ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року Справа № 903/207/24

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Мельник О.В. , суддя Філіпова Т.Л.

секретар судового засідання Першко А.А.

позивача: представник не з`явився

відповідача: представник не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу (вх.№2355/24 від 17 травня 2024 року) Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Володимир-Волинське лісомисливське господарство" ДСГП "Ліси України" на рішення Господарського суду Волинської області від 23 квітня 2024 року у справі №903/207/24 (повний текст складено 23 квітня 2024 року, суддя Вороняк А.С.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Західземлепроект"

до Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Володимир-Волинського лісомисливського господарства"

про стягнення 408908,10 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Західземлепроект" звернулося до Господарського суду Волинської області з позовом до Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії Володимир-Волинського лісомисливського господарства" про стягнення 408908,10 грн основного боргу.

При обґрунтуванні позовних вимог посилаються на неналежне виконання відповідачем умов договору на розроблення землевпорядної документації №11 від 08 квітня 2019 року в частині повної та своєчасної оплати виконаних робіт.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 23 квітня 2024 року у справі №903/207/24 задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Західземлепроект" до Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Володимир-Волинського лісомисливського господарства" про стягнення 408908,10 грн.

Присуджено до стягнення з Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (вул. Шота Руставелі, 9А, м. Київ, ) в особі філії "Володимир-Волинське лісомисливське господарство" (вул.Ковельська,130, м.Володимир, Волинська область, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Західземлепроект" (вул. Героїв УПА,73, м. Львів, ) 408908,10 грн (чотириста вісім тисяч дев`ятсот вісім гривень 10 коп.) основного боргу, а також 4906,90 грн (чотири тисячі дев`ятсот шість гривень 90 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Вказане рішення мотивоване тим, що матеріалами справи підтверджена заборгованість в сумі 408908,10 грн. Місцевий господарський суд прийшов до висновку, що сама лише відсутність виставлених рахунків-фактур не може бути підставою для відмови у позові з огляду на ненастання через це строку оплати наданих послуг. Крім того, суд першої інстанції звернув увагу, що додаткові угоди до договору є дійсними, а між сторонами підписано акти здачі-приймання виконаних робіт за договором №11 від 08 квітня 2019 року без зауважень.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" в особі філії "Володимир-Волинське лісомисливське господарство" (вх.№2355/24 від 17 травня 2024 року) звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт стверджує, що на підставі пункту 3.1. Договору зобов`язання з оплати послуг виникає з моменту отримання рахунку-фактури та актів виконаних робіт, а оскільки рахунки позивачем виставлені не були, строк виконання грошового зобов`язання для відповідача не настав, що судом першої інстанції при прийняті рішення не взято до уваги. Тоді як, під час надання послуг необхідно приділяти увагу не тільки змісту договору, а також правильному оформленню всіх документів первинного бухгалтерського обліку, тому що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Скаржник зауважує, що одностороння відмова від договору можлива тільки у випадках, якщо право на таку відмову встановлено договором. Тобто позивач в одностронньому порядку не мав права вирішити, що виставлення рахунків-фактур для оплати є не обов`язковим.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 03 червня 2024 року у справі №903/207/24 поновлено Державному спеціалізованому господарському підприємству "Ліси України" в особі філії "Володимир-Волинське лісомисливське господарство" строк на подання апеляційної скарги. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Володимир-Волинське лісомисливське господарство" (вх.№2355/24 від 17 травня 2024 року) на рішення Господарського суду Волинської області від 23 квітня 2024 року у справі №903/207/24. Розгляд апеляційної скарги призначено на 24 червня 2024 року об 11:00 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601 м. Рівне вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань №2.

Позивач своїм правом, передбаченим статтею 263 ГПК України, не скористався, відзиву на апеляційну скаргу не надав.

Представники позивача та відповідача в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши надану судом юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 08 квітня 2019 року між Державним підприємством "Володимир-Волинське лісомисливське господарство" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Західземлепроект" (розробник) було укладено договір №11 на розроблення землевпорядної документації (далі - договір) /а.с.61-62/.

Відповідно до пункту 1.1 договору замовник замовляє, а розробник бере на себе зобов`язання виконати роботи: виготовити проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею 4731,7990 га згідно додатку №1 до договору, що є його невід`ємною частиною; подання на державну реєстрацію земельної ділянки та отримання витягу з Державного земельного кадастру; у разі необхідності отримання висновку державної землевпорядної експертизи на проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок відповідно до вимог чинного законодавства України.

