ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"31" травня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/1273/24

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Ю.С.

при секретарі судового засідання: Степанюк А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовні вимоги Державного підприємства Морський торговельний порт Чорноморськ (68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Праці, буд. 6, )

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Задорожного Миколи Павловича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

про стягнення 126812,47 грн., -

за участю представників сторін: не з`явились

Суть спору: Державне підприємство Морський торговельний порт Чорноморськ звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Задорожного Миколи Павловича про стягнення 126812,47 грн., з яких:

- заборгованість за договором №19/36 у розмірі 46817,47 грн., з яких: 34387,32 грн. основного боргу, 1393,73 грн. 3% річних, 5499,35 грн. інфляційних втрат та 5537,07 грн. пені;

- заборгованість за договором №19/187 у розмірі 79995 грн., з яких: 59904 грн. основного боргу, 2204,12 грн. 3% річних, 7324,64 грн. інфляційних втрат та 10562,24 грн. пені.

Позовні вимоги ДП Морський торговельний порт Чорноморськ обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором оренди №19/36-о/д від 01.03.2019 та за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна №19/187-о/д від 21.06.2019.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №916/1273/24; визначено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження; призначено судове засідання на 10.05.2024 о 14:15.

10.04.2024 за вх.№14693/24 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який судом прийнято до розгляду та додаткові документи, які судом долучено до матеріалів справи. У поданому відзиві відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог та вказує, зокрема, наступне:

- відповідач зазначає, що рішенням Господарського суду Одеської області від 30.05.2022 по справі №916/4930/23 постановлено розірвати договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, від 01.03.2019 №46, укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях та Фізичною особою-підприємцем Задорожним Миколою Павловичем, виселити Фізичну особу-підприємця Задорожного Миколу Павловича з орендованого нерухомого майна, а саме: частини відкритого складського майданчика (інвентарний №12707, реєстровий №01125672.2.РАЯИЮК1246), загальною площею 200,00 кв.м, за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, с. Бурлача Балка, вул. Північна, буд.4/2; зі свого боку, балансоутримувачем майна - ДП Морський торговельний порт Чорноморськ не надається можливість вивезти майно відповідача з території складського майданчика: не надаються перепустки на режимну територію балансоутримувача, в усній розмові представники балансоутримувача повідомляють, що майно слугує забезпеченням для оплати заборгованості з оренди; на підтвердження надається акт державного виконавця від 29.08.2023 та вимога державного виконавця до балансоутримувача, що отримано з Автоматизованої системи виконавчого провадження;

- відповідач зауважує, що протягом 2022-2024 років господарську діяльність на території балансоутримувача не здійснював, балансоутримувачем не надавалась можливість вивезти з території складського майданчика належне відповідачу майно; акт повернення майна з боку відповідача підписано 30.06.2022 та надано балансоутримувачу, копія надається;

- на переконання відповідача підстав для нарахування та стягнення орендної плати за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 01.03.2019 №19/36-о/д та договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна від 21.06.2019 №19/187-о/д починаючи 01.07.2022 у позивача не має;

- відповідач вказує щодо акту здачі-прийняття робіт (наданих послуг) від 30.06.2022 №Пр 3 543 та від 31.08.2022 №Пр 4/233 за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна від 21.06.2019 №19/187-о/д, то вартість відшкодування витрат балансоутримувача не відповідає умовам п.2.1 договору від 21.06.2019 №19/187-о/д, а відповідно вартість послуг становить 40,89 грн. за кв.м. без ПДВ, що в свою чергу за 200 кв.м складає 1996,80 грн. з ПДВ у місяць.

