ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2024 р. Справа №921/250/22

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий - суддя О.В. Зварич

судді В.М. Гриців

І.Б. Малех,

секретар судового засідання Р.А. Пишна,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно-Буд-Центр" б/н від 30.06.2023 року (вх. № 01-05/1089/24 від 15.04.2024 року)

на рішення господарського суду Тернопільської області від 23.05.2023 року (суддя М.С. Стадник; повний текст рішення складено 13.06.2023 року)

та апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Еланспецтрейд" б/н від 07.07.2023 року (вх. № 01-05/1091/24 від 15.04.2024 року)

на додаткове рішення господарського суду Тернопільської області від 13.06.2023 року (суддя М.С. Стадник; повний текст додаткового рішення складено 19.06.2023 року)

у справі № 921/250/22

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Еланспецтрейд" (надалі ТзОВ "Еланспецтрейд")

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно-Буд-Центр" (надалі ТзОВ "Техно-Буд-Центр")

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

1. ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1 );

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер-Авто-Пром" (надалі ТзОВ "Партнер-Авто-Пром");

3. Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" (надалі ПрАТ "СК "Перша")

про стягнення 612057,64 грн збитків, завданих внаслідок дорожньої транспортної пригоди,

за участю:

від позивача (в режимі відеоконференції): Ліпкевич І.В. - адвокат (ордер серії АС №1063827 від 28.11.2023 року);

від відповідача: не з`явився;

від третьої особи-1: не з`явився;

від третьої особи-2: не з`явився;

від третьої особи-3: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

07.06.2022 року ТзОВ "Еланспецтрейд" звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовом до ТзОВ "Техно-Буд-Центр" за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 , ТзОВ "Партнер-Авто-Пром", ПрАТ "СК "Перша" про стягнення 612057,64 грн збитків, завданих внаслідок дорожньої транспортної пригоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на автодорозі М-10 біля с. Горинка Кременецького району Тернопільської області, 22.11.2021 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки/моделі "HYUNDAI H350" реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ТзОВ "Партнер-Авто-Пром" та на підставі Договору оренди транспортних засобів №1-ТЗ-ТБЦ від 01.04.2019 переданого в користування ТзОВ "Техно-Буд-Центр", із м.Тернополя до м. Кременець, виїхав із своєї смуги руху та допустив зіткнення з вантажним автомобілем марки/ моделі "DAF CF 460 FT" реєстраційний номер: НОМЕР_2 , із напівпричепом марки "BENALU С39С17" реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить позивачу на праві власності, який рухався по своїй смузі в напрямку з м.Кременець в м. Тернопіль, чим порушив вимоги п. 10.1, 11.3 ПДР України. Відповідно до чинного законодавства шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується останнім, а не безпосередньо винним водієм.

Короткий зміст оскарженого рішення суду першої інстанції

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 23.05.2023 року у справі №921/250/22 задоволено позов ТзОВ "Еланспецтрейд". Стягнуто з ТзОВ "Техно-Буд-Центр" на користь ТзОВ "Еланспецтрейд" 612 057 грн 64коп. - збитків завданих внаслідок дорожньої транспортної пригоди, 10 500 грн 00коп. - витрат за проведення автотоварозначої експертизи та 9 180 грн 86 коп. - судового збору.

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що перебуваючи у трудових відносинах із ТзОВ "Техно-Буд-Центр" на посаді бригадира, ОСОБА_1 допустив 22.11.2021 зіткнення з вантажним автомобілем позивача; за поясненнями ОСОБА_1 , він змушений був сісти за кермо автомобіля, у зв`язку з хворобою водія, щоб довезти бригаду працівників до об`єкту будівництва у м.Кременець; за Висновками експерта №57 від 18.02.2022 та № 58 від 23.02.2023 підтверджено вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 631 752,30 грн та відновлювального ремонту напівпричепа-самоскида складає 110 305,34грн, а в загальній сумі 742 057,64грн; страхова сума згідно Полісу за заподіяну шкоду майну становить 130 000,00грн, отже сума відшкодування становить 612 057, 64грн (742 057,64грн - 130 000,00грн), яку відповідач зобов`язанний сплати позивачу відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України, як різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, наявні підстави для задоволення позову.

