ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2024 р. м. Київ Справа № 911/178/24

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О.О., розглянувши справу

за позовом Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», Київська обл., Бориспільський р-н, с. Гора

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аеро Ресторантс», Київська обл., Бориспільський р-н., Бориспіль-7

про стягнення 25211,41 грн.

секретар судового засідання: Самусь В.С.

За участю представників:

від позивача: Дзюбайло О.О. (самопредставництво);

від відповідача: Гаврин Д.В. (довіреність від 09.01.2024 р.).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аеро Ресторантс» про стягнення 25211,41 грн., з яких 17057,97 грн. заборгованості, 861,00 грн. інфляційних втрат, 466,04 грн. 3 % річних та 6826,40 грн. пені.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в порушення взятих на себе зобов`язань на умовах п.п. 2.2.1, п.п. 2.2.3 Договору № 02.5-14/1-29 від 20.04.2015 р. про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, укладеного між позивачем та відповідачем, відповідач не сплатив на користь позивача плату за отримані послуги за договором в період березень-грудень 2022 р., січень-жовтень 2023 р., що призвело до виникнення заборгованості в розмірі 17057,97 грн. Враховуючи наявну заборгованість відповідача, позивачем на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України нараховано 861,00 грн. інфляційних втрат, 466,04 грн. 3 % річних та на підставі п. 4.2 Договору нараховано 6826,40 грн. пені.

Ухвалою господарського суду Київської області від 29.01.2024 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі; розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи; судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 22.02.2024 р.

16.02.2024 р. до господарського суду Київської області через систему «Електронний суд» від відповідача надійшло клопотання відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідач вказує, що питання (спір) щодо відсутності підстав для стягнення з орендаря послуг, визначених у п.п. 1.1.1. п. 1.1 договору, за період неможливості користуватись майном за цільовим призначенням, вже було предметом судового розгляду у справах № 911/3012/20 та 911/2990/20 (між тими самими ж сторонами, що і у справі № 911/178/24) і з цього питання на момент розгляду справи № 911/178/24 вже є остаточне рішення суду, відповідно правова невизначеність вже усунута. Відповідач вважає, що позивач безпідставно не враховує, що саме у період з березня 2022 по грудень 2022 та з січня 2023 по жовтень 2023 відповідач не мав можливості користуватись майном за цільовим призначенням, оскільки вказаний період припадає на воєнний стан, введений в Україні Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022. Відповідач посилається на те, що на кожен акт приймання-здачі виконаних послуг надав позивачу мотивовані відмови з викладенням перелічених фактів та окремо листом повідомив позивача про нульову кількість працюючих з 24.02.2022. Відповідач вказує, що додаткові вимоги щодо стягнення штрафних санкцій з відповідача є також необґрунтованими.

20.02.2024 р. до господарського суду Київської області через систему «Електронний суд» від позивача надійшла відповідь на відзив. Позивач заперечує повністю проти наведених відповідачем обставин та правових підстав відзиву. Позивач вказує, що встановленою у справах № 911/3012/20 і № 911/2990/20 підставою не користування орендарем орендованим майном є запровадження на території України карантину відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19» та встановлення обмежень на ведення окремих видів господарської діяльності, що є відмінним від запровадження в Україні воєнного стану відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Позивач послається на те, що самостійно прийняте відповідачем рішення щодо невикористання в період дії воєнного стану орендованого майна, для якого позивачем надаються послуги відповідно до умов договору, жодним чином не пов`язане з будь-якими обмеженнями, встановленими на законодавчому рівні на період дії в Україні воєнного стану. Позивач вважає, що мотивовані відмови відповідача від підписання актів не є аргументованими, а з огляду на умови п.п. 2.2.3 п. 2.2 акти приймання-здачі виконаних послуг вважаються підписаними відповідачем.

14.03.2024 р. до господарського суду Київської області через систему «Електронний суд» від відповідача надійшло клопотання заперечення на відповідь на відзив.

03.04.2024 р. до господарського суду Київської області через систему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання, в якому він просить долучити до матеріалів справи наступні докази: копію довіреності від 16.06.2022 № 01-22/7-111 та копію листа позивача від 15.03.2023 № 03-22-596 «Щодо уповноваженої особи» з доданою до нього копією довіреності від 02.01.2023 № 01-22/7-10 і опису вкладення у поштове відправлення № 813.

У судових засіданнях 14.03.2024 р. та 02.04.2024 р. оголошувались перерви до 02.04.2024 р. та 18.04.2024 р. відповідно.