18.04.2024 за вх.№16027/24 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, яка судом прийнята до розгляду та додаткові документи, які долучено судом до матеріалів справи. У поданій відповіді на відзив позивач просить суд задовольнити позовні вимоги та вказує, зокрема, наступне:

- позивач звертає увагу, що відповідно до п.3.11 договору №19/36 у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно; закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов?язку сплатити заборгованість за орендною платою, у повному обсязі, якщо така виникла, враховуючи санкції, до Державного бюджету та балансоутримувачу; таким чином, відповідач не повернув майно згідно акту приймання-передавання майна;

- щодо доводів відповідача, що з його боку підписаний акт приймання-передавання майна 30.06.2022 та надано його балансоутримувачу, то з такими доводами позивач не погоджується, оскільки ДП Морський торговельний порт Чорноморськ неодноразово направляло ФОП Задорожному М.П. в трьох примірниках акт приймання-передавання майна для ознайомлення, підпису та надсилання орендодавцю підписаного екземпляр, що підтверджується наданими листами разом з позовною заявою; однак, відповідач надав до суду примірник акту повернення з оренди нерухомого майна, що належить до державної власності зі своїм підписом та без доказів направлення його Регіональному відділенню ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях; наданий примірник акту є примірником ДП Морський торговельний порт Чорноморськ, оскільки на ньому є резолюція виконавця, та підтверджує, що відповідач не повернув підписаного екземпляру акту балансоутримувачу; таким чином, відповідач надаючи до суду акт повернення з оренди нерухомого майна, що належить до державної власності без доказів направлення, діє недобросовісно та намагається уникнути відповідальності; акт повернення з оренди нерухомого майна, що належить до державної власності - не підписаний, а майно не повернуте, а тому у позивача наявні всі підстави для стягнення заборгованості;

- щодо доводів відповідача з приводу актів здачі прийняття-робіт, позивач зазначає, що рахунки та акти, а саме: №Пр/ 3 543 від 30.06.2022 та №Пр/4233 від 31.08.2022, відповідають п.2.1 договору, оскільки в них відображено період, за який здійснено нарахування, а саме: в зазначених актах відображено декілька місяців, оскільки працівники ДП Морський торговельний порт Чорноморськ перебували в оголошеному простої, тому в рахунках та актах відображений період: 24.02.2022 - 31.08.2022.

У судовому засіданні 10.05.2024 судом у протокольній формі винесено ухвалу в порядку ст. 202 ГПК України про відкладення судового засідання на 31.05.2024 о 14:15, визнано явку відповідача - Фізичної особи-підприємця Задорожного Миколи Павловича у судове засідання, яке відбудеться 31.05.2024 о 14:15, обов`язковою та викликано у судове засідання, яке відбудеться 31.05.2024 о 14:15.

У судове засідання 31.05.2024 сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені через надіслання відповідних повідомлень/викликів до електронних кабінетів.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Водночас, Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні воєнний стан в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 12 серпня 2022 року №573/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 7 листопада 2022 року №757/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 7 листопада 2022 року №757/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 6 лютого 2023 року №58/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 01 травня 2023 року №254/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 26 липня 2023 року №451/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 06 листопада 2023 року №734/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 5 лютого 2024 року №49/2024 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 06 травня 2024 року №271/2024 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб.

Справа №916/1273/24 розглядається судом в період оголошеного на всій території України воєнного стану через військову агресію російської федерації проти України.

Жодних заяв та/або клопотань, пов`язаних з неможливістю вчинення якихось процесуальних дій у зв`язку з воєнним станом, про намір вчинити такі дії до суду від сторін не надійшло.

В судовому засіданні 31.05.2024 господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні 31.05.2024 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив:

01.03.2019 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Задорожним Миколою Павловичем (орендар, відповідач) був укладений договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, за №46/19/36-о/д, який погоджений балансоутримувачем - Державним підприємством Морський торговельний порт Чорноморськ (позивач).

Згідно з п.1.1 договору №19/36-о/д орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме: частину відкритого складського майданчика (інвентарний №12707, реєстровий №01125672.2.РАЯИЮК1246), загальною площею 200,00 кв.м, за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, с. Бурлача Балка, вул. Північна, буд. 4/2, що обліковується на балансі Державного підприємства Морський торговельний порт Чорноморськ (балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку, що була проведена ТОВ ІНЮГ-ЕКСПЕРТИЗА, станом на 31.10.2018 та становить 346500 грн.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2, 2.4 договору №19/36-о/д орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передавання майна. Передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно. Власником майна залишається держава, а орендар користується ним протягом строку оренди. Обов`язок щодо складання акта приймання-передавання покладається на орендодавця.