Короткий зміст оскарженого додаткового рішення суду першої інстанції

Додатковим рішенням від 13.06.2023 року у справі № 921/250/22 заяву ТзОВ "Еланспецтрейд" про стягнення витрат на правову допомогу задоволено частково. Стягнуто з ТзОВ "Техно-Буд-Центр" на користь ТзОВ "Еланспецтрейд" 20000 грн. 00коп. витрат на правничу допомогу. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги на основне рішення та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з рішенням суду першої інстанції. Вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Зазначає, що позивач не навів жодних даних про те, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах на посаді водія володільцем транспортного засобу ТзОВ "Техно-Буд-Центр". Вказує на те, що станом на час події ТзОВ "Техно-Буд-Центр"не володіло та не використовувало транспортний засіб у своїй господарській діяльності. Звертає увагу суду на те, що станом на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю ОСОБА_1 , останній був користувачем та володільцем транспортного засобу згідно укладеного попереднього договору та використовував вказаний транспортний засіб для власних потреб. Відповідач вважає, що не є особою, яка повинна відповідати за шкоду завдану іншою особою, яка володіла транспортним засобом на час заподіяння шкоди. Зазначає, що транспортний засіб був переданий з оренди ТзОВ "Техно-Буд-Центр" до ТзОВ "Партнер-Авто-Пром" відповідно до укладеного акту прийому-передачі від 01.11.2021 року. Вказує на те, що позивачем не долучено доказів про те, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб перебував в оренді ТзОВ "Техно-Буд-Центр". Заявляє, що ТзОВ "Партнер-Авто-Пром" у своїх письмових поясненнях підтвердило, що ТзОВ "Техно-Буд-Центр" не володіло та використовувало транспортний засіб на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, а відтак відповідач не повинен відповідати за шкоду, завдану іншою особою. Просить рішення господарського суду Тернопільської області від 23.05.2023 року у справі №921/250/22 скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти доводів скаржника, вважає апеляційну скаргу безпідставною, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду законним та обґрунтованим. Зокрема, зазначає, що доказами того, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах із відповідачем є письмові пояснення ОСОБА_1 , який останній надав слідчому СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області Атаманчуку А.О., з яких вбачається, що на момент дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 офіційно працював у ТзОВ "Техно-Буд-Центр" на посаді водія. Звертає увагу суду на те, що на подані представником позивача адвокатські запити прийшла відповідь, зі змісту яких вбачається те, що станом на 21.09.2022 року ОСОБА_1 за період з 01.11.2021 року по 30.11.2021 року перебував у трудових відносинах із страхувальником ТзОВ "Техно-Буд-Центр", а відтак аргументи відповідача є надуманими і спростовуються наявними матеріалами справи. Позивач заявляє, що ОСОБА_1 сів за кермо автомобіля, яке перебувало в оренді відповідача, з метою виконання завдання товариства та вчинив на ньому дорожньо-транспортну пригоду, а відтак джерелом підвищеної небезпеки залишається відповідач, з якого слід стягнути майнову шкоду завдану позивачу, яка перевищує суму страхового відшкодування. Зазначає, що укладений попередній договір купівлі-продажу є фіктивним, який не створює жодних правових наслідків. Просить рішення господарського Тернопільської області від 23.05.2023 року у справі №921/250/22 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги на додаткове рішення та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Позивач подав апеляційну скаргу на додаткове рішення господарського суду Тернопільської області від 13.06.2023 року у справі №921/250/22, в якій не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні заявлених вимог. Вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Зазначає, що загальна сума понесених витрат позивачем становить 38400,00 грн., що підтверджується належними та допустимими доказами та суду було надано детальний розрахунок та опис робіт адвоката, а відтак представником позивача виконано вимоги статті 126 Господарського процесуального кодексу. Також зазначає, що від відповідача не надходило клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Вважає, що суд не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи. Просить скасувати додаткове рішення господарського суду Тернопільської області від 13.06.2023 року у справі №921/250/22.

