ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення заяви

про відкриття провадження у справі про банкрутство

"19" червня 2024 р.м. ХарківСправа № 922/2097/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Міньковського С.В.

розглянувши заяву ОСОБА_1
про визнання банкрутом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЮВЕЛ" , код ЄДРПОУ 41395141

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява (вх. 2097/24 від 17.06.2024) від фізичної особи ОСОБА_1 , в якій заявниця просить суд прийняти подану заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Дювел", відкрити провадження у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Дювел" (місцезнаходження: 61201, м. Харків, пр. Перемоги, буд. 55Е, ), призначити розпорядником майна арбітражного керуючого Родзинського А.А. (свідоцтво № 604 від 19.03.2013).

При дослідженні заяви фізичної особи ОСОБА_1 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Дювел" судом встановлено, що заявником не надано до заяви в порядку ч.2 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства належних доказів авансування винагороди арбітражному керуючому трьох розмірів мінімальної заробітної плати за три місяці виконання повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі, що витікає з положень ч. 2 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства.

Згідно ст. 8 Закону України „Про Державний бюджет України на 2024 рік" мінімальна заробітна плата з 1 квітня встановлює 8000,00 грн.

Отже, кредитор має надати докази авансування винагороди арбітражному керуючому трьох розмірів мінімальної заробітної плати за три місяці виконання повноважень на суму 72000,00 грн.

Статтею 91 ГПК України визначено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

В поданій заяві ОСОБА_1 стверджує, що нею сплачено авансування на депозитний рахунок суду винагороди розпоряднику майна за три місяці виконання повноважень.

Разом з тим, в якості доказів наявності зазначених обставин ОСОБА_1 надано копію квитанції № 8186-2303-5020-2244 від 21.09.2023 на суму 1800,00 грн. та копію квитанції від 02.12.2021 на суму 58500,00 грн (код квитанції 4557-1645-2081-9693). Всього на суму 60300 грн. Проте, як встановив суд, квитанція від 02.12.2021 на суму 58500,00 грн (код квитанції 4557-1645-2081-9693) не є читаємою в окремих частинах, а по-друге, з неї не можливо встановити, що відповідні кошти сплачені саме в порядку авансування винагороди арбітражному керуючому.

Так, згідно з Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, яка затверджена Постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 №22 (далі - Інструкція), одним із реквізитів платіжного доручення є "Призначення платежу". Реквізит "Призначення платежу" платник заповнює так, щоб надати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу" (пункти 3.1, 3.7 Інструкції).

Отже, в призначенні платежу відповідного платіжного документу, що подається в порядку частини другої статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства, має бути прямо зазначено, що відповідні кошти сплачені саме з метою авансування винагороди арбітражному керуючому трьох розмірів мінімальної заробітної плати за три місяці виконання повноважень, а також ідентифіковано відповідну заяву.

Натомість з наданої заявником квитанції вбачається, що ініціюючим кредитором кошти були сплачені з іншим призначенням, а саме: "депозитні кошти (ст. 125, 141 ГПК) по заяві про банкрутство ТОВ Дювел". Тобто, відповідно до призначення платежу, ініціюючим кредитором внесені грошові кошти на депозитний рахунок суду для забезпечення судових витрат або зустрічного забезпечення, а не з метою авансування винагороди арбітражному керуючому.

Також, згідно з даними комп`ютерної системи "Діловодство спеціалізованого суду" встановлено, що 02.12.2021 р. від фізичної особи ОСОБА_1 до Господарського суду Харківської області було подано заяву (вх. 4768/21 від 02.12.2021), в якій заявник просив суд відкрити провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Дювел" (), призначити розпорядником майна арбітражного керуючого Родзинського А.А. (свідоцтво № 604 від 19.03.2013), до якої було долучено квитанцію від 02.12.2021 р. на суму 58500,0 грн. з тим же самим кодом (код квитанції 4557-1645-2081-9693). Ухвалою суду від 12.01.2022 року по справі № 922/4768/21 було відмовлено в відкритті провадження у справі за заявою фізичної особи ОСОБА_1 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЮВЕЛ", проте заяви від ОСОБА_1 про повернення сплачених за квитанцією від 02.12.2021 р. коштів на суму 58500,00 грн. до суду не надходило.

Таким чином, оригінал квитанції від 02.12.2021 року на суму 58500,00 грн., копію якої заявником подано до цієї справи в якості доказу авансування винагороди арбітражному керуючому трьох розмірів мінімальної заробітної плати за три місяці виконання повноважень, знаходиться в іншій справі №922/4768/21 та не може бути прийнятим як належний доказ до цієї заяви фізичної особи ОСОБА_1 .

Отже, враховуючи вищенаведене, надана заявником копія квитанції від 02.12.2021 року на суму 58500,00 грн (код квитанції 4557-1645-2081-9693) не є належним та допустимим доказом внесення авансування винагороди арбітражному керуючому у встановленому порядку.

Про це судом було зазначено в ухвалах суду від 02.11.2023 у справі №922/4612/23 та від 12.02.2024 у справі №922/401/24 про залишення заяви ОСОБА_1 без руху, в ухвалі суду від 07.03.2024 по справі №922/712/24 про повернення заяви ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Дювел".

Проте ОСОБА_1 , незважаючи на виявлені судом недоліки заяви у справах №922/2387/22, 922/379/23, 922/4612/23, 922/5192/23, 922/401/24, 922/712/24, які в подальшому були повернуті судом, повторно звертається із ідентичною заявою про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Дювел" без надання відповідних доказів авансування винагороди арбітражному керуючому трьох розмірів мінімальної заробітної плати за три місяці виконання повноважень.

На думку суду, ненадання ОСОБА_1 доказів авансування винагороди арбітражному керуючому у встановленому розмірі, при обізнаності з обов`язковістю їх подачі, є фактично зловживанням процесуальними правами учасника судового процесу, дії якого повинні відповідати критеріям добросовісності при користуванні процесуальними правами.

Статтею 43 ГПК України закріплено, що учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 4 статті 43 ГПК України передбачено, що суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 частини 2 статті 43 ГПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема: подання позову, який має штучних характер, декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Частиною 3 статті 43 ГПК України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Враховуючи наведене, суд визнає дії ОСОБА_1 , які полягають у поданні ідентичних заяв про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Дювел" із певними недоліками, а саме відсутністю доказів авансування винагороди арбітражному керуючому трьох розмірів мінімальної заробітної плати за три місяці виконання повноважень, є зловживанням процесуальними правами.

З огляду на викладене та враховуючи приписи ч.3 ст.43 ГПК України заяву ОСОБА_1 (вх. 2097/24 від 17.06.2024) про відкриття провадження у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Дювел" повернути заявнику.

Керуючись статтями 2, 38 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 43, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Повернути заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Дювел" (вх. 2097/24 від 17.06.2024)

Попередити ОСОБА_1 про неприпустимість зловживання процесуальними правами та про відповідальність за таке зловживання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її підписання суддею.

Ухвалу підписано 19.06.2024.

Суддя Міньковський С.В.