УХВАЛА

14 червня 2024 року

м. Київ

cправа № 925/1217/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Берднік І.С. - головуючого, Зуєва В.А., Міщенка І.С.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця»

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.05.2024 (у складі колегії суддів: Кропивна Л.В. (головуючий), Барсук М.А., Пономаренко Є.Ю.)

та рішення Господарського суду Черкаської області від 17.10.2023 (суддя Чевгуз О.В.)

у справі № 925/1217/23

за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія «Нова якість» Дільниця 42»

про зобов`язання повернути майно вартістю 256 278,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 17.10.2023 у справі №925/1217/23, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.05.2024, відмовлено у задоволенні позову Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ Українська залізниця») до Товариства з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія «Нова якість» Дільниця 42» про зобов`язання повернути майно вартістю 256 278,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, оскільки майно позивача перебуває у володінні Військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується листом вказаної військової частини та матеріалами справи, а не у володінні відповідача.

05.06.2024 АТ «Українська залізниця» подало до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.05.2024 та рішення Господарського суду Черкаської області від 17.10.2023 у справі № 925/1217/23.

Розглянувши матеріали касаційної скарги, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі № 925/1217/23, зважаючи на таке.

За приписами пункту 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За змістом пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 ГПК для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини сьомої цієї ж статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» (рік подання позовної заяви у справі № 925/1217/23) прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2023 встановлено у розмірі 2 684 грн.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 163 ГПК у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

Предметом позову у цій справі є зобов`язання повернути майно вартістю 256 278,00 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому у розумінні ГПК справа №925/1217/23 є малозначною.

Скаржник зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа № 925/1217/23 має виняткове для нього виняткове значення (підпункти «а», «в» пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК).

Посилання АТ «Українська залізниця» на те, що на розгляді господарських судів знаходяться аналогічні справи за позовом АТ «Українська залізниця» про повернення безпідставно набутого майна не вказує на те, що саме справа №925/1217/23 має виняткове значення для скаржника, а отже на наявність підстави для відкриття касаційного провадження, передбаченої підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК.

Обґрунтовуючи наявність підстави для відкриття касаційного провадження, передбаченої підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК, АТ «Українська залізниця» зазначає, що: «… порушені у касаційній скарзі питання застосування ст. 1212 ЦК України до правовідносин з передачі майна фізичних та юридичних за вимогою військового командування для потреб оборони країни, однак без оформлення відчуження майна відповідно до Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану», тобто без достатньої правової підстави стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики».

Зазначені доводи є неспроможними, оскільки обґрунтувань відсутності єдності правозастосовчої практики розгляду судами спорів у подібних правовідносинах, які могли б бути визнані Судом такими, що підпадають під дію підпункту «а» пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК, у касаційній скарзі взагалі не наведено, натомість АТ «Українська залізниця» навпаки зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 287 ГПК).

При цьому доводи АТ «Українська залізниця» про відсутність висновку Верховного Суду спростовуються наявністю висновку Верховного Суду у справі №925/1205/23 за позовом АТ «Українська залізниця» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр постачання та комплектації» про зобов`язання повернути майно в аналогічних правовідносинах зі справою №925/1217/23, в якій подано касаційну скаргу.

Так, у постанові від 13.05.2024 у справі № 925/1205/23 Верховний Суд виснував, що позов Одеської залізниці до ТОВ «Центр постачання та комплектації» не підлягає задоволенню, оскільки спірне майно знаходиться у володінні військової частини, а тому позов пред`явлено до неналежного відповідача (пункт 37 постанови).

Оскаржені АТ «Українська залізниця» судові рішення про відмову в задоволенні позову у справі № 925/1217/23 ухвалено відповідно до зазначеного висновку Верховного Суду у справі № 925/1205/23.

Інших підстав, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 287 ГПК, за яких Суд міг би визнати, що оскаржені судові рішення у справі № 925/1217/23 підлягають касаційному оскарженню, скаржник не наводить.

Вивчивши і проаналізувавши матеріали касаційної скарги, інших передбачених пунктом 2 частини третьої статті 287 ГПК підстав для розгляду касаційної скарги Верховний Суд також не вбачає.

Ураховуючи викладене, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі № 925/1217/23.

Керуючись статтями 163, 234, 235, 287, пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 925/1217/23 за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.05.2024 та рішення Господарського суду Черкаської області від 17.10.2023.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. С. Берднік

Судді: В. А. Зуєв

І. С. Міщенко