Згідно з п.п. 3.1, 3.2, 3.3 договору №19/36-о/д орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.95 №786, та становить без ПДВ за базовий місяць оренди (січень 2019 року) - 2384,69 грн. Орендна плата за перший місяць оренди - березень 2019 року визначається шляхом коригування орендної плати, яка зазначена у абзаці І цього пункту на індекси інфляції. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції, розраховані Державною службою статистики України, розміщується на веб-сайті Фонду державного майна України.

За змістом п.п. 3.6, 3.7 договору №19/36-о/д орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 12 числа місяця наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж. Одночасно копія платіжного доручення на перерахування орендної плати до державного бюджету 70% надсилається орендарем орендодавцеві, 30% - балансоутримувачу. Орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати. За ініціативою орендодавця стягнення заборгованості з орендної плати та пені вирішується в судовому порядку.

У відповідності до п.3.11 договору №19/36-о/д у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передачі включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою у повному обсязі, якщо така виникла, ураховуючи санкції, до державного бюджету та балансоутримувачу.

Відповідно до п.п. 5.3, 5.10 договору №19/36-о/д орендар зобов`язався, зокрема: своєчасно й у повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та балансоутримувачу (у платіжних дорученнях, які оформлює орендар, вказується призначення платежу за зразком, який надає орендодавець листом при укладенні договору оренди); у разі припинення або розірвання договору повернути балансоутримувачу об`єкт оренди у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з врахуванням нормального фізичного зносу та відшкодувати балансоутримувачу збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) об`єкту оренди з вини орендаря.

Згідно з п.7.1 договору №19/36-о/д орендодавець зобов`язався за участю балансоутримувача передати орендарю в оренду майно згідно з цим договором за актом приймання-передавання майна, який підписується одночасно з цим договором.

Відповідно до п.п. 10.1, 10.2, 10.9, 10.10 договору №19/36-о/д його укладено на 2 (два) роки та 11 (одинадцять) місяців, який діє з моменту його підписання сторонами; умови цього договору зберігають силу протягом усього строку цього договору, у тому числі у випадках, коли після його укладання законодавством установлено правила, що погіршують становище орендаря, а в частині зобов`язань орендаря щодо орендної плати - до повного виконання зобов`язань; у разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем балансоутримувачу; у разі, якщо орендар затримав повернення майна, він несе ризик його випадкового знищення або випадкового пошкодження; майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання орендарем та орендодавцем акта приймання-передавання; обов`язок щодо складання акта приймання-передавання про повернення майна покладається на орендодавця.

01.03.2019 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області, Фізичною особою-підприємцем Задорожним Миколою Павловичем та Державним підприємством Морський торговельний порт Чорноморськ був підписаний акт приймання-передавання державного нерухомого майна, що обліковується на балансі позивача, за договором від 01.03.2019. Також, 01.03.2019 між сторонами був погоджений розрахунок плати за оренду майна.

11.11.2019 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Задорожним Миколою Павловичем (орендар), за погодженням балансоутримувача - Державного підприємства Морський торговельний порт Чорноморськ, був укладений договір про внесення змін до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 01.13.2019 №46, яким в новій редакції викладені п.1.2 та п.3.1 договору, зокрема, погоджені нові умови щодо цільового використання орендованого майна, а також щодо розміру орендної плати за базовий місяць розрахунку - жовтень 2019 року, який становить 2997,18 грн.

Враховуючи внесені зміни до договору, між сторонами був погоджений новий розрахунок плати за оренду та підписаний новий акт від 11.11.2019 приймання-передачі орендованого майна, які наявні в матеріалах справи.

В матеріалах справи наявні акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) за договором №19/36-о/д від 01.03.2019, які підписані з боку балансоутримувача, за період з 31.07.2021 по 31.12.2023, рахунки на оплату, а також скріншоти з програми 1СПідприємство (том №1, а/с 42-58, 77-106, 131-166).

21.06.2019 між Державним підприємством Морський торговельний порт Чорноморськ (балансоутримувач, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Задорожним Миколою Павловичем (орендар, відповідач) був укладений договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна №19/187-о/д.

