ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2024 року м.Дніпро Справа № 904/6536/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Мороза В.Ф. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Чередка А.Є.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 05.01.2024 (Євстигнеєва Н.М.)

у справі № 904/6536/23

за позовом Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Українська гірнича компанія"

про стягнення суми,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - ПрАТ "ІГЗК") звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Українська гірнича компанія" (далі - ТОВ "НВП "УГК") про стягнення 710 400,00 грн неустойки.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю правих підстав для покладення на відповідача обов`язку з оплати на користь позивача неустойки в розмірі 8 % вартості непоставленого в строк обладнання за укладеним між сторонами договором № 2148-08 від 11.03.2019.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 20.12.2023 позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу протягом десяти днів з дня вручення ухвали усунути недоліки позовної заяви, а саме: надати докази сплати судового збору у розмірі 10 656,00 грн та здійснити переклад українською мовою договір поставки № 2148-08 від 11.03.2019, додаток до договору, специфікацію № 5 від 29.04.2021, протоколи розбіжностей від 17.06.2011, 16.05.2019, які нотаріально посвідчити.

21.12.2023 до суду першої інстанції від позивача надійшла заява про усунення недоліків до якої було долучено платіжну інструкцію № від 20.12.2023 про сплату судового збору у розмірі 8 524,80 грн (з урахуванням коефіцієнта 0,8 за подачу позовної заяви в електронній формі), а також зазначено, що покладення на позивача обов`язку щодо здійснення перекладу окремих документів, які були додані до позовної заяви, є додатковим тягарем і фактично є перешкоджанням у доступі до правосуддя. Водночас, зміст таких документів не перешкоджає ні суду, ані учасникам справи правильному їх розумінню та тлумаченню.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 05.01.2024 позовну заяву повернуто без розгляду.

Повертаючи позов без розгляду суд першої інстанції послався на нормативно-правові акти, які визначають українську мову як державну мову та встановлюють обов`язок судів використовувати державну мову у судочинстві, зазначивши про невиконання позивачем вимог ухвали від 20.12.2023 щодо приведення письмових доказів у відповідність до вимог закону шляхом їх перекладу на українську мову.

Не погодившись з вказаною ухвалою ПрАТ "ІГЗК" подало апеляційну скаргу в якій просило скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 05.01.2024 у справі № 904/6536/23 та матеріали справи направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначав, що договір № 2148-08 від 11.03.2019, так само як і додатки до нього, між сторонами спору укладені російською мовою, проте позовна заява та усі інші документи викладені українською мовою. На переконання скаржника, зміст документів, які подані суду на російській мові, не перешкоджає ні суду, ані учасникам справи розумінню суті цих документів і не впливає на правильне тлумачення їх змісту, а тому повертаючи позов без розгляду суд першої інстанції фактично позбавив позивача права на судовий захист вдавшись до надмірного формалізму.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.02.2024 відкрито апеляційне провадження у порядку письмового провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Пунктом 6 частини 1 статті 255 ГПК України передбачено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, про повернення заяви позивачеві (заявникові).

Згідно з ч. 2 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18,31, 32, 33, 34 частини 1 статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши правильність висновків, повноту їх дослідження місцевим господарським судом вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави (ч. 1 ст. 2 ГПК України).

Зі змісту ч. 1 ст. 14 ГПК України випливає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 162 ГПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви.

Згідно ч. 2 ст. 164 ГПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази, позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

За приписами частин 1, 4 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Повертаючи позов без розгляду суд першої інстанції послався на нормативно-правові акти, які визначають українську мову як державну мову та встановлюють обов`язок судів використовувати державну мову у судочинстві, зазначивши про те, що позивачем не виконано вимог ухвали від 20.12.2023 стосовно приведення письмових доказів наданих до додатків позовної заяви у відповідність до вимог закону шляхом їх перекладу на українську мову та нотаріального посвідчення.

Колегія суддів не погоджується з такою підставою повернення позову без розгляду.

Так, Верховний Суд в постанові від 24.02.2021 у справі № 912/354/20 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/95240514) зазначив, що нормативно-правові акти (ГПК України, Закон України "Про судоустрій та статус суддів", Закон України "Про забезпечення функціонування української мови як державної", Інструкція з діловодства в місцевих та апеляційних судах України) визначають українську мову як державну мову та встановлюють обов`язок судів використовувати державну мову у судочинстві, оскільки господарське судочинство в судах здійснюється державною мовою. Проте, скаржник помилково ототожнює мову процесуальних документів, які мають складатись українською мовою (як то заяви/апеляційні та касаційні скарги, які подаються з боку учасників справи до суду) з мовою договорів, які укладаються між суб`єктами господарювання та є письмовими доказами наявності між сторонами певних правовідносин. У разі необхідності перекладу контракту на державну мову України з підстав наявності у відповідача труднощів у розумінні змісту умов підписаного ним же контракту викладеного російською мовою товариство мало право подавати до суду заяву/клопотання про необхідність перекладу контракту або про залучення до справи перекладача…

З матеріалів даної справи вбачається, що позовна заява ПрАТ "ІГЗК" викладена українською мовою, тобто відповідає законодавчим вимогам. При цьому, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач зазначив обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги, а також вказав, що до додатків позову він надав докази, якими, на його думку, ці обставини підтверджуються.

Однак, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що виходячи з положень ГПК України, аналіз наданих сторонами доказів здійснюється судом при вирішенні спору по суті, а не на стадії вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для відкриття провадження у справі або залишення позову без руху.

ЄСПЛ притримується позиції, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (до прикладу, рішення у справі "Шишков проти Росії" (Shishkov v. Russia), № 26746/05, параграф 110, від 20.02.2014).

Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні від 13.01.2000 у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" (Miragall Escolano and others v. Spain, заява № 38366/97) та у рішенні від 28.10.1998 у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" (Perez de Rada Cavanilles v. Spain) ЄСПЛ вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд повинен реалізовувати своє основне завдання, а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів та заяв на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод. Формальний підхід суду до здійснення своїх повноважень на будь-якій стадії судового процесу може призвести до порушення права особи на справедливий судовий розгляд.

Враховуючи помилкові підстави для повернення позовної заяви зазначені судом першої інстанції, встановивши обґрунтованість доводів апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про необхідність скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи до господарського суду для продовження розгляду.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Статтею 280 ГПК України визначено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Положеннями ч. 3 ст. 271 ГПК України передбачено, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

У зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського, розподіл судового збору здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ст. ГПК України.

Керуючись статтями 162, 174, 269, 271, 275-279 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 05.01.2024 у справі № 904/6536/23 задовольнити.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 05.01.2024 у справі № 904/6536/23 скасувати.

Справу № 904/6536/23 направити до господарського суду Дніпропетровської області для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя В.Ф.Мороз

Суддя А.Є.Чередко

Суддя Л.А.Коваль