Крім того, представник позивача подав до Західного апеляційного господарського суду клопотання (вх. № 01-04/6946/23 від 23.10.2023 року) про приєднання доказів до матералів справи, до якого долучив заяву про стягнення з відповідача на його користь витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції від 17.10.2023 року (вх. № 01-04/6947/23 від 23.10.2023 року), копію договору про надання правової допомоги від 28.12.2021 року, копію додатку № 2 до договору від 17.10.2023 року, копію акту № 2 приймання-передачі наданих послуг від 17.10.2023 року.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 14.11.2023 року (головуючий-суддя Т.Б. Бонк судді: С.М. Бойко, Г.Г. Якімець) (з врахуванням ухвали від 13.12.2023 року про виправлення описки) задоволено апеляційну скаргу ТзОВ "Техно-Буд-Центр". Скасовано рішення господарського суду Тернопільської області від 23.05.2023 року та додаткове рішення від 13.06.2023 року у справі №921/250/22. Прийнято нове рішення. Відмовлено в задоволенні позову ТзОВ "Еланспецтрейд". Апеляційну скаргу ТзОВ "Еланспецтрейд" залишено без задоволення. Здійснено розподіл судових витрат. Стягнуто з ТзОВ "Еланспецтрейд" на користь ТзОВ "Техно-Буд-Центр" 14017,50 грн. судового збору.

Постановою Верховного Суду від 20.03.2024 року частково задоволено касаційну скаргу ТзОВ "Еланспецтрейд". Скасовано постанову Західного апеляційного господарського суду від 14.11.2023 року. Справу №921/250/22 передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ураховуючи правове регулювання спірних правовідносин, Верховний Суд акцентував у постанові, що вирішуючи цей спір про відшкодування збитків, які перевищують страхове відшкодування, судам попередніх інстанцій належало встановити, хто та на якій правовій підставі був володільцем відповідного транспортного засобу (Легкового автомобіля) станом на дату скоєння ДТП, а також чи використовував винний водій вказаний транспортний засіб для власних потреб чи під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 22.04.2024 року справу №921/250/22 прийнято до провадження Західного апеляційного господарського суду у складі колегії судді: головуючий-суддя О.В. Зварич, судді: В.М. Гриців, І.Б. Малех.

Мотиви відкладення розгляду справи та призначення дати судового засідання наведені в ухвалах суду від 22.04.2024, 10.05.2024 та 03.06.2024 року.

В судовому засіданні представник позивача просив залишити без змін оскаржене рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу - без задоволення, а також просив задовольнити апеляційну скаргу на додаткове рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені вимоги у повному обсязі.

Відповідач та треті особи не делегували своїх представників у судове засідання.

З`ясовуючи обставини про ознайомлення відповідача та третіх осіб з датою, часом та місцем розгляду справи №921/250/22, суд встановив таке.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 03.06.2024 року у справі №921/250/22 відкладено розгляд справи на 17.06.2024 року об 12 год. 30 хв.

05.06.2024 року вказана ухвала була доставлена до електронних кабінетів відповідача та третіх осіб, що підтверджується довідками відповідального працівника суду.

Таким чином, суд вчинив дії щодо належного повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду справи №921/250/22.

Враховуючи те, що суд не визнавав обов`язковою явку в судове засідання учасників справи, участь у судовому засіданні є правом, а не обов`язком, тому відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України справу може бути розглянуто за відсутності тих учасників справи, які не з`явились в судове засідання.

Обставини справи

Як видно із наявних у справі копій документів, ТзОВ "Еланспецтрейд" на праві приватної власності належить автомобіль із напівпричепом: спеціалізований вантажний сідловий тягач марки/моделі "DAF CF 460 FT" білого кольору 2014 випуску, реєстраційний номер: НОМЕР_2 , номер шасі (кузова): НОМЕР_4 та спеціалізований напівпричіп н/пр-самоскид марки "BENALU С39С17" 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_5 , що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію транспортного засобу від 20.10.2021 року та 22.10.2021 року.

На автодорозі М-10 біля с. Горинка Кременецького району Тернопільської області, 22.11.2021 року о 08 год. 40хв., водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки/моделі "HYUNDAI H35" реєстраційний номер НОМЕР_1 із м. Тернополя до м.Кременець, виїхав із своєї смуги руху та допустив зіткнення з вантажним автомобілем марки/ моделі "DAF CF 460 FT", реєстраційний номер: НОМЕР_2 , із напівпричепом марки "BENALU С39С17" реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по своїй смузі в напрямку з м. Кременець в м. Тернопіль, чим порушив вимоги п.10.1, 11.3 ПДР України.

