ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року м. ОдесаСправа № 916/8/24
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богатиря К.В.

суддів: Ярош А.І., Філінюк І.Г.

секретар судового засідання Арустамян К.А.

представники сторін у судове засідання не з`явилися

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Одеський припортовий завод»

на рішення Господарського суду Одеської області від 21.03.2024, суддя суду першої інстанції Шаратов Ю.А., м. Одеса, повний текст рішення складено та підписано 25.03.2024

по справі №916/8/24

за позовом Акціонерного товариства «Одеський припортовий завод»

до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «УКРІНТЕРЕНЕРГО»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Акціонерне товариство «ДТЕК Одеські Електромережі»

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина.

Акціонерне товариство «Одеський припортовий завод» (далі - позивач, апелянт, АТ «ОПЗ») звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «УКРІНТЕРЕНЕРГО» (далі - відповідач, ДПЗД «УКРІНТЕРЕНЕРГО») про зобов`язання належним чином та в повному обсязі виконувати обов`язки, передбачені договором про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» № 9/23 від 03.09.2023, а саме пп.1 пункту 7.2 щодо забезпечення постачання електричної енергії в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Свої вимоги позивач обґрунтував посиланням на Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, пункт 3.4.4 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 (далі - ПРРЕЕ), пункт 7 Положення про особливості постачання електричної енергії споживачам та розрахунків між учасниками роздрібного ринку електричної енергії у період дії в Україні воєнного стану, затвердженого наказом Міністерства енергетики України від 13.04.2022 № 148, а також порушенням відповідачем прав АТ "ОПЗ" на отримання послуги за договором про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» від 03.09.2023 № 9/23 у період дії воєнного стану.

Крім цього, АТ "ОПЗ" посилається на частину першу статті 58 Конституції України та висновки, викладені у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 № 6-рп/2012, щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів. Позивач вважає, що дія норм наказу Міністерства енергетики України «Про визнання таким, що втратив чинність, наказу Міністерства енергетики України від 13 квітня 2022 року № 148» від 10.10.2023 № 307, не має зворотної дії в часі та не поширюється на спірні правовідносини, оскільки вони виникли до моменту набрання чинності цим нормативно-правовим актом. А постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» повинно зберігатися на період дії воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування.

Отже, АТ «ОПЗ» вважає чинним укладений з Відповідачем Договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» від 03.09.2023 № 9/23 та вимагає зобов`язати ДПЗД «УКРІНТЕРЕНЕРГО» виконувати його умови, визначені у підпункті 1 пункту 7.2, а саме, забезпечувати постачання електричної енергії в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Окрім цього, Позивач зазначає, що припинення договірних відносин з Відповідачем і, як наслідок, припинення постачання електричної енергії до об`єктів АТ «ОПЗ» буде мати негативні екологічні, техногенні наслідки з ризиком для життя та здоров`я громадян. А процедура відновлення постачання електричної енергії займе тривалий проміжок часу та великі фінансові витрати.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 21.03.2024 у задоволенні позову відмовлено повністю; заходи забезпечення позову у вигляді: заборони Державному підприємству зовнішньоекономічної діяльності «УКРІНТЕРЕНЕРГО» та Акціонерному товариству «ДТЕК Одеські електромережі» вчиняти будь-які дії з припинення та/або обмеження постачання та/або розподілу (передачі) електричної енергії за договором про постачання електричної енергії постачальником останньої надії № 9/23 від 03.09.2023 та договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 1 від 27.11.2018, вжиті ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.12.2023 у справі № 916/5591/23 - скасовано.

Приймаючи дане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що прийняття Міністерством енергетики України наказу від 10.10.2023 № 307, яким визнано таким, що втратив чинність, наказ від 13.04.2022 № 148, що встановлював обов`язок для постачальника «останньої надії» здійснювати постачання електричної енергії у період дії воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування, є переходом від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої з негайною (безпосередньо) дією. При цьому, цим нормативно-правовим актом не встановлювалось перехідного періоду для вже виниклих та триваючих відносин, а також не надавалось його нормам зворотної дії у часі для відносин, що вже закінчились. А відтак, оскільки правовідносини між Позивачем та Відповідачем щодо надання послуг з постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» не закінчились і тривали на момент прийняття та набрання чинності наказу Міністерства енергетики України від 10.10.2023 № 307, не є зворотною дією в часі (ретроспективним регулюванням) застосування його норм щодо скасування обов`язку для ДПЗД «УКРІНТЕРЕНЕРГО» зі здійснення такого постачання у майбутньому понад 90 денний строк, встановлений нормами частини дев`ятої, пункту 1 частини дванадцятої статті 64 Закону України «Про ринок електричної енергії», пунктів 1.1.1, 4.4.4, підпункту 1 пункту 5.4.1, підпункту 3 пункту 5.4.2, пункту 6.2.8 ПРРЕЕ.

Окрім того, суд констатує, що норми абзацу другого пункту 7 Положення про особливості постачання електричної енергії споживачам та розрахунків між учасниками роздрібного ринку електричної енергії у період дії в Україні воєнного стану, затвердженого наказом Міністерства енергетики України від 13.04.2022 № 148, в частині строку надання послуг постачальником «останньої надії» не відповідають нормам правового акта вищої юридичної сили, а саме, нормам частини дев`ятої, пункту 1 частини дванадцятої статті 64 Закону України «Про ринок електричної енергії».

Аргументи учасників справи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» на рішення Господарського суду Одеської області від 21.03.2024 по справі №916/8/24.

Позивач зазначає, що Відповідач у попередженнях про припинення електропостачання зазначає про скасування Наказу №148 згідно положень Наказу Міністерства енергетики України від 10.10.2023 № 307 «Про визнання таким, що втратив чинність, Наказу Міністерства енергетики України від 13 квітня 2022 року № 148» (далі - Наказ № 307), що на думку ДПЗП «Укрінтеренерго» свідчить про закінчення строку постачання постачальником «останньої надії» за Договором на об`єкти постачання АТ «Одеський припортовий завод». Однак, такі дії зі сторони Відповідача свідчать про порушення прав АТ «Одеський припортовий завод» на отримання послуги з постачання електричної енергії, оскільки Наказ № 307 в розумінні норм діючого законодавства України розповсюджуються з моменту набрання чинності, та не має зворотної дії в часі.

