахунки яких відкриті в органах Казначейства.

Пунктом 3 Порядку № 845 передбачено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Тобто, ключовим моментом є те, що обов`язок виконання рішень судів про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників покладається виключно на органи Казначейства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 № 215 затверджено Положення про Державну казначейську службу України (далі - Положення № 215), відповідно до пункту 1 якого Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Згідно з пп. 3 п. 4 Положення № 215 Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду.

Пунктом 9 Положення № 215 встановлено, що Казначейство здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Івано-Франківська квартирно-експлуатаційна частина (району) діє на підставі Положення про Івано-Франківськ у квартирно-експлуатаційній частині (району) затвердженого наказом командувача Сил логістики Збройних сил України від 27.10.2023 № 364.

Пунктом 1 Положення визначено, що Івано-Франківська квартирно-експлуатаційна частина (району) - (далі - КЕЧ (району) є державною установою та входить до складу Збройних Сил України, яка створена з метою організації виконання завдань квартирно-експлуатаційного забезпечення військових частин, закладів, установ та організацій Міністерства оборони України та Збройних Сил України дислокованих у гарнізонах Івано-Франківській області у мирний час та на особливий період.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Івано-Франківська КЕЧ району, яке є боржником за судовим наказом від 04.03.2024, має організаційну правову форму - державна організація (установа, заклад). КЕЧ (району) є юридичною особою, веде самостійний баланс, має реєстраційні рахунки у відділеннях Державної казначейської служби України, фінансування якого отримується з державного бюджету України.

За приписами п. 3 ч. 5 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір не стягується: якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Відповідно до ч. 3 ст. 343 Господарського процесуального кодексу України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на вищезазначені норми суд дійшов висновку про те, що виконання судового рішення про стягнення коштів, боржником за яким є Івано-Франківська КЕЧ району здійснюється Казначейством в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, отже скарга є частково обґрунтованою та такою, що підлягає частковому задоволенню в частинах скасування постанов про відкриття виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про арешт майна боржника.

В частині скарги про відмову у відкритті виконавчого провадження з виконання судового наказу слід відмовити, оскільки питання про відкриття чи відмову виконавчого провадження не належить до повноважень суду, в той час належить до повноважень державного виконавця.

Керуючись ст. 232-235, 326, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

скаргу Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини (району) на дії старшого державного виконавця відділу ДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Керніцького Андрія Васильовича з виконання судового наказу від 04.03.2024 (вх. № 4833/24 від 27.05.2024) у справі № 909/181/24 задовольнити частково.

Скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 16.05.2024 по ВП № 75016595, постанову про стягнення виконавчого збору від 16.05.2024 по ВП № 75016595, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 16.05.2024 по ВП № 75016595 та постанову про арешт майна боржника від 16.05.2024 по ВП № 75016595.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду у визначені ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України строк та порядку.

Ухвалу підписано 21.06.2024.

Суддя С. М. Кобецька