Відповідно до наказу № 135-пр від 23.03.2021 року ОСОБА_1 прийнятий на роботу з 24.03.2021 року на посаду машиніста котка самохідного з рівними вальцями зі строком випробування 1 місяць (а.с.206, т.2).

Згідно наказу № 31/05-п від 14.05.2021 року ОСОБА_1 переведено з 17.05.2021 року на посаду дорожнього робітника (а.с.207, т.2).

Відповідно до наказу № 49/07-п від 01.07.2021 року ОСОБА_1 переведено з 01.07.2021 року на посаду бригадира (а.с.208, т.2).

Згідно пояснень від 22.11.2021 року, наданих ОСОБА_1 слідчому СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області Андрію Атаманчуку, станом на дату дорожньо-транспортної пригоди він працював у ТзОВ "Техно-Буд-Центр" на посаді водія (а.с. 176, т.1).

Постановою слідчого відділення Кременецького районного відділу поліції від 03.12.2021 року закрито кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000536 від 22.11.2021 на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 КК України (а.с.174, т.1).

Постановою Кременецького районного суду Тернопільської області від 18.02.2022 року у справі №601/283/22 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляду штрафу (а.с.11, 12, т.1).

Як видно із матеріалів справи, ТзОВ "Партнер-Авто-Пром" є власником транспортного засобу марки/моделі HYUNDAI H350, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_6 колір білий, рік випуску 2018, реєстраційний номер НОМЕР_1 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 28.07.2020 року.

Між ТзОВ "Партнер-Авто-Пром" (Орендодавець) та ТзОВ "Техно-Буд-Центр" (Орендар) 01.04.2019 року укладено Договір оренди транспортних засобів №1-ТЗ-ТБЦ, відповідно до умов якого Орендодавець зобов`язується передати орендодавцеві в строкове платне користування транспортні засоби згідно Додатків до Договору, а орендодавець зобов`язався прийняти транспортні засоби та використовувати їх виключно з метою здійснення господарської діяльності, а також сплачувати Орендодавцеві орендну плату.

Відповідно до пункту 6.1. даного договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2021 року.

Відповідно до Додатку №11 від 30.07.2020 року до Договору оренди машин №1-ТЗ-ББЦ від 01.04.2019 року в оренду передано HYUNDAI H350, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_6 , колір білий, рік випуску 2018, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно Акту прийому-передачі машин в оренду від 30.07.2020 року ТзОВ "Партнер-Авто-Пром" передав, а ТзОВ "Техно-Буд-Центр" прийняв в оренду та користування машини HYUNDAI H350, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_6 , колір білий, рік випуску 2018, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

02.11.2021 року ТзОВ "Партнер-Авто-Пром" (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) уклали попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу, згідно якого сторони зобов`язуються упродовж 3 місяців з дня укладення цього попереднього договору укласти основний договір купівлі-продажу транспортного засобу марки HYUNDAI H350, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_6 , колір білий, рік випуску 2018, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Як вбачається з Акту прийому-передачі транспортного засобу з оренди від 01.11.2021 року ТзОВ "Техно-Буд-Центр" передав, а ТзОВ "Партнер-Авто-Пром" прийняв з оренди та користування транспортний засіб HYUNDAI H350, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_6 , колір білий, рік випуску 2018, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

У матеріалах справи наявний акт прийому-передачі транспортного засобу від 02.11.2021 року, згідно якого у відповідності до умов попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу від 02.11.2021 року ТзОВ "Партнер-Авто-Пром" передало, а ОСОБА_1 прийняв транспортний засіб марки HYUNDAI H350, 2018 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

ТзОВ "Еланспецтрейд" 23.11.2021 звернулося до ПрАТ "Страхова Компанія "Перша" з повідомленням про настання події, що має ознаки страхової.

Судовим експертом - автотоварознавцем Семенюком Василем Миколайовичем (Виконавець) та ТзОВ "Еланспецтрейд" укладено 28.12.2021 року Угоду № 57, відповідно до умов якої Виконавець зобов`язується за заявою замовника провести авто товарознавчу експертизу та надати замовнику відповіді на питання викладені у заяві.

