ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" червня 2024 р. Cправа №902/76/24

Господарський суд Вінницької області у складі головуючої судді Нешик О.С. , при секретарі судового засідання Макогін О.І., за відсутності представників сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енкібуд", м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мего ЛТД", м.Вінниця

про стягнення 1671293,84 грн заборгованості за договором поставки

ВСТАНОВИВ:

Процесуальні дії у справі, стислий виклад позицій сторін.

До Господарського суду Вінницької області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Енкібуд" з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мего ЛТД" 1671293,84 грн заборгованості, нарахованої у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №18/27Щ від 20.08.2018 в частині здійснення повної оплати за поставлений товар, що складається з: 1466502,28 грн - основної заборгованості та 204791,56 грн - 3% річних.

Ухвалою суду від 23.01.2024 відкрито провадження у справі №902/76/24, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 12.03.2024.

13.02.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву б/н від 13.02.2024 (а.с.6-9, т.2), в якому відповідач проти позову заперечив з посиланням на те, що в порушення умов договору поставки №18/27Щ від 20.08.2018 позивачем не надано суду доказів узгодження сторонами замовлень покупця саме на ту кількість, тип товару, ціну та місце поставки товару, що визначені у видаткових накладних. Відсутні також докази направлення покупцем замовлень в будь/якій формі (листування, переписка, тощо) на поставку товару, згідно з такими видатковими накладними. Також враховуючи, що поставка не здійснювалася шляхом самовивозу (видаткові накладні містять посилання на місце поставки - смт Буштино), ненадання позивачем товарно-транспортних або залізничних накладних унеможливлює встановлення дійсності обставин поставки товару та передачі такого постачальником покупцю. Додатково відзначив про неспівмірність розміру нарахованих позивачем 3% річних, а тому заявив клопотання про зменшення компенсаційних нарахувань.

11.03.2024 до суду надійшла відповідь на відзив б/н від 08.03.2024 (а.с.15-19, т.2), де позивач навів свої аргументи та доводи відносно заперечень відповідача, зокрема те, що поведінка відповідача, яка полягала у відсутності його заперечень відносно отримання ним партій товару відповідно до підписаних видаткових накладних, свідчить узгодження сторонами замовлень саме на ту кількість, тип товару, ціну та місце поставки. Також позивач заперечив відносно тверджень відповідача стосовно способу поставки товару, оскільки долучені до відповіді на відзив товарно-транспортні накладні свідчать, що замовником перевезень товару був саме відповідач.

12.03.2024 на адресу суду надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Мего ЛТД" б/н від 12.03.2024 про призначення у справі №902/76/24 судової почеркознавчої експертизи (а.с.126-127,т.4). В означеному клопотанні, обґрунтовуючи необхідність призначення у справі судової експертизи, відповідач заперечив відносно підписання видаткових накладних №922 від 15.10.2021, №926 від 16.10.2021 та №992 від 16.11.2021.

З метою надання позивачеві можливості реалізувати належні йому процесуальні права на ознайомлення зі змістом заяви про призначення у справі судової експертизи, а також формування власної процесуальної позиції щодо неї, судом, за наслідками слухання справи 12.03.2024, прийняті протокольні ухвали про перерву до 09.04.2024 та продовження строку проведення підготовчого провадження у справі №902/76/24 на 30 днів.

25.03.2024 до суду звернувся позивач із клопотання про витребування доказів б/н від 25.03.2024 (а.с.138-139, т.4), де просив витребувати в Головного управління Державної податкової служби України у Вінницькій області інформацію щодо віднесення Товариством з обмеженою відповідальністю "Мего ЛТД" до податкового кредиту сум податку на додану вартість, нарахованих і сплачених Товариством з обмеженою відповідальністю "Енкібуд" за результатами поставки товарів відповідно до зареєстрованих в установленому порядку податкових накладних №41 від 15.10.2021 на суму 702450,00 грн, ПДВ 117075,00 грн; №46 від 16.10.2021 на суму 393120,00 грн, ПДВ 65520,00 грн; №52 від 16.11.2021 на суму 396900 грн, ПДВ 66150,00 грн. В обґрунтування необхідності витребування доказів заявник зазначив, що вказані документи необхідні для встановлення обставин, що мають значення для вирішення справи (підтвердять отримання відповідачем товару за спірними видатковими накладними).