Згідно з пунктом 2.1 договору загальна вартість робіт за цим договором становить 1414000,58 грн без ПДВ у тому числі: проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок 1414000,58 грн без ПДВ. Зокрема, вартість робіт на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок подана в додатку №1 до даного договору, що є невід`ємною частиною.

Пунктом 3.1 договору узгоджено, що приймання виконаних робіт за цим договором оформляється актом приймання-передачі робіт. Замовник зобов`язаний підписати акт приймання-передачі документів протягом п`яти робочих днів з моменту отримання витягу з Державного земельного кадастру. У разі відмови від підписання акту, замовник складає мотивований протокол розбіжностей (пункти 3.2, 3.3 договору).

Згідно з пунктом 4.1 договору термін виконання робіт за договором становить 6 місяців з дати отримання вхідних даних.

Відповідно до пункту 5.1 договору оплата виконаних робіт здійснюється протягом п`яти робочих днів на підставі підписаного акту приймання-передачі виконаних робіт шляхом безготівкового перерахунку коштів з рахунку замовника на рахунок розробника згідно виставленого рахунку-фактури.

В пункті 10.1 договору сторони узгодили, що він набирає чинності з 08 квітня 2019 року і діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.

Додатком №1 до договору, який є також його невід`ємною частиною договору, сторони узгодили перелік документацій із землеустрою щодо відведення земельних ділянок на території Іваничівського та Володимир-Волинського районів орієнтовною площею 4731,799 га з цільовим призначенням: для ведення лісового господарства, вартість робіт 1414000,58 грн без ПДВ /а.с.62 зворотна сторона/.

08 жовтня 2019 року між ДП "Володимир-Волинське лісомисливське господарство" та ТОВ "Західземлепроект" підписано додаткову угоду №1 до договору на виконання робіт (послуг) із землеустрою №11 від 08 квітня 2019 року /а.с.63/. Цією угодою сторони внесли зміни до пунктів 4.1, 10.1, а саме:

"4.1. Строк виконання робіт (послуг): початок - з моменту підписання додаткової угоди до договору, закінчення 31 грудня 2019 року.

10.1. Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє по 31 грудня 2019 року, а в частині розрахунків - до їх повного завершення".

Також даною додатковою угодою сторони доповнили договір пунктом 10.5 про таке: "Реорганізація сторін договору не є підставою для зміни або припинення чинності цього договору та він зберігає свою чинність для їх правонаступників".

03 січня 2020 року між ДП "Володимир-Волинське лісомисливське господарство" та ТОВ "Західземлепроект" підписано додаткову угоду №2 до договору на виконання робіт (послуг) із землеустрою №11 від 08 квітня 2019 року /а.с.63 зворотна сторона/. Цією угодою сторони внесли зміни до пунктів 4.1, 10.1., а саме:

"4.1. Строк виконання робіт (послуг): початок - з моменту підписання додаткової угоди до договору, закінчення 31 грудня 2020 року.

10.1. Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє по 31 грудня 2020 року, а в частині розрахунків - до їх повного завершення".

04 серпня 2020 року сторони в двосторонньому порядку підписали зміни та доповнення до договору №11 на розроблення землевпорядної документації від 08 квітня 2019 року, яким сторони вказавши, що розробник ТОВ "Західземлепроект" зареєстрований як платник податку на додану вартість виклали розділ 2 договору в такій редакції: "Загальна вартість робіт за цим договором становить 1 414 000 грн. 58 коп. в тому числі ПДВ 20% - 235 666 грн. 76 коп. у тому числі: проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок 1 414 000 грн. 58 коп. в тому числі ПДВ 20% - 235 666 грн. 76 коп.. Зокрема, вартість робіт на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок подана в додатку №1 до даного договору, що є невід`ємною частиною." Сторони внесли відповідні зміни і в додаток №1, вказавши, що вартість робіт в розмірі 1 414 000 грн. 58 коп. включає ПДВ /а.с.64/.

04 січня 2021 року між ДП "Володимир-Волинське лісомисливське господарство" та ТОВ "Західземлепроект" підписано додаткову угоду №3 до договору на виконання робіт (послуг) із землеустрою №11 від 08 квітня 2019 року /а.с.65/. Цією угодою сторони внесли зміни до пунктів 4.1, 10.1., а саме:

"4.1. Строк виконання робіт (послуг): початок - з моменту підписання додаткової угоди до договору, закінчення 31 грудня 2021 року.

