СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
27 червня 2024 року м. Харків Справа №922/2182/22
Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В., суддя Склярук О.І.
за участю секретаря судового засідання Міракова Г.А.,
учасники провадження у справі не з`явились,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «SITM GmbH AG» (вх.№7766 від 06.06.2024) про ухвалення додаткового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Зооманія» (вх.№2712Х від 11.12.2023) на рішення Господарського суду Харківської області від 09.11.2023 у справі №922/2182/22 (м. Харків, суддя Калантай М.В., повний текст рішення складено 20.11.2023),
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Зооманія», м. Харків,
до Товариства з обмеженою відповідальністю «SITM GmbH AG», м. Харків
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Український Молочний Альянс», м.Харків,
про стягнення 374 601,02 грн, -
За результатами розгляду апеляційної скарги Східним апеляційним господарським судом (колегія суддів у складі: головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І., суддя Слободін М.М.) прийнято постанову від 23.05.2024, якою апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Зооманія» залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Харківської області від 09.11.2023 у справі №922/2182/22 залишено без змін.
Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.06.2024 у зв`язку із відпусткою судді Слободіна М.М. для розгляду справи №922/2182/22 визначено наступний склад суду: головуючий суддя-доповідач Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І., суддя Россолов В.В.
Відповідно до частини 3 статті 245 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
До судового засідання Східного апеляційного господарського суду 27.06.2024 учасники справи не з`явились. Ухвала про призначення заяви до розгляду доставлена до електронних кабінетів учасників справи в системі «Електронний суд».
З огляду на належне повідомлення учасників справи, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення у цьому судовому засіданні.
Розглянувши заяву про розподіл судових витрат, колегія суддів дійшла висновку про її задоволення з огляду на наступне.
Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно з частиною 1 та пунктом 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються із судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи, до яких належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України докази розміру судових витрат подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Як вбачається з матеріалів справи, представник Товариства з обмеженою відповідальністю «SITM GmbH AG» у відзиві на апеляційну скаргу (вх.№540 від 11.01.2024) просив вирішити питання про розподіл судових витрат. До відзиву представником додано докази на підтвердження понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, зокрема, ордер на надання правничої допомоги, Витяг з Договору про надання правової допомоги №02 від 08.01.2024, Додаток №1 до Договору №02 від 09.01.2024 від 09.01.2024, Акт приймання-передачі наданих послуг №1 до Договору про надання правової допомоги №02 від 09.01.2024 від 11.01.2024.
Таким чином, відповідачем подано докази понесення судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, що відповідає вимогам ч.8 ст.129 ГПК України.
Судом апеляційної інстанції при винесенні постанови від 23.05.2024 не вирішено питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.
Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
У частинах першій, другій статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з частинами третьою-п`ятою статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18.
Як уже зазначалося, загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Відповідно до частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19.
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).
Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123 - 130 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».
Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі №922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі №915/237/18).
Таким чином, розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При цьому згідно зі статтею 74 Господарського процесуального кодексу України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75 - 79 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до положень статей 1, 26, 27, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, за яким, зокрема, клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
У статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження повноважень представництва інтересів відповідача у Східному апеляційному господарському суді адвокатом Розумною Оксаною Олександрівною надано до суду ордер серія АХ №1166587 від 11.01.2024.
15.02.2024 між відповідачем та Адвокатом Розумною О.О. укладено Договір про надання правової допомоги №02 від 08.01.2024 (далі Договір), на підтвердження чого надано Витяг з Договору.
Відповідно до п.1.1 Договору адвокат надає правову допомогу Клієнтові з приводу представництва та захисту його інтересів в Східному апеляційному господарському суді, з питань що пов`язані із розглядом справи №922/2182/22.
Пунктом 1.3. Договору встановлено, що адвокат на виконання договору має право:
- збирати відомості про факти, які можуть бути використані як докази;
- запитувати і отримувати документи або їх копії від підприємств, установ, організацій, об`єднань, а від громадян за їх згодою;
- застосовувати науково-технічні засоби відповідно до чинного законодавства України;
- звертатись в установленому законом порядку з клопотаннями і скаргами, доповідати клопотання і скарги на прийомі у посадових осіб та отримувати від них письмові мотивовані відповіді на ці клопотання і скарги:
- бути присутнім при розгляді поданого клопотання і скарги на засіданні колегіальних органів і давати пояснення щодо суті клопотання і скарг;
- звертатись до суду з позовними заявами, знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії з документів, долучених до справи, одержувати копії рішень, ухвал, брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, задавати питання іншим особам, які беруть участь у справі, а також свідкам, експертам, спеціалістам, заявляти клопотання та відводи, давати усні та письмові пояснення судові, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, заперечувати проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб, знайомитися з журналом судового засідання, робити з нього копії, подавати письмові зауваження з приводу його неправильності чи неповноти, оскаржувати рішення і ухвали суду, протягом усього часу розгляду справи змінити підставу або предмет позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, визнати позов повністю або частково, пред`явити зустрічний позов, укласти мирову угоду, а також підписувати і подавати від імені Клієнта будь-які процесуальні документи в тому числі позовні заяви та відзиви на позовні заяви.