За наслідками розгляду справи, 09.04.2024, суд оголосив ухвалу (яка занесена до протоколу судового засідання) про задоволення заяви відповідача, задля надання можливості останньому ознайомитись з письмовим клопотанням позивача про витребування доказів б/н від 25.03.2024 (а.с.138-139, т.4) оголосив перерву до 15.04.2024.

Ухвалою суду від 15.04.2024 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про призначення судової почеркознавчої експертизи б/н від 12.03.2024 у справі №902/76/24 оскільки матеріали справи №902/76/24 містять достатньо доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; клопотання позивача про витребування доказів б/н від 25.03.2024 задоволено; оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні до 07.05.2024.

30.04.2024 до суду надійшов лист Головного управління Державної податкової служби України у Вінницькій області №5276/5/02-32-04-03-18 від 29.04.2024 (а.с.174-176), яким надано витребувані ухвалою суду від 15.04.2024 докази.

За наслідками розгляду справи, 07.05.2024, враховуючи заяву представника відповідача адвоката Парпальос В.В., якою вона просила провести підготовче судове засідання без її участі, суд оголосив ухвалу (яка занесена до протоколу судового засідання) про закриття підготовчого провадження та призначення справи №902/76/24 до розгляду справи по суті на 30.05.2024.

Під час розгляду справи, 30.05.2024 суд, з урахуванням позиції представника позивача, а також з метою забезпечення реалізації процесуальних прав відповідача, зокрема на участь в судовому засіданні, постановив протокольну ухвалу про оголошення перерви до 10.06.2024.

На визначену судом дату, 10.06.2024, сторони не з`явились, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, а саме позивач - в судовому засіданні, 30.05.2024, що підтверджується розпискою (а.с.204, т.4), відповідач - шляхом надіслання ухвали від 30.05.2024 на адресу електронної пошти (а.с.205, т.4) та до електронного кабінету в підсистемі ЄСІТС відповідача та його представника, а також телефоном, що підтверджується телефонограмою (а.с.206, т.4).

Враховуючи неявку представників сторін, відповідно до ч.4 ст.240 ГПК України, 10.06.2024 судом підписано вступну та резолютивну частини рішення без його проголошення.

Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин.

20.08.2018 між позивачем (надалі - Постачальник) та відповідачем (надалі - Покупець) укладено договір поставки №18/27Щ (надалі за текстом також - Договір) (а.с.63-67, т.1), за умовами п.1.1 якого Постачальник зобов`язується проводити поставку (продаж) Покупцю у власність (повне господарське відання) щебінь та відсів із природного каменю, окремими партіями, відповідно до замовлення Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти цей Товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах цього Договору.

Асортимент, найменування, кількість, одиниця виміру, ціна та загальна вартість товару зазначаються у первинних документах Постачальника, які після підписання Сторонами мають юридичну силу специфікації в розумінні статті 266 Господарського кодексу України, та є невід`ємною частиною цього Договору (п.1.2 Договору).

Відповідно до п.2.1 Договору загальна кількість товару: згідно із накладними на відвантаження Товару.

Згідно з п.3.1, 3.2 Договору: ціна товару узгоджується шляхом підписання первинних документів Сторонами. Конкретні ціни за одиницю виміру товару, що визначені у видаткових накладних, встановлені Сторонами виключно для цього Договору, не поширюються на інші договори, що укладені або будуть укладені між Сторонами, і не можуть розглядатись у якості доказу усталеної практики визначення цін у договірних відносинах між Сторонами. Ціна на товар формується в українській національній валюті, включаючи ПДВ.

Розрахунки за кожну партію Товару. що поставляється, здійснюються Покупцем в національній валюті України безготівковим перерахунком коштів на поточний рахунок Постачальника на умовах 100% попередньої оплати за товар (п.3.6 Договору).