Апелянт вказує, що згідно з свідоцтвом Держгірпромнагляду в Одеській області від 20.10.2014 №535 АТ «Одеський припортовий завод» включено до реєстру об`єктів підвищеної небезпеки першого класу підвищеної небезпеки. Після зупинки технологічного процесу виробництва аміаку, карбаміду та іншої хімічної продукції, в різного виду технологічних ємностях продовжує знаходитись більше тисячі тон сильнодіючих отруйних речовин, утилізація яких в умовах зупиненого виробництва та воєнного стану неможлива. Внаслідок чого, незважаючи на припинення виробництва, АТ "Одеський припортовий завод" потребує добове електроспоживання (9801 кВт) та добове електроспоживання екологічної броні (235 тис. кВт/год) для запобігання виникненню надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, оскільки у випадку повного припинення електропостачання заводу - буде зупинена система газоочистки та почнеться витік сильнодіючих отруйних речовин. А враховуючи, що АТ "ОПЗ" знаходиться у межах населеного пункту, відключення заводу від електропостачання може мати катастрофічні екологічні та техногенні наслідки, ризик для життя та здоров`я громадян.

Апелянт вважає, що припинення електроживлення об`єктів АТ «Одеський припортовий завод» може призвести до техногенної катастрофи та катастрофічних наслідків для міста Одеси та й України, оскільки порушить весь технологічний процес виготовлення хімічної продукції, зробить неможливим нормальне функціонування виробництва, що може призвести до значних екологічних проблем в регіоні. Тобто, як стверджує заявник, постачання електроенергії АТ «Одеський припортовий завод» потрібне не для забезпечення власних потреб підприємства з метою отримання доходу від реалізації своїх послуг/товарів, а саме для запобігання можливого настання негативних наслідків через таке припинення.

Керуючись викладеним вище, апелянт просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 21 березня 2024 року по справі №916/8/24 та прийняти нове рішення, яким задовольнити повністю позовні вимоги АТ «Одеський припортовий завод».

Короткий зміст відзивів на апеляційні скарги.

До Південно-західного апеляційного господарського суду від Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «УКРІНТЕРЕНЕРГО» надійшов відзив на апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» на рішення Господарського суду Одеської області від 21.03.2024 по справі №916/8/24.

Відповідач зазначив, що позивачем за період перебування на постачанні в постачальника «останньої надії» з липня 2022 року по грудень 2023 року і на цей час було спожито електричної енергії 51 982 320 кВт год. на загальну суму 290 899 450,27 грн. Разом з тим, Позивачем не було здійснено жодної оплати за спожиту ним електричну енергію. Заборгованість АТ «Одеського припортового заводу» перед ДПЗД «Укрінтеренерго» за спожиту електричну енергію (вартість спожитої (купленої) електричної енергії як товару) становить - 290 899 450,27грн. (з урахуванням ПДВ) за період липень 2022 - грудень 2023 року, що підтверджується Розрахунком заборгованості за спожиту електричну енергію.

Відповідач вказує, що електрична енергія, що постачається, зокрема, постачальником «останньої надії», є товаром який має бути оплачений за ціною, яка сформована ним відповідно до вимог законодавства України. Умови Договору не містять положень щодо безоплатного споживання електричної енергії споживачами, зокрема, АТ «Одеський припортовий завод», в тому числі навіть не передбачають наявність такої можливості. Натомість, Позивач порушуючи умови Договору, з метою уникнення належного виконання його умов, для уникнення припинення постачання електричної енергії і подав позовну заяву. Таким чином, враховуючи все вищенаведене ДПЗД УКРІНТЕРЕНЕРГО» вважає, що Позивач, зловживаючи правами інших учасників ринку електричної енергії, завдає їм значних збитків, а також унеможливлює підтримання функціонування енергетичної інфраструктури України, особливо під час масових атак на неї з боку збройного агресора - Російської Федерації.

Відповідач також зазначає, що Закон України «Про ринок електричної енергії» та ПРРЕЕ передбачають не тільки право Оператора системи або Постачальника припинити електропостачання споживача у випадках, передбачених законодавством, зокрема за борги, але і передбачає обов`язок споживача самостійно за умови неповної оплати за спожиту електричну енергію припинити власне електроспоживання відповідно до умов договору.

Відповідач також вказав, що ДПЗД УКРІНТЕРЕНЕРГО», як постачальником «останньої надії», виконано вимоги пункту 9.6.3. ПРРЕЕ та пункту 13.5. Договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» щодо повідомлення учасників ринку про закінчення терміну постачання електричної енергії.

Керуючись викладеним вище, відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.

До Південно-західного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські Електромережі» надійшов відзив на апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» на рішення Господарського суду Одеської області від 21.03.2024 по справі №916/8/24.

Третя особа зазначила, що наказом № 148 було передбачено ряд гарантій споживачів електричної енергії, які, за загальним правилом, не можуть скасовуватися за умови, якщо не відпала підстава запровадження відповідного правового регулювання, якою у даному випадку є - воєнний стан. Іншими словами, правомірними очікуваннями споживачів та постачальників, які поширюють на себе відповідні державні гарантії та прогнозують правові наслідки з ними, є такі, що пов`язані із застосуванням встановлених наказом № 148 правил - на увесь час дії воєнного стану в Україні.

Третя особа зазначає, що на запит адвокатського об`єднання «Перший радник» на проведення науково-правової експертизи Інститутом держави і права імені В.М. Корецького НАН України було зроблено висновок від 16.04.2024 про те, що споживачі електричної енергії, яким постачання електричної енергії здійснював постачальник "останньої надії" на момент скасування наказу № 148, - мають право на постачання електричної енергії від постачальника "останньої надії" у період дії воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування (крім випадку зміни постачальника за ініціативою споживача в порядку глави 6.1 розділу VI Правил роздрібного ринку електричної енергії). Праву споживачів електричної енергії на постачання електричної енергії від постачальника "останньої надії" у період дії воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування, кореспондує обов`язок постачальника "останньої надії" постачати таким споживачам електричну енергію в зазначений період.

Третя особа зазначає, що доказ у вигляді висновку науково-правової експертизи було виготовлено Інститутом держави і права імені В.М. Корецького НАН України 16.04.2024, тобто його було отримано вже після ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення. Саме цією обставиною обґрунтована неможливість подання даного доказу до суду першої інстанції, а їх причини об`єктивно не залежали від АТ "ДТЕК Одеські електромережі".

Керуючись викладеним вище, третя особа просить апеляційну скаргу АТ "ОПЗ" задовольнити, рішення Господарського суду Одеської області від 21.03.2024 у справі №916/8/24 скасувати і ухвалити у справі нове рішення, яким позов АТ "ОПЗ" до ДПЗД "УКРІНТЕРЕНЕРГО" задовольнити повністю.

Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №916/8/24 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Богатир К.В., судді - Філінюк І.Г., Ярош А.І. що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.04.2024.