Відповідно до п.1.1 договору №19/187-о/д балансоутримувач забезпечує обслуговування, експлуатацію державного нерухомого майна, а саме: частину відкритого складського майданчика (інвентарний №12707, реєстровий №01125672.2.РАЯИЮК1246), загальною площею 200,00 кв.м, за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, с. Бурлача Балка, вул. Північна, буд. 4/2, що обліковується на балансі Державного підприємства Морський торговельний порт Чорноморськ (балансоутримувач), а орендар відшкодовує витрати балансоутримувача на обслуговування та експлуатацію майна (експлуатаційні витрати) пропорційно до займаної їм площі.

Згідно з п.п. 2.1, 2.3, 2.4, 2.5 договору №19/187-о/д сума договору на кожен рік складається із загальної річної вартості експлуатаційних витрат. Вартість відшкодування експлуатаційних витрат становить - 40,89 грн./кв.м на місяць без ПДВ. ПДВ нараховується згідно чинним законодавством. Сторони погодились, що акт приймання-передачі наданих послуг, підписаний уповноваженими представниками сторін, є документом, що підтверджує факт надання балансоутримувачем послуг орендарю. Орендар зобов`язаний не пізніше 10-го календарного місяця наступного за звітним направити до балансоутримувача уповноваженого представника для отримання акту приймання-передачі наданих послуг, а також рахунок для оплати наданих послуг та не пізніше п`яти робочих днів після отримання, повернути балансоутримувачу підписані та засвідчені власною печаткою (у разі наявності) належні балансоутримувачу екземпляр акту приймання-передачі наданих послуг. У разі невиконання орендарем зазначених зобов`язань, акт приймання-передачі наданих послуг вважається прийнятим ним без зауважень і має силу документу, підписаного орендарем. При цьому, у разі неотримання орендарем за його вини акту приймання-передачі наданих послуг, належний йому екземпляр та рахунок надсилаються балансоутримувачем на адресу орендаря рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

У відповідності до п.3.2.1 договору №19/187-о/д орендар зобов`язується не пізніше 25 числа місяця, наступного за звітним, вносити плату за утримання майна відповідно до цього договору.

За п.5.5 договору №19/187-о/д за несвоєчасні розрахунки за надані послуги орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Згідно з п.7.1 договору №19/187-о/д даний договір набуває чинності від дня його підписання уповноваженими представниками сторін та діє весь період дії договору оренди №19/36-о/д від 01.03.2019, але на підставі ст. 631 ЦК України регламентує фінансові відносини, що виникли між сторонами з 01.03.2019.

03.09.2019 між сторонами підписано додаткову угоду №1 до договору №19/187-о/д від 21.06.2019, в якій сторони узгодили, зокрема, що вартість відшкодування експлуатаційних втрат становить - 8,32 грн./кв.м на місяць без ПДВ.

В матеріалах справи наявні акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) за договором №19/187-о/д від 21.06.2019, які підписані з боку балансоутримувача, за період з 31.07.2021 по 31.12.2023, рахунки на оплату, а також скріншоти з програми 1СПідприємство (том №1, а/с 59-76, 107-130, 167-202).

Також в матеріалах справи наявні докази направлення відповідачу рахунків, актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), зокрема, за договорами №19/36-о/д та №19/187-о/д, а саме: списки згрупованих відправлень, описи вкладення, поштові накладні.

Відповідно до ч.4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 30.05.2022 у справі №916/3542/21, зокрема, розірвано договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, від 01.03.2019 №46, укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях та Фізичною особою-підприємцем Задорожним Миколою Павловичем; виселено Фізичну особу-підприємця Задорожного Миколу Павловича з орендованого нерухомого майна, а саме: частини відкритого складського майданчика (інвентарний №12707, реєстровий №01125672.2.РАЯИЮК1246), загальною площею 200,00 кв.м, за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, с. Бурлача Балка, вул. Північна, буд.4/2.

У листі від 15.11.2022 позивач повідомив відповідача про направлення у трьох оригінальних примірниках для ознайомлення та підписання акту повернення з оренди нерухомого майна, а також повідомив про необхідність здійснення розрахунків за договором оренди та договором про відшкодування витрат.

У листі від 23.05.2023 позивач повідомив відповідача про повторне направлення рахунків для сплати та проінформував, що станом на 30.04.2023 заборгованість відповідача перед позивачем становить 106581,01 грн.

