ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2024м. ХарківСправа № 922/1455/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Трофименко С.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІТО-ЛЕК", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Церій Фарм", м. Харків
про стягнення 627489,15 грн.
за участю представників сторін:

позивача Кожевнікова Н.В., труд. договір від 24.09.2020 року

відповідача не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІТО-ЛЕК", м. Харків звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Церій Фарм", м. Харків, в якому просить стягнути з відповідача 46) 350000,03 грн основного боргу, 70000,00 грн штрафу, 53565,74 грн інфляційних збитків, 153923,38 грн процентів річних за договором № 777 від 06 листопада 2012 року. Також просить покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору. В позовній заяві міститься клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30 квітня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження; прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін та призначено підготовче засіданні на 21 травня 2024 року о 13:30 годин.

Протокольною ухвалою суду від 21 травня 2024 року, на підставі статтей 177, 181, пункту 3 частини 2 статті 183, статті 232 Господарського процесуального кодексу України відкладено підготовче засідання на 10 червня 2024 року о 13:40 годин.

Протокольною ухвалою суду від 10 червня 2024 року, на підставі пункту 3 частини 2 статті 185, статті 232 Господарського процесуального кодексу України про закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17 червня 2024 року о 14:40 годин.

17 червня 2024 року електронною поштою, Товариством з обмеженою відповідальністю "Церій Фарм" подано відзив (вхідний № 15743) на позовну заяву, в якому відповідач просить суд поновити процесуальний строк на подачу відзиву. Також у відзиві відповідач просить суд застосувати строк позовної давності.

Розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Церій Фарм" про поновлення процесуального строку на подання відзиву, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Згідно частин 2, 4 статті 161 Господарського процесуального кодексу України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 177 Господарського процесуального кодексу України завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Приписами статті 42 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що учасники справи мають право, зокрема, подавати докази, заяви, клопотання, надавати пояснення суду, свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду.

Строки, в межах яких вчинюються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом (стаття 113 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно частин 1 та 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до статті 119 Господарського процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Якщо інше не встановлено судом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

За таких обставин, задля дотримання принципів господарського судочинства, а також з огляду на зазначені відповідачем обставини, які зумовили несвоєчасне подання відзиву на позовну заяву, суд вважає можливим задовольнити клопотання відповідача, поновити строк для подання відзиву на позовну заяву та відзив (вхідний № 15743 від 17 червня 2024 року) Товариства з обмеженою відповідальністю "Церій Фарм" на позовну заяву прийняти до розгляду.

Представник позивача у судовому засіданні підтримує заявлені позовні вимоги і просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву проти заявлених позовних вимог заперечує, просить відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, вислухавши пояснення повноважного представника позивача, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

06 листопада 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ФІТО-ЛЕК" (позивачем, постачальником) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Церій Фарм" (відповідачем, покупцем) укладено договір № 777

Відповідно до пункту 1.1. договору постачальник бере на себе зобов`язання передати (поставити) у власність покупцю протягом дії договору товар в асортименті і кількості, вказаній в накладних, які є невід`ємною частиною даного договору; покупець зобов`язується прийняти цей товар і своєчасно здійснити його оплату на умовах, визначених даним договором.

Згідно з пункту 1.2. договору предметом поставки є лікарські засоби, супутні товари (надалі товар).

Відповідно до пункту 2.1. договору кількість і асортимент товару узгоджується сторонами і зазначається у видатковій накладній на кожну поставку.

Згідно пунктів 3.2. та 3.3. договору постачання здійснюється окремими партіями, оформленими відповідними видатковими накладними, ціни на Товар зазначаються в кожній видатковій накладній, що є додатком до договору.

Відповідно до пункту 3.5. договору, розрахунки за Товар здійснюються по сумам, вказаним у видаткових накладних, шляхом відстрочення платежу протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання Товару покупцем. Датою поставки вважається дата отримання товару покупцем, про що покупцем робиться відмітка у видатковій накладній. Якщо дата отримання товару не вказана покупцем у видатковій накладній, датою отримання товару вважається дата виписки видаткової накладної.