На момент надходження апеляційної скарги, матеріали справи №916/8/24 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.04.2024 відкладено вирішення питання про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» на рішення Господарського суду Одеської області від 21.03.2024 по справі №916/8/24 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали справи №916/8/24 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №916/8/24.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.05.2024 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» на рішення Господарського суду Одеської області від 21.03.2024 по справі №916/8/24 - залишено без руху; встановлено Акціонерному товариству «Одеський припортовий завод» строк для усунення недоліків при поданні апеляційної скарги шляхом надання Південно-західному апеляційному господарському суду 1) належним чином оформлений документ, що підтверджує повноваження адвоката Мастістого Іллі Андрійовича на представництво інтересів апелянта у Південно-західному апеляційному господарському суд 2) доказів сплати судового збору за подачу апеляційної скарги у сумі 4 542,00 грн - протягом 10 днів з дня вручення цієї ухвали; роз`яснено Акціонерному товариству «Одеський припортовий завод», що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

До Південно-західного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги. До даної заяви було додано докази на підтвердження повноважень адвоката Мастістого Іллі Андрійовича на представництво інтересів апелянта у Південно-західному апеляційному господарському суд та сплати судового збору за подачу апеляційної скарги у сумі 4 542,00 грн. Таким чином, недоліки апеляційної скарги було усунуто.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.05.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» на рішення Господарського суду Одеської області від 21.03.2024 по справі №916/8/24; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 30.05.2024; призначено справу №916/8/24 до розгляду на 13.06.2024 о 12:30; встановлено, що засідання відбудеться у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду за адресою: м. Одеса, пр. Шевченка, 29, зал судових засідань № 7, 3-ій поверх; явка представників учасників справи не визнавалася обов`язковою; роз`яснено учасникам судового провадження їх право подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами; роз`яснено учасникам судового провадження їх право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у тому числі із застосуванням власних технічних засобів.

13.06.2024 представники сторін у судове засідання не з`явилися, хоча повідомлялися про дату, час та місце його проведення належним чином.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Як вбачається з матеріалів справи, копія ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.05.2024, якою призначено справу №916/8/24 до розгляду на 13.06.2024 о 12:30, була отримана в електронному кабінеті позивачем - 15.05.2024, відповідачем - 15.05.2024, третьою особою - 15.05.2024.

13.06.2024 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшло клопотання Акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» про відкладення розгляду справи, яке обґрунтовано тим, що представник апелянта адвокат Мастістий І.А. не може взяти участь у судовому засіданні, оскільки перебуває у відрядженні в місті Києві. На підтвердження даних обставин надано Посадочний документ на ім`я Мастістого І.А. на потяг 106 ШБ, що слідує по маршруту Одеса-Головна - Київ-Пасажирський, дата відправлення з Одеси 11.06.2024 о 21:30, дата прибуття до Києва 12.06.2024 о 06:45.

Розглянувши дане клопотання, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГПК України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 202 ГПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у разі першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Відповідно до ч. 11 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Колегія суддів вважає, що надання одного лише посадочного документу на потяг жодним чином не підтверджує перебування Мастістого І.А. у відрядженні, адже колегія суддів не може встановити обставини того, що представник апелянта перебуває саме у відрядженні, а не здійснює подорож у власних інтересах. Крім того, неможливо встановити строк, в який адвокат Мастістий І.А. перебуватиме за межами м. Одеса. Таким чином, апелянт не надав належних доказів перебування його представника 13.06.2024 у відрядженні.

Крім того, апелянт жодним чином не обґрунтував неможливість участі адвоката Мастістого І.А. у судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

З огляду на дані обставини, колегія суддів дійшла до висновку, що апелянт не навів поважних причин неявки свого захисника, тому клопотання позивача про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню.

Явка представників сторін у судове засідання, призначене на 13.06.2024, не визнавалась апеляційним господарським судом обов`язковою, про наявність у сторін доказів, які відсутні у матеріалах справи та без дослідження яких неможливо розглянути апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» на рішення Господарського суду Одеської області від 21.03.2024 по справі №916/8/24, до суду не повідомлялося.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в даному судовому засіданні повинен відбутися розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» на рішення Господарського суду Одеської області від 21.03.2024 по справі №916/8/24 по суті, не дивлячись на відсутність представників учасників справи, повідомлених про судове засідання належним чином. Відсутність зазначених представників у даному випадку не повинно заважати здійсненню правосуддя.

Фактичні обставини, встановлені судом.

27.11.2018 АТ «ОПЗ» складено Заяву-приєднання до умов договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, текст якого розміщений на сайті АТ «Одесаобленерго».

В цій заяві зазначено, що оператор системи розподілу Акціонерне товариство «Одесаобленерго» ініціює приєднання споживача ПАТ «ОПЗ» до умов договору споживача про розподіл електричної енергії (https://oblenergo.odessa.ua/), за технічними даними Паспорту точки розподілу за об`єктом споживача, ЕІС-коди точок 62Z768, 62Z790, 62Z0846, 62Z275, 62Z118, 62Z5957.

Також, у цій Заяві-приєднання від 27.11.2018 вказано, що учасник роздрібного ринку електричної енергії оператор системи розподілу АТ «Одесаобленерго», який діє на підставі нової ліцензії про розподіл електричної енергії відповідно до постанови НКРЕКП № 1345 від 06.11.2018 та керуючись п. 2 постанови НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, повідомляє про припинення здійснення діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом у зв`язку з початком діяльності з розподілу електричної енергії. І повідомляє про приєднання споживача з 01.01.2019 до публічного договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії (згідно з п. 4 постанови НКЕКП від 14.03.2018 № 312), розміщеного на сайті https://oblenergo.odessa.ua/ на умовах раніше укладеного договору про постачання електричної енергії за договором № 1 від 01.03.2006 бази даних абонентів постачальника за регульованим тарифом.

У Заяві-приєднання від 27.11.2018 зазначено, що договір споживача про розподіл електроенергії вважається укладеним з дати підписання споживачем цієї заяви-приєднання до договору, яка повертається споживачем на адресу учасника роздрібного ринку, та/або сплати за рахунком (квитанцією), який надсилається (надається) одночасно з заявою-приєднанням, та/або з дати указаної в заяві-приєднанні, якщо споживач протягом указаного в заяві-приєднанні терміну не звернувся до учасника ринку із запереченнями щодо укладення договору в цілому або щодо окремих умов договору та спожив певний обсяг електричної енергії. Невід`ємною частиною договору є паспорт точки розподілу оформлений з урахуванням вимог постанови НКРЕКП від 14.03.2018 № 312.