Відповідно до п.4.1, 4.2 Договору Постачальник здійснює поставку товару партіями на умовах СРТ - місце поставки вказується згідно заявки Покупця та/або ЕСА - місце відвантаження, відповідно міжнародних правил по тлумаченню термінів "Інкотермс" в редакції 2010 року, якщо інше письмово не погоджено Сторонами. Товар поставляється навалом залізничним транспортом та/або самовивозом автотранспортом згідно письмових та/або усних заявок Покупця погоджених з Постачальником. Датою відвантаження Товару вважається дата відправлення зі станції вантажовідправника або дата вказана у видатковій накладній (при самовивозі автотранспортом).

На кожну партію Товару Покупець надає Постачальнику замовлення в письмовій та/або усній формі, де зазначається номенклатура/асортимент, фракція, кількість, залізничні реквізити та адреса одержувача товару. Дане замовлення надається Постачальнику не пізніше ніж за 15 робочих днів до дати відвантаження товару. При поставці залізничним транспортом за невірно надані реквізити одержувача Покупець сам сплачує штрафні санкції відповідно до Статуту залізниці України та постанови КМ України (п.4.3 Договору).

Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та його скріплення печатками Сторін. Якщо після укладання Даного Договору з`ясується, що будь-яка із Сторін не міста права його укладання і його дія має бути припинена, в такому випадку вина Сторона зобов`язана відшкодувати іншій Стороні всі витрати, які та понесла у зв`язку з укладанням даного Договору, а також спричинені такій Стороні збитки (п.8.1 Договору).

За правилами п.8.2 Договору: строк цього Договору починає свій перебігу момент, визначений у п.8.1 цього Договору та закінчується "31" грудня 2019 року, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань Сторонами відповідно цього Договору.

На виконання умов Договору між сторонами підписано видаткові накладні (а.с.68-171,т.1), якими підтверджується поставка товару відповідачу, а саме: №РН-0000310 від 03.09.2018 на суму 509613,97 грн з ПДВ; №РН-0000312 від 05.09.2018 на суму 341534,19 грн з ПДВ; №РН-0000318 від 07.09.2018 на суму 171011,40 грн; №РН-0000319 від 09.09.2018 на суму 169545,59 грн з ПДВ; №РН-0000345 від 11.09.2018 на суму 168568,38 грн з ПДВ; №РН-0000351 від 13.09.2018 на суму 102118,24 грн з ПДВ; №РН-0000359/1 від 15.09.2018 на суму 169789,90 грн з ПДВ; №РН-0000361 від 16.09.2018 на суму 68404,56 грн з ПДВ; №РН-0000373 від 19.09.2018 на суму 68893,16 грн з ПДВ; №РН-0000387 від 24.09.2018 на суму 68404,56 грн з ПДВ; №РН-0000391 від 26.09.2018 на суму 169056,98 грн з ПДВ; №РН-0000525 від 07.11.2018 на суму 166727,81 грн; №РН-0000530 від 11.11.2018 на суму 66026,11 грн з ПДВ; №РН-0000543 від 05.12.2018 на суму 107100,00 грн з ПДВ; №56 від 02.03.2019 на суму 255717,00 грн з ПДВ; №57 від 04.03.2019 на суму 51660,00 грн з ПДВ; №66 від 16.03.2019 на суму 211858,76 грн з ПДВ; №70 від 19.03.2019 на суму 131132,62 грн з ПДВ; №90 від 28.03.2019 на суму 78833,66 грн; №93 від 29.03.2019 на суму 182183,38 грн з ПДВ; №99 від 31.03.2019 на суму 286736,40 грн з ПДВ; №101 від 01.04.2019 на суму 260820,00 грн з ПДВ; №102 від 01.04.2019 на суму 143658,00 грн з ПДВ; №104 від 02.04.2019 на суму 28566,00 грн з ПДВ; №107 від 02.04.2019 на суму 288972,00 грн з ПДВ; №125 від 12.04.2019 на суму 143244,00 грн з ПДВ; №129 від 14.04.2019 на суму 230598,00 грн з ПДВ; №134 від 15.04.2019 на суму 115920,00 грн з ПДВ; №140 від 19.04.2019 на суму 143658,00 грн; №152 від 25.04.2019 на суму 286074,00 грн; №156 від 26.04.2019 на суму 550206,00 грн; №160 від 01.05.2019 на суму 440544,31 грн з ПДВ; №161 від 02.05.2019 на суму 293837,54 грн з ПДВ; №175/4 від 08.05.2019 на суму 453100,18 грн з ПДВ; №182/1 від 10.05.2019 на суму 150599,39 грн; №560/1 від 12.09.2019 на суму 220454,68 грн з ПДВ; №562/1 від 13.09.2019 на суму 202779,07 грн з ПДВ; №564/1 від 14.09.2019 на суму 171624

Отже наявними у справі видатковими накладними підтверджується поставка відповідачу товару на суму 19 936 714,00 грн.

