ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2024 Справа № 917/393/24

Суддя Господарського суду Полтавської області Дмитро Сірош, розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом

Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», 04112, м. Київ, вул. О. Теліги, 6-в, корп. 4, ідентифікаційний код 20033533

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лубенський молочний завод» (ТОВ "Лубенський молочний завод"), вул. Індустріальна, 2, м. Лубни, Полтавська обл., 37500,

про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

без виклику представників сторін.

Обставини справи: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лубенський молочний завод» (ТОВ "Лубенський молочний завод") про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 8 904,88 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Цивільного кодексу України та Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодував позивачу матеріальну шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП.

Відповідач у відзиві на позов (вх. № 4314 від 29.03.2024) проти позову заперечує, посилаючись на те, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили, що відповідач на законних підставах володіє транспортним засобом МАЗ д. р. н. НОМЕР_1 (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо).

Також зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_1 виконував свої трудові обов`язки, зокрема позивачем не надано доручення відповідача, подорожній лист, товарно - транспортну накладну, супровідні документи, замовлення тощо.

Вважає, що відсутні підстави для стягнення матеріальної шкоди.

Крім того, вказує, що позивачем пропущено строк позовної давності при зверненні до суду з цим позовом.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 18.03.2024 суд прийняв позов до розгляду й відкрив провадження у справі, постановив справу розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін згідно з частиною 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України сторони суду не надали.

Згідно з частиною 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно зі статтею 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

У зв`язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи достатньо, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до частини 2 статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

03.11.2020 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» (надалі - позивач) та ТОВ «ОРГАНІК МІЛК» (надалі відповідач) уклали договір добровільного страхування транспортного засобу ДАФ (д. р. н. НОМЕР_2 ).

Зазначений договір укладено відповідно до Закону України «Про страхування».

11.02.2021 на а/д - 10-16-Київ - Рівне - Рогозів сталася дорожньо-транспортна пригода за участю:

1) транспортного засобу МАЗ (д. р. н. НОМЕР_1 ), яким керував водій ОСОБА_2 (власник ТЗ- ТОВ "ЛУБЕНСЬКИЙ МОЛОЧНИЙ ЗАВОД"); та

2) транспортного засобу ДАФ (д. р. н. НОМЕР_2 ), яким керував водій ОСОБА_3 (власник ТЗ - ТОВ «ОРГАНІК МІЛК»),

внаслідок чого пошкоджено автомобіль ДАФ (д. р. н. НОМЕР_2 ), що був застрахований ПрАТ «СК «УНІКА» за договором добровільного комплексного страхування на транспорті № 007065/4011/0000086.

Згідно з постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської обл. від 11.03.2021 (справа № 359/1923/21), дорожньо-транспортна пригода сталося внаслідок порушення водієм ОСОБА_2 ПДР України, який визнав свою вину.

Страхувальник звернувся до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу.

Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № 00404574 та умов договору страхування, розмір страхового відшкодування склав - 23 982,55грн (ПД № 233561 від 14.07.2021).

Розрахунок страхового відшкодування: 29 842,55 грн (вартість відновлювального ремонту) - 5 890,00грн (франшиза).

На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу МАЗ (д. р. н. НОМЕР_1 ) була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в АТ «УПСК» згідно з полісом АО №002185326. Ліміт відповідальності страховика відповідача становить 130 000,00грн, франшиза - 0,00грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 03.11.2022 (справа № 910/3436/22) встановлено зобов`язання АТ «УПСК» за договором/полісом ОСПВНТЗ, в розмірі - 20 305,53 грн, що дорівнює вартості матеріального збитку (вартість ремонту за вирахуванням коефіцієнту фізичного зносу - 0,4).

Рішенням Господарського суду м. Києва стягнуто з АТ «УПСК» на користь ПрАТ «СК «УНІКА» 15 077,67 грн, оскільки страховиком відповідача частково здійснено виплату за договором/полісом ОСПВНТЗ безпосередньо потерпілій особі (Т0В «ОРГАНІК МІЛК») у розмірі 5 227,86 грн.