Заява-приєднання від 27.11.2018 містить застереження, що погодившись з нею (акцептувавши її), споживач засвідчує вільне волевиявлення щодо приєднання до умов Договору споживача про розподіл електроенергії в повному обсязі. З моменту акцептування цієї заяви-приєднання Споживач та Оператор системи розподілу набувають всіх прав та обов`язків за Договором і несуть відповідальність за їх невиконання (неналежне виконання) згідно з умовами Договору та чинними законодавством України.

У подальшому до Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 01.09.2019 № 1 між ПАТ «ОПЗ» і АТ «Одесаобленерго» укладались додаткові угоди від 02.07.2019, від 01.11.2019, від 01.11.2019, від 24.02.2020.

Додатковою угодою від 25.09.2020 до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії від 01.01.2019 № 1 у зв`язку зі зміною найменування Акціонерного товариства «Одесаобленерго» на Акціонерне товариство «ДТЕК Одеські Електромережі» внесено відповідні зміни до договору.

Отже, АТ «ДТЕК Одеські Електромережі» є оператором системи розподілу (ОСР), який надає послуги з розподілу електричної енергії Акціонерному товариству «Одеський припортовий завод» на підставі Договору від 01.01.2019 № 1.

27.04.2022 між ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» (Постачальник) і АТ «ОПЗ» (Споживач) укладено (підписано) Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 12-1265 ПУП.

Також, АТ «ОПЗ» складено Заяву-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 27.04.2022. У цій заяві АТ «ОПЗ» вказано, що керуючись статтями 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, та ознайомившись з умовами договору про постачання універсальних послуг ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» в мережі Інтернет за адресою: ooek.od.ua, приєднується до умов Договору про постачання електричної енергії постачальника універсальних послуг на умовах комерційної пропозиції Постачальника «Комерційна пропозиція № 2-УП» за такими персоніфікованими даними, зокрема, ЕІС-коди точок комерційного обліку 62Z768, 62Z790, 62Z0846, 62Z275, 62Z118, 62Z5957. /а.с. 84/.

ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» направило на адресу АТ «ОПЗ» Повідомлення про дострокове розірвання договору 21.06.2022 № 13/03-1130, в якому повідомило, що у зв`язку з суттєвим порушенням умов достроково розриває з АТ «ОПЗ» договір постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 12-1265 ПУП, укладений на умовах Комерційної пропозиції № 2 -УП, а саме, з 20.07.2022.

Відповідно до частини першої статті 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

АТ «ОПЗ» у Позовній заяві від 01.01.2024 та ДПЗД «УКРІНТЕРЕНЕРГО» у Відзиві на позовну заяву від 01.02.2024 визнають обставину того, що АТ «ДТЕК Одеські електромережі», на якого покладено функції адміністратора комерційного обліку, листом від 19.07.2022 № 101/19/03-2602 повідомило Позивача і Відповідача про переведення з 20.07.2022 споживача АТ «ОПЗ» та здійснення йому постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» - ДПЗД «УКРІНТЕРЕНЕРГО».

Отже, обставина постачання Позивачу електричної енергії Відповідачем як постачальником «останньої надії» саме з 20.07.2022 визнається сторонами та не підлягає доказуванню відповідно до норм частини першої статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

01.09.2023 АТ «ОПЗ» (Замовник) і ДПЗД «УКРІНТЕРЕНЕРГО» (Учасник) складено Протокол проведення переговорів щодо закупівлі електричної енергії на умовах постачальника «останньої надії». Відповідно до якого, на виконання вимог Закону України «Про публічні закупівлі», сторони погодили умови закупівлі електричної енергії на умовах постачальника «останньої надії» у період 01.09.2023 - 15.12.2023. А саме: предмет закупівлі - енергія електрична, код за Національним класифікатором продукції та послуг ДК 021:2015:09310000-5; виділено кошторисом 94 677 316,80 грн.; період постачання (розраховується виходячи з виділеної кошторисом суми, обсягу закупівлі та планового (середнього) споживання за розрахунковий період), місяців, 01.09.2023 - 15.12.2023; обсяг постачання: 01.09.2023 - 3 700 000 кВт·год, 01.10.2023 - 3 700 000 кВт·год, 01.11.2023 - 3 700 000 кВт·год, 01.12.2023 - 3 700 000 кВт·год.

01.09.2023 між ДПЗД «УКРІНТЕРЕНЕРГО» (Постачальник) і АТ «ОПЗ» (Споживач) укладено Додаткову угоду до договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», оприлюдненого на сайті https://uie.kiev.ua та який є публічним.

Сторони доповнили договір пунктами 2.3 та 2.4, якими визначили: найменування предмета закупівлі за кодом згідно Національного класифікатором продукції та послуг ДК 021:2015:09310000-5 - Електрична енергія; обсяг постачання електричної енергії на 01.09.2023 - 15.12.2023 становить вересень - 3 700 000 кВт·год, жовтень - 3 700 000 кВт·год, листопад - 3 700 000 кВт·год, грудень - 3 700 000 кВт·год, а всього, 11 100 000 кВт·год.

Також, Додатковою угодою від 01.09.2023 доповнено договір пунктом 5.17, відповідно до якого вартість за цим договором визначається як очікувана вартість обсягів постачання електричної енергії протягом періоду, вказаного у пункті 2.4 цього договору (01.09.2023 - 15.12.2023) та становить 78 897 764,00 грн, крім того ПДВ 15 779 552,80 грн, всього з ПДВ - 94 677 316,80 грн.

Пунктом 4 Додаткової угоди від 01.09.2023 викладено пункт 13.1 Договору в новій редакції: «Цей договір набирає чинності за фактом споживання електричної енергії відповідно до ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України з 01.09.2023 року та діє по 31.12.2023 року, а в частині постачання електричної енергії по 15.12.2023 року (включно), але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за Договором.».

У пункті 6 Додаткової угоди від 01.09.2023 зазначено, що відповідно до частини третьої статті 631 Цивільного кодексу України сторони домовилися та вирішили, що умови цієї додаткової угоди розповсюджуються на відносини, які виникли між ними з 01.09.2023.

03.09.2023 між АТ «ОПЗ» (Споживач) та ДПЗД «УКРІНТЕРЕНЕРГО» (Постачальник) укладено (підписано) Договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» № 9/23 (далі - Договір від 03.09.2023).

У преамбулі Договору від 03.09.2023 зазначено, що він регулює порядок та умови продовження постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» ДПЗД «УКРІНТЕРЕНЕРГО» Споживачу у разі, якщо обраний Споживачем електропостачальник неспроможній постачати електричну енергію до моменту обрання Споживачем нового електропостачальника або до припинення постачання у передбачених чинним законодавством чи цим Договором випадках. Цей договір укладається сторонами, керуючись статтями 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання Споживача до цього Договору на умовах, визначених Законом України «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії та Комерційної пропозиції, що є Додатком 1 до цього Договору.

