ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"14" червня 2024 р. Справа № 902/1052/23

Суддя (суддя-доповідач у справі) Північно-західного апеляційного господарського суду Миханюк М.В., перевіривши матеріали апеляційної скарги Міністерства оборони України на рішення господарського суду Вінницької області, ухваленого 03.05.24р. у справі №902/1052/23

за позовом Заступника Генерального прокурора

в інтересах держави в особі:

позивача 1 - Вінницької обласної військової адміністрація,

позивача 2 - Міністерства оборони України,

до відповідача 1 - Подільського управління капітального будівництва Міністерства оборони України,

до відповідача 2 - Приватного підприємства "Особняк Центр"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів, Квартирно-експуатаційний відділ м. Вінниця

про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 03.05.2024 у справі №902/1052/23 у задоволенні позову відмовлено. Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви залишено за прокурором.

Не погодившись із винесеним рішенням, Міністерство оборони України звернулося із апеляційною скаргою, в якій просить відстрочити сплату судового збору, скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 03.05.2024 у справі №902/1052/23 та прийняти нове рішення по справі №902/1052/23 яким задовольнити позов повністю.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, суддя дійшла висновку, що подана апелянтом апеляційна скарга не відповідає вимогам Глави 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України з огляду на таке.

Статтею 258 ГПК України встановлено вимоги до форми і змісту апеляційної скарги. Зокрема, відповідно до п.2 ч.3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Згідно з ч.2 ст.123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Порядок сплати судового збору, повернення і звільнення від сплати, розміри судового збору визначені Законом України "Про судовий збір" від 08.07.2011.

Частина 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачає, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб; ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом з тим, згідно частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Таким чином, судовий збір який підлягає сплаті за подання апеляційної скарги на рішення суду становить 3 220,80 грн (2864*150%*0,8).

Як вбачається з матеріалів апеляційної скарги, скаржником не додано доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі.

В скарзі апелянт просить відстрочити сплату судового збору за подання даної апеляційної скарги. Вказує, що Міноборони утримується за рахунок коштів Державного бюджету, і здійснює платежі шляхом надання доручень органам Державної казначейської служби України. За повідомленням органів казначейства, документи щодо оплати судового збору перебувають на опрацюванні, кошти будуть сплачені у стислі строки. При надходженні підтверджуючих документів про оплату судового збору з Державної казначейської служби, вони одразу будуть надані суду для підтвердження оплати судового збору.

Щодо поданого клопотання суддя зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше, ніж до ухвалення судового рішення у справі, за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Цей перелік умов відстрочення, розстрочення сплати судового збору або звільнення від його сплати є вичерпним.

Із системного аналізу змісту норм зазначеної статті вбачається, що положення п.п.1 та 2 ч.1 ст.8 Закону "Про судовий збір" не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення п.3 ч.1 ст.8 Закону "Про судовий збір" можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі №0940/2276/18).

Міністерство оборони України не відноситься до переліку осіб, зазначених у п.п.1 та 2 ч.1 ст.8 Закону України "Про судовий збір" та зазначені ним у заяві підстави не передбачені вказаною нормою.

При цьому, предметом справи, що розглядається, не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Отже, поданими скаржником доказами не підтверджено наявності умов, зазначених у ч.1 ст.8 Закону України Про судовий збір, які є підставами для відстрочення сплати судового збору.

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов`язані з фінансуванням та відсутністю коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі Пелевін проти України (заява №24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (пункт 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб (рішення від 28 травня 1985 року у справі Ешингдейн проти Сполученого Королівства (пункт 57).

Європейський суд з прав людини в рішенні Креуз проти Польщі у справі №28249/95 від 19 червня 2001 року зазначив, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Тому суддя відмовляє у задоволенні клопотання Міністерства оборони України про відстрочення сплати судового збору.

Крім того, відповідно до підп. 2 ч.2 ст.258 ГПК України визначено, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає апеляційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку та електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Як убачається із поданої апеляційної скарги у ній відсутні відомості про наявний чи відсутній у сторони електронний кабінет.

Таким чином суддя зауважує, що скаржнику необхідно подати до суду апеляційної інстанції відомості про наявність чи відсутність у нього електронного кабінету у відповідності до ст. 258 ГПК України.

Частиною 2 статті 260 ГПК України встановлено, що апеляційна скарга, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, підлягає залишенню без руху.

Відповідно до ч.2 ст.174 ГПК України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З урахуванням викладеного, суддя дійшла висновку, що скаржником не виконано вимоги ч.ч. 2, 3 статті 258 ГПК України, що відповідно до вимог статті 260 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Відповідно до ч.2 ст.174 ГПК України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Отже, скаржнику необхідно сплатити 3220,80 грн судового збору за подання апеляційної скарги та подати відомості щодо наявності чи відсутності у нього електронного кабінету.

Керуючись статтями 174, 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні клопотання Міністерства оборони України про відстрочення сплати судового збору.

2. Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення господарського суду Вінницької області, ухваленого 03.05.24р. у справі №902/1052/23 - залишити без руху.

3. Зобов`язати апелянта усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів із дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, а саме: надати докази сплати 3220,80 грн судового збору та подати відомості щодо наявності чи відсутності у нього електронного кабінету.

4. Роз`яснити апелянту, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею-доповідачем та не підлягає оскарженню.

6. Ухвалу направити апелянту.

Суддя Миханюк М.В.