Наявними у справі банківськими виписками стверджується сплата відповідачем грошових коштів в загальній сумі 18 470 211,72 грн на виконання умов Договору (а.с.172-273,т.1), а саме:

- 21.08.2018 на суму 1350216,24 грн;

- 14.09.2018 на суму 700000,00 грн;

- 29.10.2018 на суму 300000,00 грн;

- 27.02.2019 на суму 1,37 грн та 474001,80 грн;

- 28.03.2019 на суму 500000,00 грн;

- 09.04.2019 на суму 776431,04 грн та 800000,00 грн;

- 21.05.2019 на суму 450000,00 грн;

- 31.05.2019 на суму 100000,00 грн;

- 21.06.2019 на суму 500000,00 грн;

- 24.07.2019 на суму 820000,00 грн;

- 27.09.2019 на суму 800000,00 грн;

- 22.10.2019 на суму 450000,00 грн;

- 13.11.2019 на суму 262154,09 грн;

- 27.11.2019 на суму 65000,00 грн;

- 17.12.2019 на суму 100000,00 грн;

- 20.12.2019 на суму 200000,00 грн;

- 27.12.2019 на суму 1000000,00 грн;

- 15.01.2020 на суму 50000,00 грн та 50000,00 грн;

- 02.03.2020 на суму 200000,00 грн та 250000,00 грн;

- 03.03.2020 на суму 50000,00 грн;

- 28.08.2020 на суму 200000,00 грн, 1000000,00 грн та 1000000,00 грн;

- 04.09.2020 на суму 324200,56 грн;

- 16.09.2020 на суму 862812,94 грн;

- 22.10.2020 на суму 623684,40 грн;

- 18.05.2021 на суму 250000,00 грн, 450000,00 грн, 350000,00 грн та 450000,00 грн;

- 12.11.2021 на суму 1314810,00 грн;

- 20.12.2021 на суму 396900,00 грн;

- 30.12.2021 на суму 280000,00 грн, 390000,00 грн, 330000,00 грн.

В матеріалах справи наявні також товарно-транспортні та залізничні накладні, якими підтверджується поставка товару за Договором відповідачу (а.с.58-249, т.2; а.с. 1-192, т.3).

В обґрунтування своїх вимог позивачем також надано податкові накладні:

- №41 від 15.10.2021, в якій задекларовано операцію з постачання відсіву на суму 585375,00 грн та ПДВ - 117075,00 грн) (а.с.120-121,т.4);

- №46 від 16.10.2021, в якій задекларовано операцію з постачання відсіву на суму 327600,00 грн та ПДВ - 65520,00 грн) (а.с.122-123,т.4);

- №52 від 16.11.2021, в якій задекларовано операцію з постачання відсіву на суму 330750,00 грн та ПДВ - 66150,00 грн) (а.с.124-125,т.4).

Згідно з наявними в матеріалах справи податкових декларацій з податку на додану вартість за жовтень 2021, листопад 2021 та грудень 2021 (а.с.178-186, т.4) відповідачем задекларовано операції з придбання у позивача товарів на суму 1931181 грн (ПДВ - 386236,2 грн) за жовтень 2021; на суму 739832,65 грн (ПДВ - 147966,53 грн) за грудень 2021.

Згідно з підписаними між сторонами видатковими накладними за договором №2120Б від 15.04.2021 позивачу також було поставлено відповідачу:

- товар на загальну суму 417924,00 грн та ПДВ - 83584,80 грн) за видатковою накладною №954/1 від 28.10.2021 (а.с.190,т.4);

- товар на загальну суму 409082,67 грн та ПДВ - 81816,53 грн) за видатковою накладною №968/2 від 06.11.2021 (а.с.190,т.4).