В пункті 1.2 Договору від 03.09.2023 зазначено, що його умови розроблені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 (ПРРЕЕ), та однаковими для всіх споживачів України.

Відповідно до пункту 2.1 Договору від 03.09.2023, Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору, що зазначені в Додатку 1 до Договору (комерційна пропозиція).

Пунктом 3.4 Договору від 03.09.2023 визначено, що електрична енергія постачається до електроустановок Споживача протягом строку, що не може перевищувати 90 днів. Якщо після закінчення зазначеного строку постачання електричної енергії Споживач не розпочав процедури зміни електропостачальником, постачання електричної енергії на об`єкт призупиняється.

Згідно із пунктами 3.6, 3.7 Договору від 03.09.2023, початок постачання електричної енергії Споживачу починається з факту споживання електричної енергії у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім постачальником, за відсутності факту відключення, передбаченого ПРРЕЕ. У разі фактичного споживання електричної енергії за відсутності договору про постачання електричної енергії з іншим електропостачальником умови договору з постачальником «останньої надії» вважаються прийнятими споживачем.

Відповідно до пункту 5.15, підпункту 9 пункту 6.1 Договору від 03.09.2023, Споживач має право обрати на розрахунковий період іншого електропостачальника в установленому ПРРЕЕ порядку за умови, що в нього є договір про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії з оператором системи, та відсутнє припинення постачання електричної енергії внаслідок наявної заборгованості за постачання електричної енергії перед діючим Постачальником. Споживач має право вільно обирати нового електропостачальника та достроково розірвати цей Договір у встановленому цим Договором та чинним законодавством порядку.

Постачальник зобов`язується забезпечувати постачання електричної енергії в порядку та на умовах, визначених цим Договором (підпункт 1 пункту 7.2 Договору від 03.09.2023).

Постачальник має право ініціювати припинення постачання електричної енергії Споживачу у порядку та на умовах, визначених цим Договором, та чинним законодавством (підпункт 3 пункту 7.1 Договору від 03.09.2023).

Пунктом 8.1 Договору від 03.09.2023 передбачено, що Постачальник має право звернутися до оператора системи з вимогою про відключення об`єкта Споживача від електропостачання виключно у випадках: порушення Споживачем строків оплати за цим Договором у тому числі за графіком погашення заборгованості; завершення періоду постачання електричної енергії постачальником «останньої надії».

Цей договір приєднання Споживача набирає чинності за фактом споживання електричної енергії у першій день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, за відсутності факту відключення, передбаченого ПРРЕЕ, та діє в частині здійснення розрахунків між сторонами до повного їх здійснення, а в частині постачання електричної енергії його дія не може перевищувати 90 діб (пункт 13.1 Договору від 03.09.2023).

Згідно із пунктом 15.1 Додатку 1 до Договору від 03.09.2023 «Комерційна пропозиція № 6 від 09.06.2023 для постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії»», цей Договір набирає чинності за фактом споживання електричної енергії у першій день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, за відсутності факту відключення, передбаченого ПРРЕЕ.

Цей Договір діє в частині розрахунків між Сторонами до повного їх здійснення, а в частині постачання електричної енергії його дія не може перевищувати 90 календарних днів або іншій термін, що визначений законодавством у момент постачання електричної енергії.

Якщо Споживач протягом 90 календарних днів не укладе відповідний договір про постачання з іншим електропостачальником або договір купівлі-продажу електричної енергії на ринку електричної енергії, електроживлення його об`єкта (об`єктів) має бути припинено ОС за зверненням Постачальника.

22.11.2023 ДПЗД «УКРІНТЕРЕНЕРГО» на адресу АТ «ОПЗ» було надіслано Попередження про припинення постачання електричної енергії № 44/11-008467/П, в якому повідомило, що АТ «ОПЗ» (споживачем) не виконуються умови договору про постачання електричної енергії постачальником останньої надії в частині порушення строків оплати за договором (пункт 8.1 договору) на загальну суму 266 204 959,00 грн. за період з липня 2022 року по жовтень 2023 року. У зв`язку із чим, попередило, що у разі несплати вказаної заборгованості, та відповідно до пункту 7.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ), затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 14.03.2018 № 312, постачання електричної енергії на об`єкти буде припинено 26.12.2023 з 9:00 годин.

Також, у Попередженні про припинення постачання електричної енергії від 22.11.2023 ДПЗД «УКРІНТЕРЕНЕРГО» проінформувало АТ «ОПЗ» про те, що наказом Міністерства енергетики України від 10.10.2023 № 307 скасовано наказ Міністерства енергетики України від 13.04.2022 № 148.

15.12.2023 АТ «ДТЕК Одеські Електромережі» на адресу НЕК «Укренерго» надіслало лист № 101/47/03-11469, в якому повідомило, що у зв`язку із надходженням листа від 21.11.2023 № 44/09-1519 від ДПЗД «УКРІНТЕРЕНЕРГО» стосовно припинення дії договору про постачання електричної енергії з АТ «ОПЗ», ним як оператором системи розподілу направлено попередження цьому споживачу про припинення електроживлення від 11.12.2023 № 101/47/03-11299. А 15.12.2023 АТ «ОПЗ» не надало допуск співробітникам АТ «ДТЕК Одеські Електромережі» для проведення вибіркового відключення, про що складено акт про недопуск.

Також, у листі від 15.12.2023 № 101/47/03-11469 АТ «ДТЕК Одеські Електромережі» із посиланням на пункт 7.5.2 Розділу VII Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 та пункт 11.5.2 Кодексу систем розподілу, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 310, просило НЕК «Укренерго» відключити: пс «Центроліт» - В110 «Хімічна»; пс «Аджалик» - В110 «Карбомідна», В110 «Хімічна», В110 «Аміачна», 18.12.2023 з 10:00.

Мотивувальна частина.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 ст. 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню, виходячи з таких підстав.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За визначенням ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.ст. 6, 627, 628 ЦК України).

Частиною 1 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

У відповідності зі ст. 526 ЦК України, яка кореспондуються зі ст. 193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами (частини друга, третя статті 714 Цивільного кодексу України).

Згідно із частиною першою статті 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України «Про ринок електричної енергії».

Відповідно до пункту 66 частини першої статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії», постачальник «останньої надії» - визначений відповідно до цього Закону електропостачальник, який за обставин, встановлених цим Законом, не має права відмовити споживачу в укладенні договору постачання електричної енергії на обмежений період часу.