Представник позивача у судових засіданнях 22.02.2024 р., 14.03.2024 р., 02.04.2024 р. та 18.04.2024 р. позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання 22.02.2024 р. не з`явився, а у судових засіданнях 14.03.2024 р., 02.04.2024 р. та 18.04.2024 р. проти позову заперечував.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

31.07.2014 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Росінтер Аеро Україна» (орендар, код 37222400) укладено договір оренди № 1614 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності.

Наказом Фонду державного майна України від 05.08.2019 № 786 «Про реорганізацію регіональних відділень Фонду державного майна України» утворено Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, реорганізувавши шляхом злиття Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській області, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Черкаській області та Регіональне відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області.

Зазначеним наказом встановлено, що Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях є правонаступником майна, прав та обов`язків, зокрема Регіональною відділення Фонду державного майна України по Київській області.

Як вбачається з інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 28.08.2014 р. відбулась зміна найменування юридичної особи з кодом 37222400. Станом на час розгляду справи найменуванням відповідача (орендаря) є Товариство з обмеженою відповідальністю «Аеро Ресторантс».

Відповідно до п. 1.1 договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене нерухоме майно, а саме: частину приміщення № 3.2.60 на третьому поверсі пасажирського терміналу «D», загальною площею 20,0 кв.м, розміщене за адресою: Київська область, Бориспільський р-н, Бориспіль-7 на 3-му поверсі термінального комплексу «D», загальною площею 107850,5 кв.м, що перебуває на балансі Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 30.04.2014 р. і становить за незалежною оцінкою 1125486,00 грн без ПДВ.

Пунктом 1.2 договору встановлено, що майно передається в оренду з метою використання за цільовим призначенням для розміщення та експлуатації бару, що здійснює продаж товарів підакцизної групи.

Згідно з п. 5.10 договору орендар зобов`язується своєчасно здійснювати витрати, пов`язані з утриманням орендованого майна шляхом компенсації комунальних послуг та податку на землю або укладення цивільно-правових угод із постачальниками послуг. Орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі компенсувати витрати на утримання майна за переліком всіх видів послуг та цін згідно діючих тарифів, в тому числі податку на землю. При цьому, витрати на утримання майна компенсуються залежно від наявності, кількості, потужності, часу роботи електроприладів, систем тепло- і водопостачання, каналізації за спеціальними рахунками, а в неподільній частині пропорційно розміру займаної орендарем площі майна на підставі тарифів та розрахункових документів, наданих орендареві.

Це договір укладено строком (терміном) на 10 років, що діє з 31.07.2014 р. до 30.07.2024 р. включно (п. 10.1 договору).

06.02.2015 р. Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аеро Ресторантс» підписано акт приймання-передавання орендованого майна, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене нерухоме майно, а саме: частину приміщення № 3.2.60 на третьому поверсі пасажирського терміналу «D», загальною площею 20,0 кв.м, розміщене за адресою: Київська область, Бориспільський р-н, Бориспіль-7 на 3-му поверсі термінального комплексу «D».

20.04.2015 р. між Державним підприємством «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аеро Ресторантс» було укладено договір № 02.5-14/1-29 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Відповідно до п. 1.1 договору у зв`язку з наданням орендарю в строкове платне користування державного окремого індивідуально визначеного нерухомого майна частини приміщення № 3.2.60 на третьому поверсі пасажирського терміналу «D», загальною площею 20,0 кв.м, для розміщення та експлуатації бару, що здійснює продаж товарів підакцизної групи, балансоутримувач надає, а орендар отримує наступні послуги згідно з переліком, який міститься в таблиці 1, зокрема:

- забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці; обсяг наданих послуг в місяць: 4 працівники; оплата за одиницю вимірювання в місяць: 30,00 грн без ПДВ (за 1 працівника);

- використання води для прибирання орендованого майна самостійно орендарем; обсяг наданих послуг в місяць: 20,00 кв.м; оплата за одиницю вимірювання в місяць:1,80 грн без ПДВ (за 1 кв.м).

Згідно з п. 1.4 договору розмір оплати за послуги залежить від фактичного їх об`єму, тарифів та витрат балансоутримувача, пов`язаних з обсягом послуг в період їх надання, якості послуг та інших випадків, передбачених чинним законодавством України.

Пунктом 1.5 договору встановлено, що при порушенні балансоутримувачем умов договору щодо ненадання або надання не в повному обсязі послуг, зниження їх якості, сторони протягом двох календарних днів після порушення укладають та підписують акт-претензію, в якому зазначаються терміни, види відхилення показників у наданні послуг, тощо. Балансоутримувач протягом трьох робочих днів після підписання акта-претензії вирішує питання про перерахунок платежів або видає орендарю обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Спори щодо задоволення претензій орендаря вирішуються в суді. Орендар має право на досудове вирішення спору шляхом задоволення пред`явленої претензії.