Згідно пункту 3.7 договору при наявності у покупця заборгованості за отриманий товар за декількома видатковими накладними, отримана від нього оплата буде зарахована в рахунок погашення заборгованості за товар, що отриманий раніше, незалежно від призначення оплати, зазначеної в платіжному дорученні.

Відповідно до пункту 5.7. договору Товар вважається переданим у власність покупця по кількості і асортименту після підписання уповноваженими особами постачальника і покупця видаткових накладних, оформлених належним чином. При отриманні товару уповноважена особа зобов`язана надати належним чином оформлену довіреність. У випадку, якщо немає можливості оформити довіреність на отримання товару, покупець підтверджує факт отримання товару шляхом поставлення печатки юридичної особи або фізичної особи на видатковій накладній постачальника.

До договору купівлі-продажу № 777 від 06 листопада 2012 року були укладені додаткові угоди.

Строк дії договору (в редакції додаткової угоди від 31 грудня 2014 року) встановлено до 31 грудня 2020 року, а щодо зобов`язань за договором до повного їх виконання.

За договором купівлі-продажу № 777 від 06 листопада 2012 року здійснювались ритмічні поставки Товару.

Матеріали справи свідчать про те, що в період 23 квітня 2018 року 28 серпня 2018 року позивач здійснив поставку товару Товариству з обмеженою відповідальністю "Церій Фарм" на загальну суму 397342,60 грн на підставі наступних видаткових накладних (додаються), а саме: 23 квітня 2018 року: № 0169186/1 на суму 3 299,74 грн, № 0169164/1 на суму 2 621,92 грн, № 0169221/1 на суму 2 712,75 грн, № 0169218/1 на суму 1046,62 грн, № 0169085/1 на суму 1976,61 грн, № 0169077/1 на суму 3953,22 грн, № 0169200/1 на суму 1332,25 грн, № 0169195/1 на суму 33392,78 грн, № 0169167/1 на суму 12465,07 грн, № 0169179/1 на суму 5869,16 грн, загалом на суму 68 670,12 грн, дата оплати до 23 травня 2018 року, дата виникнення прострочення 24 травня 2018 року, заборгованість погашено частково, залишок заборгованості 21 327,55 грн; 24 квітня 2018 року: № 0169250/1 на суму 4499,90 грн, № 0169170/1 на суму 2505,81 грн, № 0167713/1 на суму 1281,50 грн, № 0169192/1 на суму 126,40 грн, № 0169192/2 на суму 1066,01 грн, № 0169229/1 на суму 2362,74 грн, № 0169206/1 на суму 2424,05 грн, № 0169094/1 на суму 1976,61 грн, № 0169233/1 на суму 1312,15 грн, загалом на суму 17555,17 грн, дата оплати до 24 травня .2018 року, дата виникнення прострочення 25 травня 2018 року, заборгованість не погашено; 18 травня 2018 року: № 0203010/1 на суму 2174,27 грн, № 0203012/1 на суму 7790,67 грн., № 0203058/1 на суму 7790,67 грн, № 0203061/1 на суму 1755,80 грн, загалом на суму 19 511,41 грн, дата оплати до 17 червня 2018 року, дата виникнення прострочення 18 червня 2018 року, заборгованість не погашено; 21 травня 2018 року: № 0204397/1 на суму 6666,59 грн, № 0204397/2 на суму 125,05 грн, № 0204437/1 на суму 3968,79 грн, № 0204451/1 на суму 5995,78 грн, № 0204451/2 на суму 250,10 грн, № 0204381/1 на суму 4703,94 грн, № 0204732/1 на суму 1185,97 грн, № 0204783/1 на суму 9780,86 грн, № 0204389/1 на суму 10500,30 