В матеріалах справи наявні надані позивачем розрахунки заборгованості та штрафних санкцій за договорами №19/36-о/д та №19/187-о/д, в яких відображені, зокрема, номери да дати рахунків за період з 31.07.2021 по 31.12.2023, суми заборгованості, періоди прострочень. Так, відповідно до вказаних розрахунків:

- за договором №19/36-о/д: сума основного боргу - 34387,32 грн.; пені - 5537,07 грн.; 3% річних - 1393,73 грн.; інфляційних втрат - 5499,35 грн.;

- за договором №19/187-о/д: сума основного боргу - 59904 грн.; пені - 10562,24 грн.; 3% річних - 2204,12 грн.; інфляційних втрат - 7324,64 грн.

В матеріалах справи наявні надані відповідачем документи на спростування заявлених позовних вимог, а саме:

- вимога державного виконавця у виконавчому провадженні щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області №916/3542/21 від 30.06.2022, в якій державний виконавець вимагав від позивача надати інформацію: чи виселився відповідач з орендованого нерухомого майна, а також чи укладався з відповідачем акт приймання-передавання;

- акт державного виконавця від 29.08.2023;

- акт повернення з оренди нерухомого майна, відповідно до договору оренди від 01.03.2019 №46, в якому містяться підписи орендаря (відповідача), балансоутримувача (позивача), підпис з боку орендодавця відсутній.

Неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договорами №19/36-о/д від 01.03.2019 та №19/187-о/д від 21.06.2019 щодо повної та своєчасної сплати оренди та послуг стало підставою для звернення позивача до господарського суду з відповідним позовом.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про повне задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності. За договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або єдиний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ). Об`єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як єдині майнові комплекси, тобто господарські об`єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб`єктам господарювання. Оренда структурних підрозділів державних та комунальних підприємств не повинна порушувати виробничо-господарську цілісність, технологічну єдність даного підприємства. Законом може бути встановлено перелік державних та комунальних підприємств, єдині майнові комплекси яких не можуть бути об`єктом оренди. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

За ст. 762 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна. Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Згідно з ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк. Кожна із сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна - за три місяці. Договором або законом може бути встановлений інший строк для попередження про відмову від договору найму, укладеного на невизначений строк. Законом можуть бути встановлені максимальні (граничні) строки договору найму окремих видів майна. Якщо до спливу встановленого законом максимального строку найму жодна із сторін не відмовилася від договору, укладеного на невизначений строк, він припиняється зі спливом максимального строку договору. Договір найму, строк якого перевищує встановлений законом максимальний строк, вважається укладеним на строк, що відповідає максимальному строку.

Статтею 785 ЦК України передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Згідно з ч.1 ст. 25 Закону України Про оренду державного та комунального майна у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За вимогами ч.1, ч.7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються з вимогами ст. 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу вимог ст. 610, ч.2 ст. 615 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ч.4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 рішення Європейського суду з прав людини у справі Салов проти України від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі Надточий проти України від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Господарський суд зазначає, що даний спір виник внаслідок укладених договору оренди №19/36-о/д від 01.03.2019 та договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна №19/187-о/д від 21.06.2019, за якими відповідач взяв на себе зобов`язання зі сплати оренди за отримане нерухоме майно та сплати вартості відшкодування експлуатаційних витрат нерухомого майна.

Як було зазначено судом, рішенням Господарського суду Одеської області від 30.05.2022 у справі №916/3542/21, зокрема, розірвано договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, від 01.03.2019 №46, укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях та Фізичною особою-підприємцем Задорожним Миколою Павловичем; виселено Фізичну особу-підприємця Задорожного Миколу Павловича з орендованого нерухомого майна, а саме: частини відкритого складського майданчика (інвентарний №12707, реєстровий №01125672.2.РАЯИЮК1246), загальною площею 200,00 кв.м, за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, с. Бурлача Балка, вул. Північна, буд.4/2.

При цьому, господарський суд враховує, що у договорі №19/36-о/д від 01.03.2019 сторонами передбачено, зокрема, що: умови цього договору зберігають силу протягом усього строку цього договору, у тому числі у випадках, коли після його укладання законодавством установлено правила, що погіршують становище орендаря, а в частині зобов`язань орендаря щодо орендної плати - до повного виконання зобов`язань; у разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем балансоутримувачу; у разі, якщо орендар затримав повернення майна, він несе ризик його випадкового знищення або випадкового пошкодження; майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання орендарем та орендодавцем акта приймання-передавання; обов`язок щодо складання акта приймання-передавання про повернення майна покладається на орендодавця.