Відповідно до п. 1.8 договору ціни на послуги, крім зазначених у п. 8 таблиці № 1 п. 1.1 цього договору, у разі їх підвищення, можуть змінюватися лише у разі зміни тарифів постачальниками даних послуг, які призвели до істотної зміни витрат балансоутримувача, пов`язаних з наданням цих послуг, та інших випадках, передбачених чинним законодавством України. Балансоутримувач зобов`язаний повідомити орендаря у письмовій формі (рекомендованим листом з повідомленням або вручити уповноваженій особі під розписку, такий лист буде вважатися невід`ємною частиною договору) не пізніше, ніж за 15 календарних днів до введення їх в дію, а орендар зобов`язаний прийняти їх для розрахунків.

Згідно з п. 2.1.6 договору балансоутримувач зобов`язується щомісяця, до 10 числа місяця, наступного за звітним, виставляти орендарю рахунок за надані послуги за звітний місяць та складати акт приймання-здачі виконаних послуг, який є контрольним та звітним документом сторін щодо надання-отримання послуг та їх якості.

Орендар зобов`язується своєчасно здійснювати розрахунки за договором (п. 2.2.1 договору).

Пунктом 2.2.3 договору встановлено, що орендар зобов`язується щомісяця, з 10 числа місяця, що слідує за звітним, самостійно одержувати в бухгалтерії балансоутримувача рахунок, акт приймання-здачі виконаних послуг та раз в рік рахунок на оплату земельного податку згідно пункту 1.1.3 договору. Сплата рахунку здійснюється орендарем до 20 числа того ж місяця. Підписаний акт приймання-здачі виконаних послуг орендар зобов`язаний повернути в бухгалтерію балансоутримувача протягом 5-ти робочих днів з дати його отримання або надати в цей строк вмотивовану відмову від його підписання. Якщо протягом 5-ти робочих днів акт приймання-здачі виконаних послуг не буде повернутий балансоутримувачу та не надана в цей строк вмотивована відмова від його підписання, він вважається підписаним сторонами.

Акт приймання-здачі виконаних послуг підписується керівниками сторін або призначеними керівниками повноважними особами (за умови надання документів про надання таких повноважень).

Підписання акта приймання-здачі виконаних послуг орендарем є підтвердженням відсутності претензій до якості наданих послуг.

Сплата рахунку за послуги, які надавались в період з дати підписання сторонами акта приймання-передавання орендованого майна до дати реєстрації договору здійснюється орендарем протягом 10 банківських днів з дати отримання орендарем відповідного рахунку від балансоутримувача.

Відповідно до п. 2.2.17 договору орендар зобов`язується надавати балансоутримувачу перелік електрообладнання та кількість працюючих згідно прикладеної до договору форми (додаток № 11).

У разі зміни кількості працюючих в орендованому об`єкті та/або кількості, потужності, режиму роботи електрообладнання, своєчасно підготувати новий перелік, підписати відповідальною особою, та передати в службу головного енергетика балансоутримувача для внесення відповідних змін в договір щодо передачі орендарю величини потужності електричної енергії та забезпечення його працівників санітарно-гігієнічними умовами праці.

Договір набирає чинності з дати підписання акта приймання-передавання орендованого майна до договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 31.07.2014 № 1614 або з моменту укладання договору, в залежності від того, яка дата наступить раніше, та діє до 30.07.2024 (п. 6.1 договору).

Відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Позивачем у період з квітня 2022 р. по листопад 2023 р. було виставлено відповідачу рахунки-фактури на оплату за надані послуги у період з березня 2022 р. по жовтень 2023 р. згідно з договором № 02.5-14/1-29 від 20.04.2015 р. про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю а саме: рахунок-фактура № 61/251 від 30.04.2022 р. за березень 2022 р. на суму 826,13 грн; рахунок-фактура № 61/252 від 30.04.2022 р. за квітень 2022 р. на суму 826,13 грн; рахунок-фактура № 61/398 від 31.05.2022 р. за травень 2022 р. на суму 826,13 грн; рахунок-фактура № 61/472 від 30.06.2022 р. за червень 2022 р. на суму 826,13 грн; рахунок-фактура № 61/559 від 31.07.2022 р. за липень 2022 р. на суму 826,13 грн; рахунок-фактура № 61/635 від 31.08.2022 р. за серпень 2022 р. на суму 826,13 грн; рахунок-фактура № 61/791 від 30.09.2022 р. за вересень 2022 р. на суму 826,13 грн; рахунок-фактура № 61/856 від 31.10.2022 р. за жовтень 2022 р. на суму 826,13 грн; рахунок-фактура № 61/920 від 30.11.2022 р. за листопад 2022 р. на суму 826,13 грн; рахунок-фактура № 61/988 від 31.12.2022 р. за грудень 2022 р. на суму 826,13 грн; рахунок-фактура № 61/2 від 31.01.2023 р. за січень 2023 р. на суму 880,08 грн; рахунок-фактура № 61/82 від 28.02.2023 р. за лютий 2023 р. на суму 880,08 грн; рахунок-фактура № 61/160 від 31.03.2023 р. за березень 2023 р. на суму 880,08 грн; рахунок-фактура № 61/231 від 30.04.2023 р. за квітень 2023 р. на суму 879,67 грн; рахунок-фактура № 61/286 від 31.05.2023 р. за травень 2023 р. на суму 879,46 грн; рахунок-фактура № 61/336 від 30.06.2023 р. за червень 2023 р. на суму 879,46 грн; рахунок-фактура № 61/464 від 31.07.2023 р. за липень 2023 р. на суму 879,46 грн; рахунок-фактура № 61/538 від 31.08.2023 р. за серпень 2023 р. на суму 879,46 грн; рахунок-фактура № 61/588 від 30.09.2023 р. за вересень 2023 р. на суму 879,46 грн; рахунок-фактура № 61/637 від 01.11.2023 р. за жовтень 2023 р. на суму 879,46 грн.

Також, позивачем були складені акти приймання-здачі робіт (надання послуг) згідно з договором 02.5-14/1-29 від 20.04.2015 р., а саме: № 313431 від 30.04.2022 р. на суму 826,13 грн; № 313432 від 30.04.2022 р. на суму 826,13 грн; № 315535 від 31.05.2022 р. на суму 826,13 грн; № 316674 від 30.06.2022 р. на суму 826,13 грн; № 317651 від 31.07.2022 р. на суму 826,13 грн; № 318335 від 31.08.2022 р. на суму 826,13 грн; № 319424 від 30.09.2022 р. на суму 826,13 грн; № 320256 від 31.10.2022 р. на суму 826,13 грн; від 30.11.2022 р. на суму 826,13 грн; від 31.12.2022 р. на суму 826,13 грн; від 31.01.2023 р. на суму 880,08 грн; від 28.02.2023 р. на суму 880,08 грн; від 31.03.2023 р. на суму 880,08 грн; від 30.04.2023 р. на суму 879,67 грн; від 31.05.2023 р. на суму 879,46 грн; від 30.06.2023 р. на суму 879,46 грн; від 31.07.2023 р. на суму 879,46 грн; від 31.08.2023 р. на суму 879,46 грн; від 30.09.2023 р. на суму 879,46 грн; від 31.10.2023 р. на суму 879,46 грн.

Вказані рахунки-фактури та акти підписані позивачем електронним цифровим підписом та направлені відповідачу за допомогою програмного забезпечення М.Е.Dос, що підтверджується виписками із вказаного програмного забезпечення.

Таким чином, позивачем було виставлено відповідачу рахунки-фактури на оплату наданих послуг згідно договору № 02.5-14/1-29 від 20.04.2015 р. про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю за період з березня 2022 р. по жовтень 2023 р. на загальну суму 17057,97 грн.

Листами № 19-22/1-12 від 04.01.2022 р., № 37-22-249 від 30.12.2022 р. та № 25-22/1-68 від 31.03.2023 р. позивач відповідно до п. 1.8 договору № 02.5-14/1-29 від 20.04.2015 р. про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю повідомив відповідача про зміну вартості послуг.

Матеріали справи не містять відмови відповідача від прийняття для розрахунку нової вартості послуг.

Акти приймання-здачі робіт згідно з договором № 02.5-14/1-29 від 20.04.2015 р. за надані послуги за період з березня 2022 р. по жовтень 2023 р. відповідачем не підписані.

Як вже зазначалось, згідно з п. 2.2.3 договору № 02.5-14/1-29 від 20.04.2015 р. підписаний акт приймання-здачі виконаних послуг орендар зобов`язаний повернути в бухгалтерію балансоутримувача протягом 5-ти робочих днів з дати його отримання або надати в цей строк вмотивовану відмову від його підписання.

Матеріали справи містять вмотивовані відмови відповідача від підписання актів приймання-здачі робіт (надання послуг) та вмотивовані відмови від оплати рахунків-фактур.