грн, загалом на суму 43177,38 грн, дата оплати до 20 червня 2018 року, дата виникнення прострочення 21 червня 2018 року, заборгованість не погашено; 22 травня 2018 року: № 0204315/1 на суму 7790,67 грн, № 0204728/1 на суму 1558,13 грн, № 0204715/1 на суму 4505,59 грн, № 0204715/2 на суму 250,10 грн, № 0205286/1 на суму 1569,71 грн, № 0204444/1 на суму 7195,63 грн, № 0204739/1 на суму 4632,10 грн, загалом на суму 27501,93 грн, дата оплати до 21 червня 2018 року, дата виникнення прострочення 22 червня 2018 року, заборгованість не погашено; 20 червня 2018 року: № 0247499/1 на суму 126,40 грн, № 0247499/2 на суму 4434,36 грн, № 0247489/1 на суму 4041,74 грн, № 0247505/1 на суму 2469,28 грн, № 0247510/1 на суму 2410,54 грн, № 0247250/1 на суму 3823,45 грн, № 0247236/1 на суму 4788,88 грн, № 0247236/2 на суму 126,40 грн, № 0247249/1 на суму 4545,21 грн, № 0247427/1 на суму 6096,00 грн, № 0247519/1 на суму 2049,07 грн, № 0247518/1 на суму 126,40 грн, № 0247518/2 на суму 1733,60 грн, № 0247483/1 на суму 3406,79 грн, № 0247486/1 на суму 1809,31 грн, загалом на суму 41987,43 грн, дата оплати до 20 липня 2018 року, дата виникнення прострочення 21 липня 2018 року, заборгованість не погашено; 26 червня 2018 року: № 0255662/1 на суму 1124,74 грн, № 0255709/1 на суму 1536,57 грн, № 0255641/1 на суму 1373,47 грн, № 0255771/1 на суму 1124,83 грн, № 0255682/1 на суму 1388,36 грн, № 0255645/1 на суму 126,40 грн, № 0255645/2 на суму 1278,06 грн, № 0255679/1 на суму 126,40 грн, № 0255679/2 на суму 1060,71 грн, загалом на суму 9139,54 грн, дата оплати до 26 липня 2018 року, дата виникнення прострочення 27 липня 2018 року, заборгованість не погашено; 27 червня 2018 року: № 0255666/1 на суму 126,40 грн, № 0255666/2 на суму 1551,99 грн, № 0255700/1 на суму 1313,90 грн, № 0255689/1 на суму 1302,53 грн, № 0255651/1 на суму 1 032,77 грн, № 0255686/1 на суму 1523,58 грн, загалом на суму 6851,17 грн, дата оплати до 27 липня 2018 року, дата виникнення прострочення 28 липня 2018 року, заборгованість не погашено; 02 липня 2018 року: № 0263397/1 на суму 1131,36 грн, № 0263388/1 на суму 1084,43 грн, загалом на суму 2215,79 грн, дата оплати до 01 серпня 2018 року, дата виникнення прострочення 02 серпня 2018 року, заборгованість не погашено; 03 липня 2018 року: № 0263245/1 на суму 1558,13 грн, № 0263258/1 на суму 1558,13 грн, № 0263377/1 на суму 3116,27 грн, № 0263305/1 на суму 3051,53 грн, № 0263306/1 на суму 1460,73 грн, загалом на суму 10744,79 грн, дата оплати до 02 серпня 2018 року, дата виникнення прострочення 03 серпня 2018 року, заборгованість не погашено; 09 липня 2018 року: № 0273677/1 на суму 1780,27 грн, № 0273851/1 на суму 1694,24 грн., № 0273861/1 на суму 1694,24 грн, № 0273854/1 на суму 1694,24 грн, № 0273444/1 на суму 3917,44 грн, загалом на суму 10780,43 грн, дата оплати до 08 серпня 2018 року, дата виникнення прострочення 09 серпня 2018 року, заборгованість не погашено; 11 липня 2018 року: № 0276295/1 на суму 1694,24 грн, № 0276292/1 на суму 1694,24 грн, № 0276302/1 на суму 5082,71 грн, загалом на суму 8471,19 грн, дата оплати до 10 серпня 2018 року, дата