10.1. Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє по 31 грудня 2021 року, а в частині розрахунків - до їх повного завершення".

03 січня 2022 року між ДП "Володимир-Волинське лісомисливське господарство" та ТОВ "Західземлепроект" підписано додаткову угоду №4 до договору на виконання робіт (послуг) із землеустрою №11 від 08 квітня 2019 року /а.с.65 зворотна сторона/. Цією угодою сторони внесли зміни до пунктів 4.1, 10.1., а саме:

"4.1. Строк виконання робіт (послуг): початок - з моменту підписання додаткової угоди до договору, закінчення 30 грудня 2022 року.

10.1. Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє по 30 грудня 2022 року, а в частині розрахунків - до їх повного завершення".

30 грудня 2022 року між ДП "Володимир-Волинське лісомисливське господарство" та ТОВ "Західземлепроект" підписано додаткову угоду №5 до договору на виконання робіт (послуг) із землеустрою №11 від 08 квітня 2019 року /а.с.66/. Цією угодою сторони внесли зміни до пунктів 4.1, 10.1., а саме:

"4.1. Строк виконання робіт (послуг): початок - з моменту підписання додаткової угоди до договору, закінчення 30 червня 2023 року.

10.1. Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє по 30 червня 2023 року, а в частині розрахунків - до їх повного виконання".

10 січня 2023 року між Державним спеціалізованим господарським підприємством "Ліси України" в особі директора філії "Володимир-Волинське лісомисливське господарство" та ТОВ "Західземлепроект" підписано додаткову угоду №6 до договору на розроблення землевпорядної документації №11 від 08 квітня 2019 року про те, що на підставі пункту 8 наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 28 жовтня 2022 року №842 "Про припинення Державне підприємство "Володимир-Волинське лісомисливське господарство" та затвердження складу комісії", наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 03 січня 2023 року №16 "Про затвердження передавального акту Державного підприємства "Володимир-Волинське лісомисливське господарство" Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" є правонаступником є правонаступником прав та обов`язків Державного підприємства "Володимир-Волинське лісомисливське господарство".

Відповідно до пункту 3.1 Положення про філію "Володимир-Волинське лісомисливське господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства Ліси України філія діє від імені ДСГП "Ліси України" та в його інтересах.

Відтак, цією угодою сторони внесли зміни в договір, а саме змінили преамбулу договору та виклали її в такій редакції:

"Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" в особі директора філії "Володимир-Волинське лісомисливське господарство" Філюка Володимира Володимировича, що діє на підставі Положення про філію "Володимир-Волинське лісомисливське господарство" та довіреності (надалі Замовник) з одного боку, та Товариство з обмеженою відповідальністю "Західземлепроект" в особі директора Ірзи Івана Ярославовича, що діє на підставі Статуту (далі - Виконавець), з іншої сторони, разом - Сторони, уклали цей договір про наступне (далі - Договір)".

Сторони дійшли також згоди внести зміни в розділ договору "Місцезнаходження та банківські реквізити сторін" та преамбулу Додатку №1 "Протокол погодження договірної ціни".

30 червня 2023 року між Державним спеціалізованим господарським підприємством "Ліси України" в особі директора філії "Володимир-Волинське лісомисливське господарство" та ТОВ "Західземлепроект" підписано додаткову угоду №6/01 до договору на розроблення землевпорядної документації №11 від 08 квітня 2019 року /а.с.68/. Цією угодою сторони внесли зміни до пунктів 4.1, 10.1., а саме:

"4.1. Строк виконання робіт (послуг): початок - з моменту підписання додаткової угоди до договору, закінчення 31 грудня 2023 року.

10.1. Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє по 30 грудня 2023 року, а в частині розрахунків - до їх повного завершення".

29 грудня 2023 року між Державним спеціалізованим господарським підприємством "Ліси України" в особі директора філії "Володимир-Волинське лісомисливське господарство" та ТОВ "Західземлепроект" підписано додаткову угоду №7 до договору на розроблення землевпорядної документації №11 від 08 квітня 2019 року /а.с.68 зворотна сторона/. Цією угодою сторони внесли зміни до пунктів 4.1, 10.1., а саме:

"4.1. Строк виконання робіт (послуг): початок - з моменту підписання додаткової угоди до договору, закінчення 30 червня 2024 року.