Норми права, які застосував суд, висновки щодо порушення, невизнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Як зазначено вище: предметом позову у цій справі є матеріально-правова вимога про стягнення 1466502,28 грн - основної заборгованості та 204791,56 грн - 3% річних, що нараховані в зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №18/27Щ від 20.08.2018.

Суд зазначає, що укладений між сторонами Договір, за своєю правовою природою є договором поставки, положення якого врегульовано главою 54 ЦК України.

Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (ч.1 ст.662 ЦК України).

Відповідно до ст.633 ЦК України: продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.689 ЦК України покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Стосовно доводів відповідача про непідписання видаткових накладних №922 від 15.10.2021, №926 від 16.10.2021 та №992 від 16.11.2021, суд зазначає наступне.

Статтею 79 ГПК України унормовано, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (такий висновок щодо застосування норм ст.79 ГПК України викладений у постанові Верховного Суду від 25.06.2020 у справі №924/233/18).

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У постанові від 01.06.2020 у справі №906/355/19 Верховний Суд зазначив, що як доказ податкова накладна може оцінюватися судом лише у сукупності з іншими доказами у справі, проте не може бути єдиним доказом, на підставі якого суд встановлює факт постачання товару покупцю та його прийняття ним. Проте, оцінюючи податкові накладні у сукупності з іншими доказами у справі господарські суди повинні враховувати положення Податкового кодексу України та фактичні дії як постачальника, так і покупця, щодо відображення ними в податковому та бухгалтерському обліку постачання спірного товару.

Як встановлено судом:

- за видатковою накладною №922 від 15.10.2021, яка підписана сторонами, позивачем було поставлено відповідачу 1115 тонн відсіву вартістю 585375,00 грн та ПДВ - 117075,00 грн;

- за видатковою накладною №926 від 16.10.2021, яка підписана сторонами, позивачем було поставлено відповідачу 624 тонни відсіву вартістю 327600,00 грн та ПДВ - 65520,00 грн;

- за видатковою накладною №992 від 16.11.2021, яка підписана сторонами, позивачем було поставлено відповідачу 630 тонн відсіву вартістю 330750,00 грн та ПДВ - 66150,00 грн.

В податкових накладних №41 від 15.10.2021, №46 від 16.10.2021, №52 від 16.11.2021 позивачем задекларовано операцію з постачання товару за спірними видатковими накладними.

Відповідно до пп. "а" п.185.1. ст.185 ПК України об`єктом оподаткування є, зокрема, операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Платник податку на підставі п.201.1. ст.201 ПК України зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з абз. 1,2 п.201.10. ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Матеріалами справи підтверджується, що в податкових деклараціях з податку на додану вартість за жовтень 2021, листопад 2021 та грудень 2021 (а.с.178-186,т.4) відповідачем задекларовано операції з придбання у позивача товарів на суму 1931181 грн (ПДВ - 386236,2 грн) за жовтень 2021; на суму 739832,65 грн (ПДВ - 147966,53 грн) за грудень 2021.

Зі змісту наявних у справі документів слідує, що розмір задекларованих відповідачем операцій з придбання у позивача товарів у позивача повністю відповідає розміру зазначеному у спірних видаткових накладних та накладних №954/1 від 28.10.2021 та №968/2 від 06.11.2021 за іншим правочином, укладеним між сторонами, - договір №2120Б від 15.04.2021.

За наведених обставин, враховуючи сукупність доказів у справі, суд доходить висновку, що обставини поставки відповідачу товару за видатковими накладними №922 від 15.10.2021, №926 від 16.10.2021 та №992 від 16.11.2021 є доведеними.

Розглядаючи вимоги позивача про стягнення 1466502,28 грн - основної заборгованості, суд враховує таке.

Згідно зі ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства. Вказана норма за своїм змістом кореспондується з приписами ч.1 ст.193 ГК України.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Наявними у справі видатковими накладними (а.с.68-171,т.1) підтверджується поставка відповідачу товару на загальну суму 19936714,00 грн. Водночас на виконання умов Договору відповідачем сплачено 18470211,72 грн (а.с.172-273,т.1).