За таких обставин АТ «УПСК» виконано зобов`язання та здійснило виплату (позивачу та потерпілій особі) в розмірі - 20 305,53грн, що дорівнює вартості матеріального збитку та складається з:

- 5 227,86 грн - на користь потерпілої особи;

- 15 077,67 грн - на користь позивача.

За таких обставин, частина зобов`язання відповідача, що не покривається страховиком за полісом ОСПВНТЗ, становить 9 537,02 грн (29 842,55 грн - 15 077,67грн - 5 227,86грн).

Відповідно до довідки про ДТП, власником транспортного засобу МАЗ (д. р. н. НОМЕР_1 ) є ТОВ "ЛУБЕНСЬКИЙ МОЛОЧНИЙ ЗАВОД".

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11.03.2021 (справа № 359/1923/21) установлено, що ОСОБА_1 є працівником (водієм) відповідача.

З огляду на викладене до ПрАТ «СК «УНІКА» (позивач у справі) перейшло право вимоги на отримання від відповідальної особи (ТОВ "ЛУБЕНСЬКИЙ МОЛОЧНИЙ ЗАВОД") компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу ДАФ (д. р. н. НОМЕР_2 ), внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, яка мала місце 11.02.2021 на а/д - 10-16-Київ-Рівне - Рогозів.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до вимог статті 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як убачається з матеріалів справи, на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу МАЗ (д. р. н. НОМЕР_1 ) застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в АТ «УПСК» згідно з полісом АО №002185326. Ліміт відповідальності страховика відповідача становить 130 000,00грн, франшиза - 0,00грн.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством

Рішенням Господарського суду м. Києва від 03.11.2022 (справа № 910/3436/22) встановлено зобов`язання АТ «УПСК» за договором/полісом ОСПВНТЗ, в розмірі - 20 305,53 грн, що дорівнює вартості матеріального збитку (вартість ремонту за вирахуванням коефіцієнту фізичного зносу - 0,4).

Рішенням Господарського суду м. Києва стягнуто з АТ «УПСК» на користь ПрАТ «СК «УНІКА» 15 077,67 грн, оскільки страховиком відповідача частково здійснено виплату за договором/полісом ОСПВНТЗ безпосередньо потерпілій особі (Т0В «ОРГАНІК МІЛК») у розмірі - 5 227,86 грн.

АТ «УПСК» виконано зобов`язання та здійснило виплату (позивачу та потерпілій особі) в розмірі - 20 305,53грн, що дорівнює вартості матеріального збитку та складається з: 5 227,86 грн - на користь потерпілої особи та 15 077,67 грн на користь позивача.

Отже, як установив суд, частина зобов`язання відповідача, що не покривається страховиком за полісом ОСПВНТЗ, становить 9 537,02 грн (29 842,55 грн - 15 077,67 грн - 5 227,86 грн).

Відповідно до статті 1172 Цивільного кодексу України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно з довідкою про ДТП власником транспортного засобу МАЗ (д. р. н. НОМЕР_1 ) є ТОВ "ЛУБЕНСЬКИЙ МОЛОЧНИЙ ЗАВОД".

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11.03.2021 (справа № 59/1923/21) встановлено, що ОСОБА_1 є працівником (водієм) відповідача.

Отже, з огляду на викладене, до ПрАТ «СК «УНІКА» (позивача у справі) перейшло право вимоги на отримання від відповідальної особи (ТОВ "ЛУБЕНСЬКИЙ МОЛОЧНИЙ ЗАВОД") компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу ДАФ (д. р. н. НОМЕР_2 ), внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, яка мала місце 11.02.2021 на а/д - 10-16-Київ-Рівне-Рогозів.