виникнення прострочення 11 серпня 2018 року, заборгованість не погашено; 12 липня 2018 року: № 0279089/1 на суму 4919,75 грн, № 0279082/1 на суму 2665,07 грн, № 0279083/1 на суму 1185,12 грн, № 0279090/1 на суму 3083,01 грн, № 0279073/1 на суму 2482,49 грн, № 0279093/1 на суму 1895,70 грн, № 0279088/1 на суму 4492,40 грн, № 0279086/1 на суму 1877,80 грн, № 0278538/15 на суму 732,46 грн, загалом на суму 28333,80 грн, дата оплати до 11 серпня 2018 року, дата виникнення прострочення 12 серпня 2018 року, заборгованість не погашено; 16 липня 2018 року: № 0283477/1 на суму 1069,28 грн, № 0283416/1 на суму 1227,87 грн, № 0283479/1 на суму 1067,99 грн, № 0283214/1 на суму 1608,45 грн, загалом на суму 4973,59 грн, дата оплати до 15 серпня 2018 року, дата виникнення прострочення 16 серпня 2018 року, заборгованість не погашено; 17 липня 2018 року: № 0283348/1 на суму 2423,83 грн, № 0282968/1 на суму 252,79 грн, № 0282968/2 на суму 2765,61 грн, № 0282966/1 на суму 4492,46 грн, № 0283005/1 на суму 4435,94 грн, загалом на суму 14370,63 грн, дата оплати до 16 серпня 2018 року, дата виникнення прострочення 17 серпня 2018 року, заборгованість не погашено; 25 липня 2018 року: № 0295756/1 на суму 2617,22 грн, № 0295750/1 на суму 1054,10 грн, № 0283473/1 на суму 2114,97 грн, № 0295754/1 на суму 2412,57 грн, № 0295733/1 на суму 4896,37 грн, № 0295725/1 на суму 4051,32 грн, № 0295726/1 на суму 3588,80 грн, № 0295724/1 на суму 5259,55 грн, № 0296001/1 на суму 2173,04 грн, загалом на суму 28167,94 грн, дата оплати до 24 серпня 2018 року, дата виникнення прострочення 25 серпня 2018 року, заборгованість не погашено; 07 серпня 2018 року: № 0313522/1 на суму 2395,09 грн, № 0313521/1 на суму 2544,78 грн, № 0313523/1 на суму 2491,02 грн, № 0313519/1 на суму 2395,09 грн, загалом на суму 9825,98 грн, дата оплати до 06 вересня 2018 року, дата виникнення прострочення 07 вересня 2018 року, заборгованість не погашено; 10 серпня 2018 року: № 0316054/1 на суму 10179,12 грн, № 0316056/1 на суму 5089,56 грн, загалом на суму 15268,68 грн, дата оплати до 09 вересня 2018 року, дата виникнення прострочення 10 вересня 2018 року, заборгованість не погашено; 13 серпня 2018 року: № 0321162/1 на суму 1496,93 грн, № 0321079/1 на суму 2477,33 грн, № 0321188/1 на суму 6861,91 грн, загалом на суму 10836,17 грн, дата оплати до 12 вересня 2018 року, дата виникнення прострочення 13 вересня 2018 року, заборгованість не погашено; 16 серпня 2018 року: № 0325689/1 на суму 4688,45 грн, № 0325744/1 на суму 4690,67 грн, № 0325696/1 на суму 2095,70 грн, загалом на суму 11474,82 грн, дата оплати до 15 вересня 2018 року, дата виникнення прострочення 16 вересня 2018 року, заборгованість не погашено; 22 серпня 2018 року: № 0334627/1 на суму 2694,47 грн, № 0334632/1 на суму 2694,47 грн, загалом на суму 5388,94 грн, дата оплати до 21 вересня 2018 року, дата виникнення прострочення 22 вересня 2018 року, заборгованість не погашено; 28 серпня 2018 року: № 0340872/1 на суму 2095,70 грн, дата оплати до 27 вересня 2018 року, дата виникнення прострочення 28 вересня 2018 року, заборгованість не погашено.