Згідно Висновку експерта з оцінки матеріального збитку автомобіля "DAF CF 460 FT", реєстраційний номер: НОМЕР_2 №57 від 18.02.2022 року вартість відновлювального ремонту із врахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 631 752,30 грн.

Згідно Висновку експерта з оцінки матеріального збитку напівпричепа-самоскида "BENALU С39С17" реєстраційний номер НОМЕР_3 №58 від 23.02.2022 року вартість відновлювального ремонту із врахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 110 305,34грн.

ТзОВ "Еланспецтрейд" звернулося 18.03.2022 року до ПрАТ "Страхова Компанія "Перша" із заявою про виплату страхового відшкодування.

22.09.2022 року Пенсійний фонд України надав адвокату Лінкевичу І.В. відповідь на адвокатський запит від 09.09.2022 року, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 станом на 21.09.2022 року за період з 01.11.2021 року по 30.11.2021 року перебував у трудових відносинах із ТзОВ "Техно-Буд-Центр".

Згідно наданих ОСОБА_1 пояснень станом на 22.11.2021 року він перебував у трудових відносинах із ТзОВ "Техно-Буд-Центр".

Відповідно до п. 4 Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/5668260 ПрАТ "Страхова Компанія "Перша" власником транспортного засобу HYUNDAI H350 реєстраційний номер НОМЕР_1 є ТзОВ "Партнер-Авто-Пром", страхова сума за заподіяну шкоду майну становить 130 000,00грн.

Оскільки фактична сума матеріальних збитків, завданих позивачу становить 742057,64грн, а страхова сума становить лише 130000,00грн, позивач звернувся з даним позовом до суду про стягнення з відповідача на його користь 612057,64грн.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно пункту 3 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

За змістом статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до пункту 8 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно з частиною 1 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Пункт 1 частини 2 вказаної статті передбачає, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

У відповідності до частини 1, 2 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 07.12.2023 року у справі № 914/607/23 дійшов наступних висновків:

"Факт завдання майнової (матеріальної) шкоди породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник)."

Відповідно до частини 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Отже, статтею 1187 Цивільного кодексу України обов`язок з відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу вказану в законі особу - законного (титульного) володільця джерела підвищеної небезпеки.

Згідно з частиною 1 статті 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 року у справі №426/16825/16-ц викладено таку правову позицію.

Аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець.

Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Відповідно до правової позиції, наведеної у постанові Верховного Суду від 18.10.2022 року у справі № 592/9529/21, під володільцем джерела підвищеної небезпеки слід розуміти юридичну або фізичну особу, які здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав. Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки на підставі трудових відносин з володільцем цього джерела.

Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків необхідно розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу."

Тлумачення частини 1 статті 1172 ЦК України свідчить, що відповідальність юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником, настає лише у випадках, коли заподіювач шкоди не лише перебуває з такою юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, а й заподіяв відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків. Виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків є виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.

Відповідно до статті 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

З аналізу вищеописаних матеріалів справи №921/250/22 суд встановив, що станом на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди орендарем (володільцем) легкового автомобіля HYUNDAI H350, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_6 , колір білий, рік випуску 2018, реєстраційний номер НОМЕР_1 був відповідач ТзОВ "Техно-Буд-Центр" згідно договору оренди транспортних засобів №1-ТЗ-ТБЦ від 01.04.2019 року, укладеного між ТзОВ "Партнер-Авто-Пром" (Орендодавець) та ТзОВ "Техно-Буд-Центр" (Орендар).

На момент ДТП ОСОБА_1 використовував автомобіль під час виконання службових обов`язків та перебував у трудових відносинах із ТзОВ "Техно-Буд-Центр", що підтверджується поясненнями, наданими ОСОБА_1 від 22.11.2021 року слідчому СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області та від 14.02.2023 року суду першої інстанції.

Також факт виконання ОСОБА_1 службових обов`язків підтверджується відповіддю Пенсійного фонду України на адвокатський запит від 09.09.2022 року та наказом № 49/07-п від 01.07.2021 року, підписом ОСОБА_1 у робочій інструкції, затвердженій наказом № 27-06-3-од від 27.06.2019 року.