Господарський суд вказує, що в матеріалах справи відсутні докази повернення орендарем (відповідачем) орендованого за спірним договором оренди майна. Окрім того, докази виконання рішення суду у справі від 30.05.2022 у справі №916/3542/21, яким, зокрема, виселено відповідача з орендованого майна в матеріалах справи також відсутні. У зв`язку з чим, господарський суд дійшов висновку, що оскільки відповідачем не повернуто у передбачений договором спосіб орендоване майно, то позивачем правомірно нараховано орендну плату за договором оренди за період з 31.07.2021 по 31.12.2023.

Господарський суд не приймає до уваги посилань відповідача на безпідставність нарахування позивачем орендної плати за договором оренди починаючи з 01.07.2022, оскільки в матеріалах справи відсутні докази повернення відповідачем орендованого майна, а наданий відповідачем акт повернення з оренди нерухомого майна не є належним та допустимим доказом такого повернення, оскільки у вказаному акті відсутній підпис з боку орендодавця, а також відповідачем не надано доказів направлення вказаного акту на адресу орендодавця чи балансоутримувача. Окрім того, у випадку повернення відповідачем орендованого майна в матеріалах справи була б наявна постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області №916/3542/21 від 30.06.2022 про виселення, проте такі докази в матеріалах справи відсутні.

Проаналізувавши наявні матеріали справи, враховуючи вищевстановлені судом обставини, господарський суд дійшов висновку, що відповідач в порушення умов договору оренди №19/36-о/д від 01.03.2019 та вищевказаних норм законодавства не сплачує орендну плату за спірним договором оренди, після розірвання у судовому порядку договору оренди, не повернув орендоване майно, внаслідок чого за період з 31.07.2021 по 31.12.2023 за відповідачем утворилась заборгованість з орендної плати у розмірі 34387,32 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами наданих послуг за договором №19/36-о/д від 01.03.2019 та рахунками на сплату, які належним чином були надіслані відповідачу, зокрема, засобами поштового зв`язку, проте відповідачем акти не підписані, разом з тим, будь-яких заперечень чи зауважень з боку відповідача до вказаних актів не надано, суму основного боргу відповідачем не спростовано, з огляду на що господарський суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача основного боргу за договором №19/36-о/д від 01.03.2019 у розмірі 34387,32 грн. є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Проаналізувавши наявні матеріали справи, щодо позовних вимог про стягнення основного боргу за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна №19/187-о/д від 21.06.2019, господарський суд, з урахуванням вищевстановлених судом обставин, дійшов висновку, що відповідач в порушення умов договору №19/187-о/д від 21.06.2019 та вищевказаних норм законодавства не відшкодовує витрати балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна, яке відповідачем наразі не повернуто, внаслідок чого за період з 31.07.2021 по 31.12.2023 за відповідачем утворилась заборгованість з віщкодування витрат у розмірі 59904 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами наданих послуг за договором №19/187-о/д від 21.06.2019 та рахунками на сплату, які належним чином були надіслані відповідачу, зокрема, засобами поштового зв`язку, проте відповідачем акти не підписані, разом з тим, будь-яких заперечень чи зауважень з боку відповідача до вказаних актів не надано, суму основного боргу відповідачем не спростовано, з огляду на що господарський суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача основного боргу за договором №19/187-о/д від 21.06.2019 у розмірі 59904 грн. є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Господарський суд не приймає до уваги посилань відповідача на те, що акти здачі-прийняття робіт (наданих послуг) від 30.06.2022 №Пр 3 543 та від 31.08.2022 №Пр 4/233 за договором від 21.06.2019 №19/187-о/д не відповідають умовам п.2.1 договору, оскільки у вказаних актах та рахунках до них відображена сума за декілька місяців, що також відображено позивачем у розрахунку заборгованості, окрім того розмір суми у вказаних актах та рахунках відповідає ціні договору, яка була узгоджена сторонами у п.2.1 договору №19/187-о/д у розмірі 8,32 грн. за кв.м. (з урахуванням додаткової угоди №1 від 03.09.2019).