Відповідно до вимог статті 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Сума виплаченого страхового відшкодування ПрАТ «СК «УНІКА» за вирахуванням розміру страхового відшкодування здійсненого АТ «УПСК» 23 982,55 грн (сума страхового відшкодування ПрАТ «СК «Уніка») - 15 077,67грн (сума страхового відшкодування АТ «УПСК») = 8 904,88 грн.

Ураховуючи викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача страхового відшкодування у розмірі 8 904,88 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві на позов (вх. № 4314 від 29.03.2024) суд відхиляє, як необґрунтовані та безпідставні. Зокрема, факт того, що ОСОБА_1 є працівником (водієм) відповідача установлено Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11.03.2021 у справі № 359/1923/21.

Щодо клопотання відповідача про застосування позовної давності, слід зазначити наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.

Законом України № 530-ІХ від 17.03.2020 Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс - мажорних обставин (частина 2 статті 14-1 Закону України Про торгово - промислові палати).

Законом України від 30.03.2020 № 540-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) розділ Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Карантин в Україні запроваджений з 12.03.2020 і діяв до 01.07.2023.

Крім того, відповідно до пункту 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786,1293 Цивільного кодексу України, продовжуються на строк його дії.

Воєнний стан в Україні діє з 24.02.2022 до теперішнього часу.

З огляду на викладене, позивач не пропустив строк позовної давності при зверненні до суду з цим позовам.

Щодо судових витрат на професійну правничу допомогу, слід зазначити наступне.

Позивач у позовній заяві зазначив про те, що ним понесено витрати в сумі 5 000,00 грн на професійну правничу допомогу та просив стягнути з відповідача зазначену суму витрат.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частинами 3, 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Здійснивши аналіз ціни, предмета та підстав позову, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, кількість сторін та інших учасників справи, значення для суспільного інтересу, суд зазначає, що заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу відповідає складності справи.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» (Довіритель) та Фізична особа підприємець Волчек Н. М. (Повірений) уклали договір доручення № 1 ВНМ від 01.11.2023 (далі ФОП Волчек Н. М.), відповідно до якого, ФОП Волчек Н. М. з метою виконання умов договору, має право залучати для виконання покладених на нього обов`язків адвокатів, адвокатські бюро чи адвокатські об`єднання, оплачувати їх послуги, які підлягають відшкодуванню Довірителем на умовах, порядку та строки визначені частиною 5 договору.

02.11.2023 ФОП Волчек Н. М. та Адвокатське бюро «Білий» уклали договір про надання правової допомоги № 2/23 ю (надалі - договір), відповідно до якого, Адвокатське бюро «Білий» зобов`язується за дорученням ФОП Волчек Н. М. надати правову допомогу та послуги щодо проведення допустимих законодавством України дій, спрямованих на повернення заборгованості з боржників Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА», що підтверджується договором доручення № 1 ВНМ від 02.11.2023 та Додатком № 1 до нього.

Згідно з договором про надання правової допомоги № 2/23ю та Додатку № 2 (фіксований) позивачем (через повірену особу ФОП Волчек Н. М.) вже понесено витрати, за надану професійну правничу допомогу АБ «Білий» у розмірі 5 000,00 грн, що підтверджується актом (звітом) прийому - передачі наданих послуг № 1/30513 від 27.02.2024

В матеріалах справи міститься також свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю та довіреність, видані адвокату Білому Віталію Сергійовичу.

Зазначені докази суд вважає достатніми для підтвердження факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката у цій справі на зазначену ним суму.

Суд враховує висновок Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, згідно з яким витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 232 - 233, 237 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лубенський молочний завод» (вул. Індустріальна, 2, м. Лубни, Полтавська обл., 37500, ) на користь ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» (04112, м. Київ, вул. О. Теліги, 6-В, корп. 4, ) 8 904,88 грн шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, 3 028,00 грн судового збору та 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Східного апеляційного господарського суду.

Суддя Дмитро СІРОШ