Відмовляючись від підписання актів приймання-здачі робіт, відповідач посилався на те, що у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 р. (із наступними змінами) із 05 годин 30 хвилин 24.02.2022 року на всій території України введено військовий стан. 24.02.2022 р. роботу балансоутримувача було призупинено, про що проінформовано та підтверджується на офіційній сторінці ДП «МА «Бориспіль» в мережі Інтернет. Відповідач вказує, що з незалежних від орендаря обставин з 24.02.2022 р. роботу балансоутримувача, на території якого знаходиться пасажирський термінал «D» за адресою: Київська обл., Бориспільський р-н, Бориспіль-7, було призупинено, майно, розташоване в пасажирському терміналі «D» не використовувалось орендарем згідно з договором протягом вказаного терміну.

Загальновідомим є той факт, що відповідно до Закону України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено відповідний Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому законами України строк дії воєнного стану в Україні продовжувався і триває по теперішній час.

У зв`язку з військовим вторгненням РФ, згідно з вимогами Повітряного кодексу України та Положення про використання повітряного простору України органами ОЦВС та Державіаслужбою України вжито заходів щодо закриття повітряного простору України для цивільних користувачів повітряного простору. Надання аеронавігаційних послуг у повітряному просторі України призупинено з 24.02.2022 р. і по теперішній час.

Як вже зазначалось, відповідно до п. 1.2 договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 1614 від 31.07.2014 р. відповідачу передано майно з метою використання за цільовим призначенням для розміщення та експлуатації бару, що здійснює продаж товарів підакцизної групи.

Таким чином, закриття повітряного простору України для цивільних користувачів повітряного простору не є перешкодою для використання орендованого майна відповідачем. Матеріали справи не містять доказів того, що позивач обмежував доступ відповідача до орендованих приміщень або повідомляв останнього про неможливість їх використання у зв`язку із закриттям повітряного простору України.

Судом враховано, що відповідач здійснює продаж товарів підакцизної групи у термінальному комплексі «D» і його дохід, отриманий від діяльності на орендованій площі, залежить безпосередньо від пасажиропотоку людей, який на даний час відсутній, у зв`язку із закриттям повітряного простору України.

Проте як узгоджено у пункті 1.1.1 договору № 02.5-14/1-29 від 20.04.2015 р. надання позивачем відповідачу таких послуг як забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці та використання води для прибирання орендованого майна самостійно орендарем не залежить від пасажиропотоку або розміру чистого доходу, отриманого від діяльності на орендованій площі, на відміну від надання такої послуги як «підтримання в належному стані території прилеглої до орендованого майна, використання мереж освітлення території аеропорту, обслуговування внутрішньо портових доріг та під`їзних шляхів, забезпечення приміщень загального користування», яка безпосередньо залежить від розміру чистого доходу, отриманого від діяльності на орендованій площі.

Зважаючи на те, що у матеріалах справи відсутні докази припинення, розірвання чи зміни договору оренди спірного приміщення, суд дійшов висновку, що відповідач продовжує орендувати спірне приміщення та фактично не позбавлений права його використання.

Відповідач також посилається на те, що балансоутримувач не міг надавати послуги за договором орендареві, об`єм кількість та якість яких залежить від фактичного користування ними орендарем.

Яке вже зазначалось, згідно з п. 1.4 договору розмір оплати за послуги залежить від фактичного їх об`єму, тарифів та витрат балансоутримувача, пов`язаних з обсягом послуг в період їх надання, якості послуг та інших випадків, передбачених чинним законодавством України.

Пунктом 1.1.1 договору сторони узгодили перелік послуг, обсяг наданих послуг на місяць та їх вартість, які балансоутримувач надає, а орендар приймає. Такі послуги як прибирання (сміттєзбірника) та вивезення твердих побутових відходів, постачання холодної та гарячої води, вода стічна, підтримання в належному стані території прилеглої до орендованого майна, використання мереж освітлення території аеропорту, обслуговування внутрішньо портових доріг та під`їзних шляхів, забезпечення приміщень загального користування залежать фактичного їх об`єму, про що і зазначено у п. 1.1.1 в колонці «обсяг наданих послуг в місяць» таблиці № 1, в той час як обсяг наданих послуг, таких як забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці обсяг наданих послуг в місяць та використання води для прибирання орендованого майна самостійно орендарем є фіксованим.

У вмотивованих відмовах від підписання актів здачі-приймання робіт за період з листопада 2022 р. по жовтень 2023 року відповідач зазначає, що ним письмово повідомлено балансоутримувача про те, що з 24.02.2022 р. чисельність працюючих складає 0, електрообладнання не використовується.

Пунктом 2.2.17 договору встановлено, що орендар зобов`язується надавати балансоутримувачу перелік електрообладнання та кількість працюючих згідно прикладеної до договору форми (додаток № 11).