Основні умови діяльності учасників ринку електричної енергії та взаємовідносин між ними визначаються нормативно-правовими актами, що регулюють впровадження цього Закону, зокрема: 1) правилами ринку, які, в тому числі, визначають правила функціонування балансуючого ринку та ринку допоміжних послуг; 2) правилами ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку; 3) кодексом системи передачі, кодексом систем розподілу; 4) кодексом комерційного обліку; 5) правилами роздрібного ринку; 6) іншими нормативно-правовими актами (частина друга статті 2 Закону України «Про ринок електричної енергії»).

Згідно із частиною п`ятою статті 2 Закону України «Про ринок електричної енергії», Правила роздрібного ринку передбачають, зокрема, загальні умови постачання електричної енергії споживачам, систему договірних відносин між учасниками роздрібного ринку, права та обов`язки учасників ринку, процедуру заміни споживачем постачальника електричної енергії, умови та порядок припинення та відновлення постачання електричної енергії споживачу, процедуру розгляду скарг споживачів, особливості постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги, постачальником «останньої надії».

Відповідно до пунктів 1, 14, 15, 16 частини першої статті 4 Закону України «Про ринок електричної енергії», учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів, зокрема: двосторонній договір купівлі-продажу електричної енергії (двосторонній договір); про постачання електричної енергії споживачу; про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг; про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії».

Постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами (частини перша, друга статті 56 Закону України «Про ринок електричної енергії»).

Частинами третьою, четвертою статті 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що у разі покладення на електропостачальника зобов`язань з надання універсальних послуг або виконання функцій постачальника «останньої надії» ціни (тарифи) на послуги постачальника універсальних послуг, постачальника «останньої надії» визначаються відповідно до цього Закону. Покладення зобов`язань з надання універсальних послуг та/або постачання «останньої надії» не обмежує права електропостачальника здійснювати постачання електричної енергії за вільними цінами.

Постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку (частина шоста статті 56 Закону України «Про ринок електричної енергії»).

Згідно із частиною першою статті 64 Закону України «Про ринок електричної енергії», постачальник «останньої надії» надає послуги з постачання електричної енергії споживачам у разі: 1) банкрутства, ліквідації попереднього електропостачальника; 2) завершення строку дії ліцензії, зупинення або анулювання ліцензії з постачання електричної енергії споживачам попереднього електропостачальника; 3) невиконання або неналежного виконання електропостачальником правил ринку, правил ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку, що унеможливило постачання електричної енергії споживачам; 4) необрання споживачем електропостачальника, зокрема після розірвання договору з попереднім електропостачальником; 5) в інших випадках, передбачених правилами роздрібного ринку.

Постачальник «останньої надії» надає послуги з постачання електричної енергії споживачам у разі: 1) банкрутства, ліквідації попереднього електропостачальника; 2) завершення строку дії ліцензії, зупинення або анулювання ліцензії з постачання електричної енергії споживачам попереднього електропостачальника; 3) невиконання або неналежного виконання електропостачальником Правил ринку, Правил ринку РДН та ВДР, що унеможливило постачання електричної енергії споживачам; 4) необрання споживачем електропостачальника, зокрема після розірвання (припинення) договору з попереднім електропостачальником; 5) в інших випадках, передбачених цими Правилами (пункт 3.4.2 ПРРЕЕ).

Частиною другою статті 64 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що визначення постачальника «останньої надії» здійснюється рішенням Кабінету Міністрів України за результатами конкурсу, проведеного у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Якщо конкурс не відбувся, Кабінет Міністрів України з метою забезпечення загальносуспільних інтересів може тимчасово, на строк до шести місяців, покласти обов`язки щодо виконання функцій постачальника «останньої надії» на електропостачальника державної форми власності, який відповідає кваліфікаційним вимогам та критеріям. Межі території здійснення діяльності постачальника «останньої надії» визначаються в умовах конкурсу. У межах території здійснення діяльності одного постачальника «останньої надії» не допускається провадження діяльності іншими постачальниками «останньої надії».

Постачальник «останньої надії» здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, на умовах типового договору постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», що затверджується Регулятором, та є публічним договором приєднання. Постачальник «останньої надії» оприлюднює відповідний договір на своєму офіційному веб-сайті (частина шоста статті 64 Закону України «Про ринок електричної енергії»).

Договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» - домовленість між постачальником «останньої надії» та споживачем, яка передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу на термін до 90 днів постачальником «останньої надії» за цінами постачальника «останньої надії» (абзац шістнадцятий пункту 1.1.2 ПРРЕЕ).

Постачальник «останньої надії» здійснює постачання з моменту припинення постачання електричної енергії попереднім електропостачальником. Договір постачання електричної енергії між постачальником «останньої надії» і споживачем вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу (частина восьма статті 64 Закону України «Про ринок електричної енергії», абзац перший пункту 3.4.4, пункт 6.2.3 ПРРЕЕ).

Договір, який вважається укладеним відповідно до законодавства, може бути оформлений у вигляді паперового або електронного документа (абзац другий пункту 3.4.4 ПРРЕЕ).

Відповідно до частини дев`ятої, пункту 1 частини дванадцятої статті 64 Закону України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 № 2019-VIII, постачальник «останньої надії» постачає електричну енергію споживачу протягом строку, що не може перевищувати 90 днів. Після завершення зазначеного строку постачальник «останньої надії» припиняє електропостачання споживачу. Постачальник «останньої надії» зобов`язаний здійснювати постачання електричної енергії споживачам у випадках, визначених цією статтею, до обрання споживачами електропостачальника, але не більш як протягом 90 днів.

Також частиною дванадцятою статті 64 Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що постачальник «останньої надії» зобов`язаний припинити постачання електричної енергії споживачу у разі настання однієї з таких подій: 1) здійснення постачання електричної енергії споживачу іншим електропостачальником на підставі укладеного ними договору постачання електричної енергії відповідно до правил роздрібного ринку; 2) закінчення встановленого цим Законом строку постачання електричної енергії постачальником «останньої надії».

Постачальник «останньої надії» має право припинити постачання електричної енергії до закінчення визначеного цим Законом строку у разі невиконання споживачем умов договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» щодо повної та своєчасної оплати споживачем вартості електричної енергії.

Згідно із абзацами шостим, восьмим пункту 3.4.4 ПРРЕЕ, постачальник «останньої надії» постачає електричну енергію споживачу протягом строку, який не може перевищувати 90 днів. Після завершення зазначеного строку постачальник «останньої надії» припиняє електропостачання споживачу. Якщо споживач постачальника «останньої надії» не уклав договір із новим електропостачальником по закінченню терміну договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», розподіл та постачання електричної енергії такому споживачу припиняється шляхом здійснення відключення електроустановки такого споживача.