10.1. Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє по 30 червня 2024 року, а в частині розрахунків - до їх повного завершення".

На виконання умов договору ТОВ "Західземлепроект" надало послуги з виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, які розташовані на території Луцького та Володимир-Волинського районів Волинської області в кількості 62 шт. на суму 408908,10 грн.

Замовник - Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" в особі директора філії "Володимир-Волинське лісомисливське господарство" прийняло відповідні роботи із зазначенням про те, що документація відповідає умовам договору, належним чином оформлена і передана замовнику, що підтверджується актами від 19 лютого 2024 року здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) за договором №11 від 08 квітня 2019 року /а.с.69-70/, які підписані та скріплені печатками сторін без будь-яких зауважень.

Станом на час розгляду справи відповідач не оплатив вартість виконаних позивачем робіт, доказів оплати відповідач суду не подав, суми позову не оспорив.

Враховуючи викладені обставини справи місцевий господарський суд прийшов до висновку про задоволення позову, з чим погоджується колегія суддів.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 15 Цивільного кодексу України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Відповідно до статті 173 Господарського кодексу України та статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з положеннями статті 193 Господарського кодексу України, статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У статтях 3, 6, 203, 626, 627 Цивільного кодексу України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Згідно статті 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Загальні умови укладання договорів, що породжують господарські зобов`язання, наведені в статті 179 Господарського кодексу України, згідно з якою майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до частини 2 статті 180 Господарського кодексу України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу статті 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

При цьому відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України, вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України, з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Невиконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися лише при: - розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; - розірванні договору в судовому порядку; - відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; - припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; - недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Статтею 837 Цивільного кодексу України визначено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно статті 853 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Згідно статті 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу положень частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Частиною 4 статті 882 Цивільного кодексу України передбачено, що передавання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і його підписує друга сторона.

За визначенням статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно зі статтею 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Перелік вказаних вимог, додержання яких є необхідним для дійсності правочину, є вичерпним.

Згідно з статтями 598, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 631 Цивільного кодексу України та частиною 7 статті 180 Господарського кодексу України передбачено, що строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

З дослідженого колегією суддів вбачається, що на виконання умов договору ТОВ "Західземлепроект" надало послуги з виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, які розташовані на території Луцького та Володимир-Волинського районів Волинської області в кількості 62 шт. на суму 408908,10 грн. Замовник - Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" в особі директора філії "Володимир-Волинське лісомисливське господарство" прийняло відповідні роботи із зазначенням про те, що документація відповідає умовам договору, належним чином оформлена і передана замовнику, що підтверджується актами від 19 лютого 2024 року здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) за договором №11 від 08 квітня 2019 року /а.с.69-70/, які підписані та скріплені печатками сторін без будь-яких зауважень.

Оцінюючи акти здачі - приймання виконаних робіт, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про належність таких доказів у підтвердження виконання робіт за договорами з огляду на їх відповідність наведеним вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", оскільки ними зафіксовано факт виконання робіт (надання послуг) та прийняття їх відповідачем саме за вказаним договором без будь-яких заперечень чи зауважень, а також те, що вони містять відомості про відповідні господарські операції та підтверджують факт їх здійснення.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про підробку підписів на актах та чи відсутність у представника повноважень їх підписувати, або ж доказів втрати зазначеної печатки, її підробку чи інше незаконне використання третіми особами всупереч волі відповідача.

Отже, беручи до уваги те, що матеріали справи підтверджують виконання позивачем робіт за договором із урахуванням внесених змін додатковими угодами щодо строку виконання робіт, а також те, що відповідач зі свого боку порушив зобов`язання щодо оплати виконаних робіт, внаслідок чого у нього утворилася перед позивачем заборгованість, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 408908,10 грн підлягають задоволенню.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апелянта про те, що строк виконання грошового зобов`язання для відповідача не настав з посиланням на те, що обов`язок з оплати послуг виникає з моменту отримання рахунку-фактури та актів виконаних робіт, а рахунки позивачем виставлені не були.

За своєю правовою природою рахунок на оплату товару (рахунок-фактури) не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти як оплату за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 614 Цивільного кодексу України, а тому не звільняє відповідача від обов`язку оплатити товар.