- виконувати інші дії, передбачені законодавством України.
Пунктом 5.3. Договору визначено, що повноваження адвоката щодо захисту/представництва інтересів клієнта перед особами, які не є сторонами цього Договору підтверджуються Витягом з Договору, що підписаний сторонами.
Також представником відповідача надано Додаток №1 до Договору від 09.01.2024 (далі Додаток), який є невід`ємною частиною Договору та визначає порядок оплати послуг адвоката та відповідальність сторін.
Відповідно до п.1.1. Додатку за виконання послуг, передбачених п. 1.1 Договору Клієнт має сплатити адвокату гонорар, який розраховується виходячи з фактично витраченого Адвокатом часу, вартість години роботи адвоката визначається на підставі Рішення №13/1/7 Ради адвокатів Харківської області від 21.07.2021.
Пунктом 1.2. Додатку визначено, що обсяг витраченого часу погоджується Сторонами шляхом підписання Акту приймання-передачі виконаних робіт. Оплата наданих послуг має бути здійснена не пізніше, ніж протягом 30-ти днів з дня отримання судового рішення.
Згідно з п.1.3. Додатку за участь адвоката в судовому засіданні. Клієнт здійснює оплату за надані послуги у розмірі 2000,00 грн, у випадку перенесення судового засідання, за умови прибуття Адвоката до суду для участі в судовому засідання, Клієнт здійснює Адвокату оплату в розмірі 1000 грн. У випадку участі в судових засіданнях за межами м. Харкова Клієнт здійснює оплату за надані послуги у розмірі 3000,00 грн та додатково оплачується вартість часу, витраченого на проїзд до суду, а також компенсуються витрати на проїзд, у випадку проїзду на власному автомобілі - вартість витрачених паливно-мастильних матеріалів.
Відповідно до п.п.1.4., 1.5. Додатку оплата проводиться шляхом готівкового або безготівкового розрахунку. Розмір і порядок виплати гонорару не залежить від рішень державних органів, суду.
Оплата гонорару є безумовною і не повертається Клієнтові незалежно від обставин (вміст судового рішення, наявність судового процесу як такого, наявність можливості початку надання послуг через відсутність повноважень або необхідних документів Клієнта у Адвоката, і таке інше). Право Адвоката на отримання не сплаченого (не повністю сплаченого гонорару не залежить від результату виконання доручення.
Відповідно до Акту приймання-передачі наданих послуг №1 до Договору від 11.01.2024 (далі Акт) виконавець надав, а замовник прийняв правову допомогу в частині представництва та захисту інтересів замовника в Східному апеляційному господарському суді, з питань, що пов`язані із розглядом справи №922/2182/22 (п.1. Акту).
У пункті 2 Акту сторони погодили, що Виконавцем станом на 11.01.2024 виконаний наступний обсяг робіт:
1. Попереднє опрацювання документів (вивчення апеляційної скарги) 2,0 години, вартість 3550,00 грн.
2. Юридичний, аналітичний аналіз положень ЦК України, ГК України 2,0 години, вартість 3550,00 грн.
3. Пошук та вивчення судової практики з подібних питань 4,0 години, вартість 7100,00 грн.
4. Підготовка відзиву на апеляційну скаргу 6,0 годин, вартість 10 650,00 грн.
Загалом кількість годин 14,0, вартість 24 850,00 грн.
Пунктом 4 сторони визначили, що замовник не має жодних претензій до якості наданих виконавцем послуг. Після завершення розрахунків в повному обсязі виконавець не матиме жодних претензій до замовника.
Вказаний акт підписано сторонами без зауважень та скріплено печаткою відповідача.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Водночас, суд відзначає, що для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок позивача, відповідно до положень статті 126 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).
Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.
Матеріалами справи підтверджується надання представником відповідача заявленого обсягу послуг.
Щодо поданого Товариством з обмеженою відповідальністю «Зооманія» відзиву на заяву про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів вказує про наступне.