Іншого відповідачем не доведено.

Щодо заявлених до стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Водночас вимогами п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України передбачено, що одним із наслідків порушення зобов`язання є сплата неустойки, а в силу вимог ч.2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі ч.1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання.

У ч.6 ст. 231 ГК України також встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими грошовими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч.6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За вимогами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата відповідачем пені передбачена п.3.7 договору №19/36-о/д від 01.03.2019 та п.5.5 договору №19/187-о/д від 21.06.2019.

Щодо заявленої до стягнення пені, перевіривши здійснені позивачем розрахунки пені за визначені позивачем періоди, встановивши вірність розрахунків та відповідність вимогам чинного законодавства та умовам договорів, враховуючи встановлення судом факту неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за обома договорами, а також приймаючи до уваги не надання відповідачем контррозрахунків нарахованих сум, господарський суд дійшов висновку про правомірність, підставність та необхідність задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача 5537,07 грн. пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за договором №19/36-о/д та 10562,24 грн. пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за договором №19/187-о/д.

Щодо заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат, перевіривши здійснені позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат за визначені позивачем періоди, господарським судом встановлено вірність розрахунків та відповідність вимогам чинного законодавства, а також приймаючи до уваги відсутність контррозрахунків нарахованих сум з боку відповідача, з огляду на правомірність та підставність позовних вимог в частині стягнення основного боргу з відповідача, господарський суд дійшов висновку про правомірність, підставність та необхідність задоволення заявлених позивачем позовних вимог про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 1393,73 грн. та інфляційних втрат - 5499,35 грн. за договором №19/36-о/д, а також 3% річних у розмірі 2204,12 грн. та інфляційних втрат - 7324,64 грн. за договором №19/187-о/д.

З огляду на вищевикладене, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість та підставність позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за договором №19/36-о/д у розмірі 46817,47 грн., з яких: 34387,32 грн. основного боргу, 1393,73 грн. 3% річних, 5499,35 грн. інфляційних втрат та 5537,07 грн. пені; та заборгованості за договором №19/187-о/д у розмірі 79995 грн., з яких: 59904 грн. основного боргу, 2204,12 грн. 3% річних, 7324,64 грн. інфляційних втрат та 10562,24 грн. пені.

Іншого відповідачем не доведено.

Інші наявні в матеріалах справи докази вищевикладених висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч.9 ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги Державного підприємства Морський торговельний порт Чорноморськ задовольнити повністю.

2.Стягнути з Фізичної особи-підприємця Задорожного Миколи Павловича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Державного підприємства Морський торговельний порт Чорноморськ (68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Праці, буд. 6, ) заборгованість за договором №19/36-о/д у розмірі 46817 /сорок шість тисяч вісімсот сімнадцять/ грн. 47 коп., з яких: 34387 /тридцять чотири тисячі триста вісімдесят сім/ грн. 32 коп. основного боргу, 1393 /одну тисячу триста дев`яносто три/ грн. 73 коп. 3% річних, 5499 /п`ять тисяч чотириста дев`яносто дев`ять/ грн. 35 коп. інфляційних втрат та 5537 /п`ять тисяч п`ятсот тридцять сім/ грн. 07 коп. пені; заборгованість за договором №19/187-о/д у розмірі 79995 /сімдесят дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто п`ять/ грн., з яких: 59904 /п`ятдесят дев`ять тисяч дев`ятсот чотири/ грн. основного боргу, 2204 /дві тисячі двісті чотири/ грн. 12 коп. 3% річних, 7324 /сім тисяч триста двадцять чотири/ грн. 64 коп. інфляційних втрат та 10562 /десять тисяч п`ятсот шістдесят дві/ грн. 24 коп. пені.

3.Стягнути з Фізичної особи-підприємця Задорожного Миколи Павловича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Державного підприємства Морський торговельний порт Чорноморськ (68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Праці, буд. 6, ) 2422 /дві тисячі чотириста двадцять дві/ грн. 40 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повний текст рішення складено 10 червня 2024 р.

Суддя Ю.С. Бездоля