Як встановлено ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з п.3.6 Договору: розрахунки за кожну партію Товару. що поставляється, здійснюються Покупцем в національній валюті України безготівковим перерахунком коштів на поточний рахунок Постачальника на умовах 100% попередньої оплати за товар.

За правилами ч.1 ст.693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

З огляду на наведені умови Договору, суд доходить висновку, що відповідач є таким, що прострочив виконання своїх зобов`язань з дня поставки товару за видатковими накладними, наявними у даній справі (а.с.68-171,т.1).

Враховуючи викладене, беручи до уваги відсутність доказів проведення остаточних розрахунків за отриманий товар, суд доходить висновку, що вимоги позивача про стягнення 1 466 502,28 грн - основної заборгованості є правомірними та обґрунтованими, а отже підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення 204791,56 грн - 3% річних за період з 11.09.2018 по 14.09.2023, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на висновки суду відносно дати з якої відповідач вважається таким, що прострочив виконання своїх зобов`язань, суд доходить висновку, що у доданому до позовної заяви №12/01/1-2024 від 12.01.2024 розрахунку 3% річних (а.с.19-22,т.1) позивачем вірно визначено періоди, на які здійснено компенсаційні нарахування

Перевіривши обрахунок 3 % річних, враховуючи наведені вище висновки, судом встановлено правомірність заявлених до стягнення з відповідача 204791,56 грн - 3% річних.

Вирішуючи клопотання відповідача щодо компенсаційних нарахувань, суд відзначає, що згідно з ч. 1 ст. 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України №7-рп/2013 від 11.07.2013 слідує, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Відтак, інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Згідно із ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст. 625 ЦК України, викладені у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18, згідно яких суд з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст.625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника.

Такими чином вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені) та відсотків річних, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) та відсотків річних таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Тобто з системного аналізу вищевказаних норм слідує, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки та відсотків річних є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки та відсотків річних.

Водночас суд зауважує, що в даних правовідносинах заявлений позивачем розмір 3% річних в сумі 204791,56 грн становить орієнтовно 14% розміру основної заборгованості за Договором - 1466502,28 грн.

За наведених обставин, суд констатує про співмірність розміру компенсаційних нарахувань сумі основної заборгованості за Договором.

З огляду на наведене, враховуючи відсутність будь-яких доказів в обґрунтування клопотання відповідача про зменшення компенсаційних нарахувань, викладеного у відзиві на позовну заяву б/н від 13.02.2024, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні означеного.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Положення ст.76, 77 ГПК України передбачають, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, оцінивши подані докази, суд дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог.

Щодо судових витрат.

За правилами ст.129 ГПК України на відповідача покладається судовий збір в частині правомірно заявлених позовних вимог в сумі 25069,41 грн.

Керуючись ст.7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 87, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мего ЛТД" (Хмельницьке шосе, буд.13, кімната 502, м.Вінниця, 21036; ідентифікаційний код: 34455332) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енкібуд" (вул.Кулібіна, буд.11, офіс, 20, м.Київ, 03062, ідентифікаційний код: 38750,28 грн - основної заборгованості та 204791,56 грн - 3% річних та 25069,41 грн витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Повний текст рішення надіслати учасникам справи.

5. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 256, 257 ГПК України).

6. Повне рішення складено 24 червня 2024 р.

Суддя Нешик О.С.

кількість прим. ухвали:

1 - до справи;

2, 3 - ТОВ "Енкібуд" - в електронній формі до електронного кабінету у підсистемі ЄСІТС та на адресу електронної пошти (ІНФОРМАЦІЯ_2);

4, 5 - представнику позивача Комару О.Г. - в електронній формі до електронного кабінету у підсистемі ЄСІТС та на адресу електронної пошти ( ІНФОРМАЦІЯ_1 );

6, 7 - ТОВ "Мего ЛТД" - в електронній формі до електронного кабінету у підсистемі ЄСІТС та на адресу електронної пошти (ІНФОРМАЦІЯ_3);

8 - представнику відповідача Парпальос В.В. - в електронній формі до електронного кабінету у підсистемі ЄСІТС