Пунктом 5.4.1 ПРРЕЕ визначено, що постачальник «останньої надії», крім прав, визначених пунктом 5.2.1 глави 5.2 цього розділу, має право:

1) після завершення строку (який не може перевищувати 90 днів) припинити електропостачання споживачу шляхом надання оператору системи розподілу повідомлення про припинення електропостачання споживачу. Таке припинення відбувається без додаткового попередження споживача;

2) припинити постачання електричної енергії до закінчення визначеного Законом України «Про ринок електричної енергії» строку у разі невиконання споживачем умов договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» щодо повної та своєчасної оплати споживачем вартості електричної енергії, а також завершення трирічного терміну призначення постачальника «останньої надії» чи шестимісячного терміну тимчасового покладення Кабінетом Міністрів України обов`язків постачальника «останньої надії» на електропостачальника державної форми власності.

Підпунктом 3 пункту 5.4.2 ПРРЕЕ встановлено, що постачальник «останньої надії» зобов`язаний здійснювати постачання електричної енергії споживачам у випадках, визначених статтею 64 Закону України «Про ринок електричної енергії», до обрання споживачами електропостачальника, але не більше безперервного строку у 90 днів поспіль на умовах публічного договору приєднання, розробленого на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії».

Відповідно до підпункту 8 пункту 5.4.2 ПРРЕЕ постачальник «останньої надії» зобов`язаний припинити постачання електричної енергії споживачу у разі настання однієї з таких подій: здійснення постачання електричної енергії споживачу іншим електропостачальником на підставі укладеного між ними договору щодо постачання електричної енергії відповідно до цих Правил або здійснення споживачем закупівель електричної енергії за двосторонніми договорами та на організованих сегментах ринку; закінчення встановленого Законом України «Про ринок електричної енергії» строку постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», а також завершення трирічного строку призначення постачальника «останньої надії» чи шестимісячного строку тимчасового покладення Кабінетом Міністрів України обов`язків постачальника «останньої надії» на електропостачальника державної форми власності.

Згідно із абзацами першим, другим, третім пункту 6.2.8 ПРРЕЕ, постачальник «останньої надії» постачає електричну енергію споживачу протягом строку, що не може перевищувати 90 днів. Якщо споживач протягом 90 днів не укладе відповідний договір про постачання електричної енергії з іншим електропостачальником або договір купівлі-продажу електричної енергії на ринку електричної енергії, електроживлення його об`єкта (об`єктів) має бути припинено оператором системи. У разі нездійснення оператором системи припинення електроживлення об`єкта (об`єктів) споживача через 90 днів з першого дня постачання йому електричної енергії постачальником «останньої надії», обсяги електричної енергії, спожитої цим споживачем, починаючи з 91 дня покладаються адміністратором комерційного обліку на втрати оператора системи.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Цей строк продовжувався згідно з Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, від 01.05.2023 № 254/2023, від 26.07.2023 № 451/2023, від 06.11.2023 № 734/2023, від 05.02.2024 № 49/2024.

Відповідно до абзацу другого пункту 7 Положення про особливості постачання електричної енергії споживачам та розрахунків між учасниками роздрібного ринку електричної енергії у період дії в Україні воєнного стану, затвердженого наказом Міністерства енергетики України від 13.04.2022 № 148, постачальник «останньої надії» у період дії воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування (крім випадку зміни постачальника за ініціативою споживча в порядку глави 6.1 розділу VI Правил роздрібного ринку електричної енергії) здійснює постачання електричної енергії тим споживачам, у яких відсутній електропостачальник, в тому числі яким станом на 04 березня 2022 року постачання електричної енергії здійснював постачальник «останньої надії».

Пунктом 1 наказу Міністерства енергетики України від 10.10.2023 № 307, який набрав чинності 06.12.2023, визнано таким, що втратив чинність, наказ Міністерства енергетики України від 13 квітня 2022 року № 148 «Про врегулювання питань щодо постачання електричної енергії споживачам та розрахунків між учасниками роздрібного ринку електричної енергії у період дії в Україні воєнного стану», зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 квітня 2022 року за № 441/37777.

Згідно із частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 № 6-рп/2012, викладено наступну правову позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів: закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

У пункті 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 09.02.1999 № 1-рп/99 викладено висновок, згідно із якими, в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що прийняття Міністерством енергетики України наказу від 10.10.2023 № 307, яким визнано таким, що втратив чинність, наказ від 13.04.2022 № 148, що встановлював обов`язок для постачальника «останньої надії» здійснювати постачання електричної енергії у період дії воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування, є переходом від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої з негайною (безпосередньо) дією. При цьому, цим нормативно-правовим актом не встановлювалось перехідного періоду для вже виниклих та триваючих відносин, а також не надавалось його нормам зворотної дії у часі для відносин, що вже закінчились.

Оскільки правовідносини між Позивачем та Відповідачем щодо надання послуг з постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» не закінчились і тривали на момент прийняття та набрання чинності наказу Міністерства енергетики України від 10.10.2023 № 307, не є зворотною дією в часі (ретроспективним регулюванням) застосування його норм щодо скасування обов`язку для ДПЗД «УКРІНТЕРЕНЕРГО» зі здійснення такого постачання у майбутньому понад 90 денний строк, встановлений нормами частини дев`ятої, пункту 1 частини дванадцятої статті 64 Закону України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 № 2019-VIII, пунктів 1.1.1, 4.4.4, підпункту 1 пункту 5.4.1, підпункту 3 пункту 5.4.2, пункту 6.2.8 ПРРЕЕ.

Таким чином, посилання апелянта на необхідність застосування до спірних відносин наказу Міністерства енергетики України від 13 квітня 2022 року № 148 не приймається колегією суддів до уваги.

Як було встановлено вище, 22.11.2023 ДПЗД «УКРІНТЕРЕНЕРГО» на адресу АТ «ОПЗ» було надіслано Попередження про припинення постачання електричної енергії № 44/11-008467/П, в якому повідомило, що АТ «ОПЗ» (споживачем) не виконуються умови договору про постачання електричної енергії постачальником останньої надії в частині порушення строків оплати за договором (пункт 8.1 договору) на загальну суму 266 204 959,00 грн. за період з липня 2022 року по жовтень 2023 року. У зв`язку із чим, попередило, що у разі несплати вказаної заборгованості, та відповідно до пункту 7.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ), затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 14.03.2018 № 312, постачання електричної енергії на об`єкти буде припинено 26.12.2023 з 9:00 годин.