В ході розгляду справи суд встановив, що фактична сума матеріальних збитків, завданих позивачу, становить 742057,64грн, а сума страхових виплат - 130000,00грн. Різниця складає 612057,64 грн.

Зокрема, висновком експерта з оцінки матеріального збитку автомобіля "DAF CF 460 FT", реєстраційний номер: НОМЕР_2 №57 від 18.02.2022 року підтверджено, що вартість відновлювального ремонту із врахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 631 752,30 грн.

Висновком експерта з оцінки матеріального збитку напівпричепа-самоскида "BENALU С39С17" реєстраційний номер НОМЕР_3 №58 від 23.02.2022 року підтверджено, що вартість відновлювального ремонту із врахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 110305,34грн.

Отже, враховуючи вищенаведені норми та встановлені судом обставини справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що оскільки станом на дату виникнення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах із ТзОВ "Техно-Буд-Центр" і дана подія сталася у процесі виконання ОСОБА_1 службових обов`язків, враховуючи положення статті 1172 Цивільного кодексу України та зібрані у справі докази, позовні вимоги ТзОВ "Еланспецтрейд" про стягнення з відповідача ТзОВ "Техно-Буд-Центр" на користь позивача 612057,64 грн збитків підлягають задоволенню, а відтак рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Виходячи з вказаної норми, колегія суддів погоджується з висновком суду першї інстанції про те, що відповідачем не надано доказів на підтвердження встановленого товариством внутрішнього порядку пересування робітників до об`єкта виконання робіт; не підтверджено проведення внутрішнього розслідування випадку ДТП на предмет самовільного, як стверджує відповідач, використання ОСОБА_1 , який займав посаду бригадира, автомобіля для перевезення бригади без належного погодження керівництва товариства.

Стосовно попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу від 02.11.2021 року, укладеного між ТзОВ "Партнер-Авто-Пром" (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) необхідно зазначити таке.

Відповідно до частини 1 статті 635 Цивільного кодексу України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Отже, попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу створює для сторін єдине основне зобов`язання, а саме: укласти протягом узгодженого терміну основний договір купівлі-продажу на заздалегідь узгоджених умовах.

Водночас, сам по собі попередній договір купівлі-продажу рухомого майна (транспортного засобу), як і акт його приймання-передачі, не породжує правових наслідків у вигляді переходу права власності на це майно від продавця до покупця.

Тому колегія суддів визнає необгрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що станом на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю ОСОБА_1 , останній був користувачем та володільцем транспортного засобу згідно укладеного попереднього договору та використовував вказаний транспортний засіб для власних потреб.

Щодо апеляційної скарги ТзОВ "Еланспецтрейд" на додаткове рішення суду першої інстанції апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Процесуальним законодавством визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За частиною 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Натомість, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас, за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За змістом частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Суб`єкти (учасники спору) завжди повинні мати можливість орієнтувати свою поведінку таким чином, щоб вона відповідала вимогам норми на момент вчинення дії.

Питання розподілу між сторонами судових витрат, суд вирішує під час ухвалення рішення суду і зазначає про це в резолютивній частині (п. 5 ч. 1 ст. 237, п. 2 ч. 5 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас, згідно з частиною 1 статті 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Ця норма кореспондується з частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, якою визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до частин 2, 3 статті 221 Господарського процесуального кодексу України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (п.3 ч.1 ст.244 Господарського процесуального кодексу України).

У постанові Верховного Суду від 19.07.2021 року у справі №910/16803/19 зазначено:

«Право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 ГПКУкраїни, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду».