Товар за наведеними видатковими накладними повністю отриманий Товариством з обмеженою відповідальністю "Церій Фарм", що підтверджено підписом та печаткою відповідача на видаткових накладних.

З матеріалів справи вбачається, що протягом 23 квітня 2018 року 26 грудня 2019 року відповідачем було здійснено часткову оплату за товар, а саме: 23 квітня 2018 року, 18 травня 2018 року, 20 червня 2018 року, 25 червня 2018 року, 02 липня 2018 року, 09 липня 2018 року, 12 липня 2018 року, 13 липня 2018 року, 16 липня 2018 року, 24 липня 2018 року, 07 серпня 2018 року, 10 серпня 2018 року, 13 серпня 2018 року, 16 серпня 2018 року, 20 серпня 2018 року, 28 серпня 2018 року, 26 грудня 2019 року - на загальну суму 466785,58 грн, що підтверджується банківськими виписками.

При цьому, станом на початок заявленого періоду поставок 23 квітня 2018 року заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Церій Фарм" за раніше отриманий товар загалом становила 419443,01 грн, що вбачається з регістру бухгалтерського обліку позивача.

Таким чином, з урахуванням проведеної часткової оплати основна заборгованість відповідача перед Товариством з обмеженою відповідальністю "ФІТО-ЛЕК" становить 350 000,03 грн.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

Згідно статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Згідно частини 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 174 Господарського кодексу України визначено, що підставою виникнення господарських зобов`язань зокрема є господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачених законом, але такі, які йому не суперечать.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених дим Кодексом.

Згідно статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 статті 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України та частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини 2 статті 193 Господарського кодексу, України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статтей 526 та 525 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги про стягнення 350000,03 грн суми основного боргу задовольнити.

Щодо стягнення з відповідача 70000,00 грн суми штрафу, 53565,74 грн інфляційних збитків за період з 24 травня 2018 року по 31 грудня 2020 року, 153923,38 грн процентів річних за період з 24 травня 2018 року по 31 грудня 2020 року, суд зазначає наступне.

Згідно пункту 7.2. договору за прострочення платежу обумовленого в пункті 3.5 даного договору, покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 20% від вартості одержаного товару, за яким допущено прострочення платежу, а також суму боргу з урахуванням індексу інфляції, згідно статті 625 Цивільного кодексу України за весь час прострочення та 18% річних від простроченої суми.

За приписами частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина 2 статті 549 Цивільного кодексу України).

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України, пеня та штраф є видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності.

Згідно статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги про стягнення 70000,00 грн суми штрафу, 53565,74 грн інфляційних збитків за період з 24 травня 2018 року по 31 грудня 2020 року, 153923,38 грн процентів річних за період з 24 травня 2018 року по 31 грудня 2020 року задовольнити.

Розглянувши клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать про те, що прострочення договірних зобов`язань з основного боргу виникло у травні вересні 2018 року.

Відповідно до пункту 10.6 договору сторони домовились про збільшення спеціального строку позовної давності по додатковій вимозі про стягнення неустойки (штрафу, пені) і встановили його тривалість в три роки.

12 березня 2020 року згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 на території України був введений карантин.

02 квітня 2020 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", яким Розділ Прикінцеві та перехідні положення Цивільного Кодексу України доповнено пунктом 12, згідно з яким під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Карантин діяв до 30 червня 2023 року згідно постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236.

24 лютого 2022 року згідно Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від № 64/2022 на території України був введений воєнний стан.

Згідно Закону України № 2120-IX від 15 березня 2022 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" Розділ Прикінцеві та перехідні положення Цивільного Кодексу України доповнено пунктом 19 згідно з яким У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Відповідно до Закону України № 3450-IX від 08 листопада 2023 року "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини" змінено редакцію пункту 19 Прикінцеві та перехідні положення Цивільного Кодексу України, згідно з яким У період дії воєнного стану в Україні перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Отже, строки позовної давності спочатку були продовжені на строк дії карантину, а потів на строк дії воєнного стану, що був оголошений під час дії карантину, та на сьогоднішній день перебіг строку позовної давності зупинено на час дії воєнного стану, який триває.

З наведеного суд вбачає, що строк позовної давності позивачем не пропущений, у зв`язку з чим клопотання відповідача про застосування строку позовної давності не підлягає задоволенню.

Згідно статей 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 Господарського процесуального кодексу України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином на відповідача покладається судовий збір у розмірі 9412,34 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1-5, 10, 11, 12, 41-46, 73-80, 86, 123, 129, 165, 196, 201, 208-210, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Церій Фарм" (61037, м. Харків, вул. Морозова, буд. 7, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІТО-ЛЕК" (61004, м. Харків, вул. Катерининська, 46, ) 350000,03 грн основного боргу, 70000,00 грн штрафу, 53565,74 грн інфляційних збитків, 153923,38 грн процентів річних та 9412,34 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Повне рішення складено "25" червня 2024 р.

Суддя П.В. Хотенець