За змістом вказаного документу позивач не погоджується із обсягом та часом наданих представником відповідача послуг. Зокрема, ТОВ «Зооманія» вважає, що переважна більшість робіт, які включені відповідачем до Акту приймання-передачі наданих послуг №1 від 11.01.2024 вже виконувались адвокатом під час розгляду справи в суді першої інстанції, а оскільки позивач не змінював свого правового обґрунтування позову потреба повторно виконувати вказані в Акті роботи була відсутня. Крім того, позивач вважає, що тривалість зазначених в Акті робіт є завищеною для кваліфікованого представника, зважаючи на участь останнього в суді першої інстанції.
При цьому, позивач в прохальній частині просить відмовити в задоволенні заяви представника відповідача про ухвалення додаткового рішення. Колегія суддів вказує, що позивачем не зазначено у поданому документі та судом не встановлено підстав для відмови в задоволенні заяви представника про ухвалення додаткового рішення.
Щодо зазначених позивачем заперечень стосовно розумності та обґрунтованості вказаних в акті наданих послуг, суд враховує наступне.
Зі змісту наданих доказів на підтвердження судових витрат вбачається, що всі вони безпосередньо пов`язані із розглядом справи. При цьому, в матеріалах справи наявні докази вчинення представником ТОВ «SITM GmbH AG» дій, вказаних у Акті, зокрема, вивчення апеляційної скарги, аналіз положень ЦК України, ГК України, пошук та вивчення судової практики, виготовлення відзиву на апеляційну скаргу.
Суд враховує, що апеляційна скарга ТОВ «Зооманія» залишена без задоволення; за наслідком розгляду такої скарги апеляційний господарський суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції; ТОВ «SITM GmbH AG» скористалося правом подати до суду відзив на апеляційну скаргу, а тому необхідність витрат на правову допомогу ТОВ «SITM GmbH AG» є обґрунтованою.
Щодо твердження позивача про те, що посилання представника відповідача на виконання протягом 2 годин робіт з попереднього опрацювання документів (вивчення апеляційної скарги), є завищеною, зважаючи на ту обставину, що крім даних робіт представник відповідача додатково зазначає про виконання ним робіт з підготовки відзиву на апеляційну скаргу, суд зазначає, що, беручи на себе обов`язок щодо здійснення представництва інтересів клієнта в суді, адвокат бере на себе відповідальність не лише за якусь одну дію, зокрема, підготовку процесуального документа, виступ в суді, а бере на себе обов`язок по вчиненню комплексу дій, метою яких є забезпечення реалізації процесуальних прав та захист інтересів клієнта.
Посилання представника позивача на те, що частина наданих послуг мала місце під час розгляду справи у суді першої інстанції є необґрунтованими та не підтверджуються матеріалами справи. Колегія суддів вказує, що надання таких послуг як аналіз законодавства та вивчення судової практики під час апеляційного розгляду не свідчить про їх безпідставність лише з огляду на представництво інтересів сторони цим же адвокатом у суді першої інстанції.
Таким чином, підстави для відмови чи зменшення розміру витрат ТОВ «SITM GmbH AG» на правничу допомогу відсутні, оскільки клопотання, подане ТОВ «Зооманія», є необґрунтованим та не доводить неспівмірності витрат, які просить стягнути представник відповідача.
Колегія суддів, беручи до уваги викладене та зважаючи на зазначені положення законодавства, враховуючи принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), реальності та розумності судових витрат, наведених позивачем заперечень, дійшла висновку про наявність підстав для задоволення заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «SITM GmbH AG» - адвоката Розумної О.О. про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Зооманія» витрат на професійну правничу допомогу які понесені відповідачем в суді апеляційної інстанції в розмірі 24 850,00 грн.
Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви.
24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 введено в Україні воєнний стан, який продовжено до 11.08.2024 (Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 08.05.2024 №3684-IX).
Відповідно до ст.26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.
При цьому, згідно Рекомендацій прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.
На підставі вищевикладеного, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, враховуючи поточну обстановку, що склалася в місті Харкові, суд був вимушений вийти за межі строку встановленого статтею 244 Господарського процесуального кодексу України.
З урахуванням вищенаведеного, керуючись ст.ст.129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -
1.Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «SITM GmbH AG» - адвоката Розумної О.О. про ухвалення додаткового рішення у справі №922/2182/22 задовольнити.
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст додаткової постанови складено 27.06.2024.
Головуючий суддя Р.А. Гетьман
Суддя В.В. Россолов
Суддя О.І. Склярук