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу в суді першої інстанції заявником було надано : 1/Договір про надання правової допомоги від 28.12.2021 укладений між адвокатом Ліпкевич Іваном Володимировичем (Адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю аграрним підприємством «ЕЛАНСПЕЦТРЕЙ» (Клієнт) відповідно до п. п.1.2, 4.1,4.4 якого Адвокат відповідно до узгоджених Сторонами доручень представляє інтереси Клієнта в судах з правами, які надані законодавством позивачу, відповідачу, третій особі; за правову допомогу, що передбачена Договором, Клієнт сплачує адвокату винагороду в розмірі що зазначені в додатках до Договору, які сплачує після виконання роботи на підставі акта приймання передачі наданих послуг; 2/ Додаток 1 від 23.05.2023 до Договору про надання правової допомоги від 28.12.2021, відповідно до якого за надання юридичних послуг Клієнт сплачує Адвокату 38 400,00грн з розрахунку витраченого часу за одну годину роботи Адвоката, вартість якої складає 800,00грн, зокрема: -попереднє опрацювання матеріалів, збирання письмових доказів 6год; -підготовка позовної заяви про відшкодування майнової шкоди заподіяної внаслідок дорожньої транспортної пригоди, підготовка відповіді на відзив та додаткових пояснень та подача їх в суд 8 год; -підготовка заяви про забезпечення позову 4 год; -підготовка апеляційної скарги на ухвалу суду про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову та направлення її до апеляційного суду 6год; -підготовка касаційної скарги на рішення судів про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову та направлення її до апеляційного суду 7 год; -участь в судових засіданнях в суді першої інстанції ( 15.09.2022, 22.11.2022, 17.01.2023, 07.03.2023, 24.03.2023, 14.04.2023, 28.04.2023, 12.05.2023, 23.05.2025) 9 год; -участь в судовому засіданні в Західному апеляційному господарському суді від 26.09.2022 ( із врахуванням дороги Луцьк-Львів та Львів Луцьк) 6год.; -підготовка заяв про участь представника в режимі відео конференції з розрахунку 10 хв. на одну заяву, всього 12 заяв 2 год. 3/Акт приймання-передачі наданих послуг за Договором про надання правової допомоги адвокатом № 1 від 23.05.2023; 4/ квитанція до прибуткового касового ордера № КО-1 від 23.05.2023 року.

Господарський суд Тернопільської області, надавши оцінку поданим заявником доказам на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, оскарженим додатковим рішенням задовольнив такі у розмірі 20 000,00грн.

Відмовляючи у задоволенні заяви в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат в сумі 18400,00 грн, суд врахував, що ухвалою суду від 07.07.2022 було відмовлено ТОВ «ЕЛАНСПЕЦТРЕЙД» у задоволенні заяви про забезпечення позову, постановою Західного апеляційного господарського суду від 26.09.2022 відмовлено ТОВ «ЕЛАНСПЕЦТРЕЙД» у задоволенні апеляційної скарги на ухвалу суду від 07.07.2022, ухвалою Верховного Суду від 25.10.2022 закрито касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Еланспецтрейд» на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 07.07.2022 року та на постанову Західного апеляційного господарського суду від 10.11.2022 року у справі № 921/250/22, тому відповідно до вимог ч. 4 ст. 129 ГПК України, витрати в сумі 18400,00 грн пов`язані з розглядом такої заяви (23 год. * 800.00 = 18400,00) суд поклав на позивача.

Дослідивши вищеописані правові положення ГПК України, обставини справи та надані позивачем докази до заяви про стягнення витрат направову допомогу, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції оскарженим додатковим рішенням від 13.06.2023 року у справі №921/250/22 правомірно частково задовольнив заяву позивача та стягнув з ТзОВ "Техно-Буд-Центр" на користь ТзОВ "Еланспецтрейд" 20000 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу. В решті вимог заяви обгрунтовано відмовлено.

За наслідками апеляційного перегляду оскарженого судового рішення судова колегія констатує, що доводи апелянтів не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційних скарг. Ці доводи не спростовують висновків, наведених у рішенні господарського суду Тернопільської області від 23.05.2023 року та у додатковому рішенні господарського суду Тернопільської області від 13.06.2023 року у справі №921/250/22.

Згідно з частинами 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законні та обґрунтовані рішення та додаткове рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому їх необхідно залишити без змін, апеляційні скарги - без задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційні скарги без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржників відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Вище зазначено, що позивач подав до суду апеляційної інстанції клопотання (вх.№01-04/6946/23 від 23.10.2023 року) з додатками: копією договору про надання правової допомоги від 28.12.2021 року, копією додатку № 2 до договору від 17.10.2023 року, копією акту № 2 приймання-передачі наданих послуг від 17.10.2023 року та заяву про стягнення витрат на правову допомогу від 17.10.2023 року (вх. № 01-04/6947/23 від 23.10.2023 року).