Така правова позиція є сталою в судовій практиці і викладена в постановах Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №910/32579/15, від 22 травня 2018 року у справі №923/712/17, від 21 січня 2019 року у справі №925/2028/15, від 02 липня 2019 року у справі №918/537/18, від 29 серпня 2019 року у справі №905/2245/17, від 26 лютого 2020 року у справі №915/400/18, від 29 квітня 2020 року №915/641/19.

Колегія суддів бере до уваги те, що в договорі на виконання робіт (послуг) із землеустрою, додаткових угодах до нього, а також в актах здачі - приймання виконаних робіт до договору зазначено усі необхідні реквізити, в тому числі, і номер розрахункового рахунку, для здійснення оплати отриманих відповідачем послуг, тому сама лише відсутність виставлених рахунків-фактури не може бути підставою для відмови у позові з огляду на ненастання через це строку оплати наданих послуг.

Посилання апелянта на те, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, а відсутність рахунків-фактури призвело до неправильного оформлення документів первинного бухгалтерського обліку, є безпідставними, оскільки як вже зазначалося рахунок-фактура не є первинним документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".

Місцевий господарський суд обгрунтовано відхилив твердження відповідача про те, що договір від 08 квітня 2019 року припинив свою дію 30 грудня 2019 року як невиконаний, а укладені додаткові угоди до нього є новими договорами.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 26 червня 2018 року у справі №910/9072/17 закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України, частиною першою статті 202 Господарського кодексу України такою підставою є виконання, проведене належним чином. З огляду на те, що закон не передбачає такої підстави, як закінчення строку дії договору, для припинення зобов`язання, яке лишилося невиконаним, Велика Палата Верховного Суду відхилила доводи скаржника про те, що після закінчення строку дії укладеного між сторонами Договору є неможливим виконання відповідачем робіт за цим Договором та їх прийняття позивачем.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу на правові висновки Верховного Суду викладені у постанові від 18 листопада 2019 року у справі №910/16750/18, в якій вказано, що закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно статті 599 Цивільного кодексу України, частини 1 статті 202 Господарського кодексу України такою підставою є виконання, проведене належним чином. При цьому слід розрізняти припинення безпосередньо дії договору та припинення зобов`язань, визначених ним. Навіть після припинення дії договору, невиконані стороною зобов`язання за ним залишаються чинними для такої сторони - боржника, і вказана обставина не звільняє останнього від виконання обов`язку протягом того часу, коли існує відповідне зобов`язання. Верховний Суд вказав, що поняття "строк дії договору" та "строк виконання зобов`язання" не є тотожними.

Судами враховано відсутність будь яких звернень замовника до виконавця з відмовою від договору чи його розірвання у зв`язку із закінчення строку його дії.

Додаткові угоди до договору є дійсними, про інше відповідачем у справі не доведено.

Сторони договору підписували додаткові угоди до договору, що не заборонено приписами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, таким чином врегульовували свої правовідносин з метою належного виконання сторонами своїх зобов`язань за договорами.

Крім того, ДСГП "Ліси України" в особі філії "Володимир-Волинське лісомисливське господарство" 19 лютого 2024 року підписано акти здачі-приймання виконаних робіт, якими підтверджено, що відповідна документація за договором №11 від 08 квітня 2019 року оформлена належним чином і прийнята замовником без зауважень, відповідні акти містять посилання на укладений договір від 08 квітня 2019 року.

Колегія суддів, виходячи із положень частини 3 статті 6, статті 626 Цивільного кодексу України, зазначає, що сторони у договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, зокрема в частині визначення строку надання послуг, а тому безпідставні є посилання відповідача на норми Закону України "Про землеустрій", яким передбачено строк складання документації із землеустрою (шість місяців).

З огляду на викладене, в порушення вимог статей 76, 77 ГПК України, відповідач висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, не спростував. Посилання відповідача, викладені ним в апеляційній скарзі є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.

Суд вказує, що ЄСПЛ у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. ЄСПЛ зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення ЄСПЛ у справі "Трофимчук проти України").

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що рішення Господарського суду Волинської області від 23 квітня 2024 року у справі №903/207/24 необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення.

На підставі статті 129 ГПК України судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу (вх.№2355/24 від 17 травня 2024 року) Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Володимир-Волинське лісомисливське господарство" ДСГП "Ліси України" на рішення Господарського суду Волинської області від 23 квітня 2024 року у справі №903/207/24 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Волинської області від 23 квітня 2024 року у справі №903/207/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №903/207/24 повернути до Господарського суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "27" червня 2024 р.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Філіпова Т.Л.