Так дійсно, листом № 29-11/22 від 08.11.2022 р. відповідач повідомив позивача, що з 24.02.2022 р. чисельність працюючих ТОВ «Аеро Ресторантс» складає 0, електрообладнання не використовується, а також зазначив, що надсилає заповнений перелік електрообладнання та кількість працюючих (додаток № 11) до договору, що підтверджується описом вкладення у цінний лист № 657 від 09.11.2022 р., накладною № 657 від 09.11.2022 р. та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 657.

Проте, вказаний перелік (додаток № 11) до матеріалів справи відповідачем не наданий.

Пунктом 2.2.17 договору також встановлено, що у разі зміни кількості працюючих в орендованому об`єкті та/або кількості, потужності, режиму роботи електрообладнання, своєчасно підготувати новий перелік, підписати відповідальною особою, та передати в службу головного енергетика балансоутримувача для внесення відповідних змін в договір щодо передачі орендарю величини потужності електричної енергії та забезпечення його працівників санітарно-гігієнічними умовами праці.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Статтею 654 Цивільного кодексу України встановлено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Згідно з п. 8.5 договору № 02.5-14/1-29 від 20.04.2015 р. сторони вносять зміни і доповнення до договору шляхом підписання додаткових угод до нього (крім змін, вказаних в п. 1.8 та 8.7 договору, які вносяться листами, що вважаються невід`ємними частинами договору).

Отже, договором не передбачено зміну кількості працюючих в орендованому об`єкті в односторонньому порядку.

Зміни до договору № 02.5-14/1-29 від 20.04.2015 р. про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, зокрема в п. 1.1.1 про надання послуг щодо забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці чотирьох працівників відповідача сторонами не вносилися.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Таким чином, відповідач зобов`язаний був сплачувати позивачу за надання послуги з забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці чотирьох його працівників.

У вмотивованих відмовах від підписання актів здачі-приймання робіт за період з грудня 2022 р. по жовтень 2023 року відповідач також зазначає, що акти підписані зі сторони балансоутримувача представником на підставі довіреності, однак у орендаря відсутні документи про надання повноважень представнику для підписання актів зі сторони балансоутримувача згідно з договором.

З цього приводу судом встановлено наступне.

Пунктом 2.2.3 договору встановлено, що акт приймання-здачі виконаних послуг підписується керівниками сторін або призначеними керівниками повноважними особами (за умови надання документів про надання таких повноважень).

Позивачем до матеріалів справи додані паперові копії електронних документів, а саме: рахунки-фактури та акти здачі-приймання робіт, на яких міститься відмітка про накладення електронно-цифрового підпису виконавця, і які були направлені відповідачу за допомогою програмного забезпечення М.Е.Dос, що підтверджується виписками із вказаного програмного забезпечення.

Акти здачі-приймання робіт за період з березня 2022 р. по січень 2023 р. підписані електронно-цифровим підписом керівником позивача ОСОБА_1 .

Акти здачі-приймання робіт за період з лютого 2023 р. по жовтень 2023 р. підписані електронно-цифровим підписом представником позивача ОСОБА_2 .

Отже, разом з актами здачі-приймання робіт за період з лютого 2023 р. по жовтень 2023 р. позивачем мали бути надані документи про надання повноважень ОСОБА_2 на підписання таких актів від імені позивача.

В матеріалах справи наявна довіреність від 16.06.2022 р. № 01-22/7-111, якою Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» в особі генерального директора Дубревського Олексія Юрійовича, який діє на підставі Статуту, уповноважило ОСОБА_2 , зокрема підписувати/затверджувати від імені керівника підприємства документи, що підтверджують факт надання послуг/виконання робіт за укладеними договорами, додатковими угодами до них та рахунками-фактурами підпорядкованими структурними підрозділами та послуг з відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг. Вказана довіреність була дійсна до 31.12.2022 р.

Також, позивачем до матеріалів справи надана довіреність від 02.01.2023 р. № 01-22/7-10, якою Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» в особі генерального директора Дубревського Олексія Юрійовича, який діє на підставі Статуту, уповноважило ОСОБА_2 , зокрема підписувати/затверджувати від імені керівника підприємства документи, що підтверджують факт надання послуг/виконання робіт за укладеними договорами, додатковими угодами до них та рахунками-фактурами підпорядкованими структурними підрозділами та послуг з відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг. Вказана довіреність була дійсна до 31.12.2023 р. та направлена на адресу відповідача разом з листом № 03-22-596 від 15.03.2023 р., що підтверджується описом вкладення у цінний лист № 813 від 28.03.2023 р.

Отже ОСОБА_2 був уповноваженою особою Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на підписання актів здачі-приймання робіт за договором № 02.5-14/1-29 від 20.04.2015 р.