У поданих клопотанні та заяві позивач просить стягнути з відповідача на його користь 18900,00 грн. витрат на правову (правничу) допомогу в суді апеляційної інстанції.

Щодо розрахунків витрат на правову (правничу) допомогу зазначає, що за попередньою домовленістю сторін та згідно Додатку № 2 від 17.10.2023р. до Договору, розмір оплати за годину роботи Адвоката становив: 900 гривень. При розрахунку взято до уваги: підготовка відзиву на апеляційну скаргу відповідача на рішення суду про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньої транспортної пригоди, надіслання його учасникам справи та подача відзиву в суд - 8 год; участь в судовому засіданні в Західному апеляційному господарському суді 12.09.2022р. (із врахуванням дороги Луцьк - Львів та Львів - Луцьк) - 6 год; участь в судовому засіданні в Західному апеляційному господарському суді 17.10.2022р (із врахуванням дороги Луцьк - Львів та Львів - Луцьк) - 7 год, разом: 21. Сума гонорару Адвоката становить 18900,00 гривень (21 год. * 900 грн. = 18900,00 грнивень).

При розгляді заяви позивача про стягнення витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції, колегія суддів враховує вищеописані положення статей 123, 124, 126, 129 Господарського процесуального кодексу України та звертає увагу на те, що за змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 викладена правова позиція про те, що з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, суд може обмежити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень статті 126 ГПК України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням не тільки того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою і необхідною.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, або є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Як зазначено вище, позивач заявив до стягнення з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 18900,00 гривень (21 год. * 900 грн. =18900,00 грн).

Дослідивши матеріали, додані до заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №921/250/22, суд констатує, що розмір заявлених витрат на правничу допомогу є завищеним, неспівмірними із виконаними адвокатом роботами (наданими послугами). Обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт у суді не відповідають критерію обгрунтованості, реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та витраченому адвокатом часу.

Обгрунтованими можна визнати вимоги позивача в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за надані Адвокатом послуги на суму 9450,00 грн., враховуючи ступінь складності спору, критерії реальності та розумності відповідних витрат.

У договорі про надання правничої допомоги клієнт та адвокат вправі визначити розмір винагороди адвоката за надання клієнту юридичних послуг на власний розсуд. Проте, ці витрати не повинні бути непомірним тягарем для іншого учасника справи, який не є стороною цього договору.

З огляду на те, що стягнення судом витрат на правничу допомогу у заявленому позивачем розмірі суперечить принципу розподілу таких витрат, розумності їх розміру, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви та стягнення з ТзОВ «Техно-Буд-Центр» на користь ТзОВ «Еланспецтрейд» 9450,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись, ст. ст. 86, 123, 126, 129, 244, 197, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно-Буд-Центр" б/н від 30.06.2023 року (вх. № 01-05/1089/24 від 15.04.2024 року), Товариства з обмеженою відповідальністю "Еланспецтрейд" б/н від 07.07.2023 року (вх. № 01-05/1091/24 від 15.04.2024 року) залишити без задоволення, рішення господарського суду Тернопільської області від 23.05.2023 року та додаткове рішення господарського суду Тернопільської області від 13.06.2023 року у справі № 921/250/22 - без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно-Буд-Центр" на рішення господарського суду Тернопільської області від 23.05.2023 року у справі № 921/250/22 покласти на скаржника.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Еланспецтрейд" б/н від 17.10.2023 року (вх. № 01-04/6947/23 від 23.10.2023 року) про ухвалення додаткового рішення у справі № 921/250/22 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно-Буд-Центр" (46008, м.Тернопіль, вул. Шептицького, 4, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Еланспецтрейд" (43020, м. Луцьк, вул. Шевченка, 22, ) 9450,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В іншій частині заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Еланспецтрейд" б/н від 17.10.2023 року (вх. № 01-04/6947/23 від 23.10.2023 року) залишити без задоволення.

Справу повернути в господарський суд Тернопільської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя В.М. Гриців

Суддя І.Б. Малех