Крім того, у Попередженні про припинення постачання електричної енергії від 22.11.2023 ДПЗД «УКРІНТЕРЕНЕРГО» проінформувало АТ «ОПЗ» про те, що наказом Міністерства енергетики України від 10.10.2023 № 307 скасовано наказ Міністерства енергетики України від 13.04.2022 № 148.

Колегія суддів також зазначає, що норми абзацу другого пункту 7 Положення про особливості постачання електричної енергії споживачам та розрахунків між учасниками роздрібного ринку електричної енергії у період дії в Україні воєнного стану, затвердженого наказом Міністерства енергетики України від 13.04.2022 № 148, в частині строку надання послуг постачальником «останньої надії» не відповідають нормам правового акта вищої юридичної сили, а саме, нормам частини дев`ятої, пункту 1 частини дванадцятої статті 64 Закону України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 № 2019-VIII.

Відповідно до частини сьомої статті 11 Господарського процесуального кодексу України, у разі невідповідності правового акту правовому акту вищої юридичної сили суд застосовує норми правового акту вищої юридичної сили.

Норми частини дев`ятої, пункту 1 частини дванадцятої статті 64 Закону України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 № 2019-VIII щодо того, що постачальник «останньої надії» постачає електричну енергію споживачу протягом строку, що не може перевищувати 90 днів, залишались незмінними з моменту прийняття цього закону, зокрема й у період дії наказу Міністерства енергетики України від 13.04.2022 № 148.

Тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми прямої дії акта вищої юридичної сили, а саме, наведені норми Закону України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 № 2019-VIII.

Як було встановлено вище, ДПЗД «УКРІНТЕРЕНЕРГО» є постачальником «останньої надії» для АТ «ОПЗ» з 20.07.2022. Отже, встановлений законом 90 денний строк для надання послуг постачальником «останньої надії» сплив 16.10.2022.

У подальшому спірні правовідносини були врегульовані на підставі волевиявлення сторін, зокрема, шляхом укладення (підписання) Додаткової угоди до договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» від 01.09.2023 і Договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» від 03.09.2023 № 9/23.

Пунктом 4 Додаткової угоди від 01.09.2023 викладено пункт 13.1 Договору, оприлюдненого на сайті https://uie.kiev.ua, в новій редакції: «Цей договір набирає чинності за фактом споживання електричної енергії відповідно до ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України з 01.09.2023 року та діє по 31.12.2023 року, а в частині постачання електричної енергії по 15.12.2023 року (включно), але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за Договором.».

А відповідно до пунктів 3.4, 13.1 Договору від 03.09.2023, пункту 15.1 Додатку 1 «Комерційна пропозиція № 6 від 09.06.2023 …» до цього договору, в частині постачання електричної енергії його дія не може перевищувати 90 календарних днів. Якщо після закінчення зазначеного строку постачання електричної енергії Споживач не розпочав процедури зміни електропостачальника, не укладе відповідний договір про постачання з іншим електропостачальником або договір купівлі-продажу електричної енергії на ринку електричної енергії, електроживлення його об`єкта (об`єктів) має бути припинено ОС за зверненням Постачальника.

Тобто, встановлений Договором від 03.09.2023 90-денний строк для постачання електричної енергії Відповідачем як постачальником «останньої надії» сплив 01.12.2023.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що строк дії договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» визначений самими сторонами у Додатковій угоді від 01.09.2023 і Договорі від 03.09.2023 № 9/23 закінчився до дати звернення АТ «ОПЗ» із позовом до суду, а саме, 01.01.2024.

Отже, з огляду на закінчення цього договору у Позивача відсутнє й будь-яке право, яке б виникало з нього, і якому б кореспондував обов`язок Відповідача, зокрема, щодо постачання електричної енергії як постачальником «останньої надії». Тому, відсутнє й будь-яке порушення Відповідачем прав АТ «ОПЗ» на отримання послуги за Договором про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» від 03.09.2023 № 9/23.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що припинення договірних відносин з Відповідачем і, як наслідок, припинення постачання електричної енергії до об`єктів АТ «ОПЗ» буде мати негативні екологічні, техногенні наслідки з ризиком для життя та здоров`я громадян. Адже дотримання техногенної безпеки на об`єктах АТ «ОПЗ», зокрема самим Позивачем, не є предметом спору у цій справі, в якій розглядається лише питання наявності правових підстав для постачання електричної енергії Відповідачем як постачальником «останньої надії». При цьому, обставини наявності ризиків негативних наслідків у зв`язку із можливим припиненням електропостачання не входять до предмету доказування у цій справі з огляду на підстави та предмет позову.

З огляду на викладене вище, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідінсть відмови у задоволенні позову та відповідно скасування заходів забезпечення позову, вжиті до його подання ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.12.2023 у справі № 916/5591/23.

Посилання третьої особи на Висновок науково-правової експертизи №126/48-е, виготовлений Інститутом держави і права імені В.М. Корецького НАН України 16.04.2024, не приймається колегією суддів до уваги, оскільки даний висновок є новим доказом, наданим учасником справи, після прийняття судом рішення по суті заявлених вимог, при цьому, вказаний висновок не існував на час розгляду справи та прийняття рішення Господарського суду Одеської області від 21.03.2024 по справі №916/8/24, яке просить переглянути відповідач.

Колегія суддів не приймає до розгляду надані учасниками справи додаткові докази, оскільки надані докази не існували на момент розгляду спору по суті судом першої інстанції.

За усталеною правовою позицію Верховного Суду, наведеною, зокрема, у постановах від 10.08.2022 року у справі №922/739/21, від 26.09.2023 року у справі №910/4490/22, така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку ст.269 Господарського процесуального кодексу України незалежно від причин неподання позивачем таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність.

Таким чином, доводи апеляційної скарги також жодним чином не спростовують висновків, до яких дійшла колегія суддів та не доводять неправильність чи незаконність рішення, прийнятого судом першої інстанції.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Висновки апеляційного господарського суду.

Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Будь-яких підстав для скасування рішення Господарського суду Одеської області від 21.03.2024 по справі №916/8/24, за результатами його апеляційного перегляду, колегією суддів не встановлено.

За вказаних обставин оскаржуване рішення Господарського суду Одеської області від 21.03.2024 по справі №916/8/24 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на апелянта.

Керуючись статтями 269-271, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» на рішення Господарського суду Одеської області від 21.03.2024 по справі №916/8/24 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 21.03.2024 по справі №916/8/24 - залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 18.06.2024.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: І.Г. Філінюк

А.І. Ярош