Умовами договору № 02.5-14/1-29 від 20.04.2015 р. сторони узгодили, що позивач зобов`язується щомісяця, до 10 числа місяця, наступного за звітним, складати акт приймання-здачі виконаних послуг (п. 2.1.6 договору), а відповідач зобов`язується щомісяця, з 10 числа місяця, що слідує за звітним, самостійно одержувати в бухгалтерії балансоутримувача акт приймання-здачі виконаних послуг (п. 2.2.3 договору).

Таким чином, умовами договору № 02.5-14/1-29 від 20.04.2015 р. сторони узгодили, що на позивача покладається обов`язок лише складати акти приймання-здачі виконаних послуг, а на відповідача покладається обов`язок самостійно їх одержувати, чого ним зроблено не було.

Оскільки позивач не зобов`язаний направляти відповідачу акти приймання-здачі виконаних послуг, а лише їх складати, то доводи відповідача про те, що позивачем при направленні актів не надано довіреності (яка була наявна у позивача) не є обґрунтованою підставою для відмови від підписання актів. Крім того, вказані доводи відповідача не свідчать про ненадання позивачем послуг відповідачу за договором № 02.5-14/1-29 від 20.04.2015 р.

Таким чином, обставини, на які відповідач посилається у відмовах від підписання актів, не є вмотивованими та не спростовують надання позивачем послуг за договором № 02.5-14/1-29 від 20.04.2015 р.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відмови відповідача від підписання актів здачі-приймання робіт є необґрунтованими.

Відповідно до п. 2.2.3 договору якщо протягом 5-ти робочих днів акт приймання-здачі виконаних послуг не буде повернутий балансоутримувачу та не надана в цей строк вмотивована відмова від його підписання, він вважається підписаним сторонами.

Судом встановлено, що акт здачі-приймання робіт № 316674 від 30.06.2022 р. отриманий відповідачем 18.07.2022 р., акт здачі-приймання робіт № 317651 від 31.07.2022 р. отриманий відповідачем 18.08.2022 р., а акт здачі-приймання робіт № 318335 від 31.08.2022 р. отриманий відповідачем 19.09.2022 р.

Вмотивовану відмову № 27-09-22 від 27.09.2022 р. від підписання актів здачі-приймання робіт № 316674 від 30.06.2022 р., № 317651 від 31.07.2022 р. та № 318335 від 31.08.2022 р. направлено позивачу 29.09.2022 р., що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 29.09.2022 р. № 598 та накладною від 29.09.2022 р. № 598, тобто з пропуском строку, встановленого в п. 2.2.3 договору № 02.5-14/1-29 від 20.04.2015 р.

Крім того, відповідачем взагалі не надано вмотивованої відмови від підписання акта приймання-здачі робіт від 31.03.2023 р. за надані позивачем послуги у березні 2023 р. на суму 880,08 грн.

Оскільки суд дійшов висновку, що вмотивовані відмови відповідача від підписання актів приймання-здачі робіт є необґрунтованими, поданими з пропуском строку (щодо актів № 316674 від 30.06.2022 р., № 317651 від 31.07.2022 р. та № 318335 від 31.08.2022 р.) або не подані взагалі (щодо акта від 31.03.2023 р.), то згідно з п. 2.2.3 договору акти приймання-здачі робіт за період з березня 2022 р. по жовтень 2023 р. вважаються підписаними сторонами.

Матеріали справи не містять доказів оплати відповідачем наданих позивачем послуг у період з березня 2022 р. по жовтень 2023 р. на суму 17057,97 грн.

Заперечуючи проти позову, відповідач також посилається на те, що питання (спір) щодо відсутності підстав для стягнення з орендаря послуг, визначених у п.п. 1.1.1. п. 1.1 договору, за період неможливості користуватись майном за цільовим призначенням, вже було предметом судового розгляду у справах № 911/3012/20 та 911/2990/20 (між тими самими ж сторонами, що і у справі № 911/178/24) і з цього питання на момент розгляду справи № 911/178/24 вже є остаточне рішення суду, відповідно правова невизначеність вже усунута.

Судом встановлено, що предмет та підстави позовів у справах № 911/3012/20 та 911/2990/20 не є тотожними з предметом та підставами позову у даній справі, тому вказані доводи відповідача не приймаються судом до уваги.

Встановлені обставини свідчать про те, що відповідач у встановлений договором строк не оплатив вартість наданих послуг, чим порушив вимоги пунктів 2.2.1, 2.2.3 договору № 02.5-14/1-29 від 20.04.2015 р., внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 17057,97 грн.

Позивач направив відповідачу претензію № 35-28/5-176 від 12.07.2023 р., в якій вимагав у місячний строк з дня одержання цієї претензії сплатити заборгованість за отримані у період березень-грудень 2022 р. і січень-травень 2023 р. на умовах договору від 20.04.2015 р. № 02.5-14/1-29 послуги і перерахувати суму 12660,67 грн за вказаними в претензії реквізитами, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 343.

Проте, вказана претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Оскільки заборгованість відповідача перед позивачем у сумі 17057,97 грн за надані послуги на час прийняття рішення не погашена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, то позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 17057,97 грн заборгованості підлягає задоволенню.

Позивач просить стягнути 6826,40 грн пені, нарахованої на заборгованість відповідача за загальний період з 21.05.2022 р. по 08.01.2024 р.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом п. 4.2 договору № 02.5-14/1-29 від 20.04.2015 р. встановлено, що орендар зобов`язаний в разі несвоєчасної оплати отриманих послуг сплачувати балансоутримувачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за сплачується пеня, від суми заборгованості за кожний день прострочення. Пеня нараховується до моменту повного погашення заборгованості за цим договором.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Оскільки умовами договору № 02.5-14/1-29 від 20.04.2015 р. сторони узгодили нарахування пені до моменту повного погашення заборгованості, то суд дійшов висновку, що позивачем правомірно здійснено розрахунок пені за весь період прострочення виконання зобов`язання.

Поряд з цим, перевіряючи правильність розрахунку пені, судом встановлено наступне.

Згідно зі ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Наданий позивачем розрахунок пені є неправильним. Позивачем неправильно визначений початок періоду прострочки зобов`язання з оплати рахунків-фактур № 61/559 від 31.07.2022 р., № 61/856 від 31.10.2022 р., № 61/231 від 30.04.2023 р. та № 61/464 від 31.07.2023 р., оскільки граничні строки оплати по вказаним рахункам: 20.08.2022 р., 20.11.2022 р., 20.05.2023 р. та 20.08.2023 р. відповідно, припадали на вихідні дні.

Відповідно до правильного розрахунку з урахуванням правильних дат початку прострочення за вказаними рахунками, здійсненого судом, сума пені, нарахованої на заборгованість відповідача за загальний період з 21.05.2022 р. по 08.01.2024 р., становить 6819,53 грн, які і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 466,04 грн 3 % річних та 861,00 грн інфляційних втрат.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача 466,04 грн 3 % річних, нарахованих на заборгованість відповідача за загальний період з 21.05.2022 р. по 08.01.2024 р.

Як вже зазначалось, позивачем неправильно визначений початок періоду прострочки зобов`язання з оплати рахунків-фактур № 61/559 від 31.07.2022 р., № 61/856 від 31.10.2022 р., № 61/231 від 30.04.2023 р. та № 61/464 від 31.07.2023 р.

Відповідно до правильного арифметичного розрахунку з урахуванням правильних дат початку прострочення за вказаними рахунками, здійсненого судом, сума 3 % річних, нарахованих на заборгованість відповідача за загальний період з 21.05.2022 р. по 08.01.2024 р. становить 465,62 грн, які і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 861,00 грн інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість відповідача за загальний період з 21.05.2022 р. по 08.01.2024 р.

Об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 20.11.2020 р. у справі № 910/13071/19 роз`яснено, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме: час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу; час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Проте, позивачем при здійсненні розрахунку інфляційних втрат не врахована вищезазначена методика.

Оскільки відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання з оплати рахунка-фактури № 61/251 від 30.04.2022 р. за березень 2022 р. з 21.05.2022 р., то період нарахування інфляційних втрат починається з червня 2022 р. Аналогічно по іншим рахункам-фактурам період нарахування інфляційних втрат починається з першого числа місяця, наступного за тим, у якому виникло прострочення виконання зобов`язання.

Суд, здійснивши правильний розрахунок інфляційних втрат, встановив, що розмір інфляційних втрат є більшим, ніж заявлений позивачем, з огляду на що позовна вимога в частині стягнення інфляційних втрат підлягає задоволенню повністю на суму 861,00 грн, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аеро Ресторантс» (08301, Київська обл., Бориспільський р-н, місто Бориспіль-7, код 37222400) на користь Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (08300, Київська обл., Бориспільський р-н, село Гора, вулиця Бориспіль-7, код 20572069) 17057,97 грн (сімнадцять тисяч п`ятдесят сім грн 97 коп.) боргу, 6819,53 грн (шість тисяч вісімсот дев`ятнадцять грн 53 коп.) пені, 465,62 грн (чотириста шістдесят п`ять грн 62 коп.) 3 % річних, 861,00 грн (вісімсот шістдесят одна грн 00 коп.) інфляційних втрат та 2421,70 грн (дві тисячі чотириста двадцять одна грн 70 коп.) судового збору.

2. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 12.06.2024 р.

Суддя О.О. Рябцева