РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.05.2024Справа № 910/19715/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., за участю секретаря судового засідання Дишканта Д.В., розглянув матеріали господарської справи

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києві

до Державного підприємства "Державний резервний насіннєвий фонд України",

Товариства з обмеженою відповідальністю "Агродар-Україна плюс",

фізичної особи-підприємця Капличного Анатолія Миколайовича,

фізичної особи-підприємця Кучака Юрія Федоровича,

фізичної особи-підприємця Борейка Андрія Михайловича,

фізичної особи-підприємця Григор`єва Валерія Васильовича,

фізичної особи-підприємця Пасічника Олександра Олексійовича,

фізичної особи-підприємця Максимова Андрія Анатолійовича,

Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

про визнання права оперативного управлення та звільнення майна з-під арешту

За участю представників учасників справи:

від позивача Павленко А.В.

від відповідачів не з`явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києві з позовом до Державного підприємства "Державний резервний насіннєвий фонд України", Товариства з обмеженою відповідальністю "Агродар-Україна плюс", фізичної особи-підприємця Капличного Анатолія Миколайовича, фізичної особи-підприємця Кучака Юрія Федоровича, фізичної особи-підприємця Борейка Андрія Михайловича, фізичної особи-підприємця Григор`єва Валерія Васильовича, фізичної особи-підприємця Пасічника Олександра Олексійовича, фізичної особи-підприємця Масимова Андрія Анатолійовича, в якому просить суд:

- визнати за позивачем право оперативного управління на транспортний засіб моделі TOYOTA марки CAMRY, 2011 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 , об`єм 2494 куб. см., тип кузова: седан, шасі № НОМЕР_2 ;

- зобов`язати Печерський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з транспортного засобу модель TOYOTA марки CAMRY, 2011 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 , об`єм 2494 куб. см., тип кузова: седан, шасі № НОМЕР_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ним від Державного підприємства "Державний резервний насіннєвий фонд України" було здійснено приймання вказаного транспортного засобу, проте у позивача відсутня можливість здійснити державну реєстрацію такого транспортного засобу, оскільки майно (транспортний засіб) арештовано у межах виконавчого провадження (зведеного) № НОМЕР_4.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.01.2024 відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання на 08.02.2024, а також встановлено сторонам строки для вчинення процесуальних дій.

Крім того, у позовній заяві позивачем викладено клопотання про витребування у Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) матеріалів зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_4.

Ухвалою суду від 10.01.2024 відмовлено в задоволенні клопотання про витребування доказів, оскільки позивачем не зазначено заходів, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, не надано доказів вжиття таких заходів та (або) причин неможливості самостійного отримання цього доказу, а також причин неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Ухвалою суду від 08.02.2024, яка занесена до протоколу судового засідання, відкладено підготовче засідання на 04.03.2024.

У підготовчому судовому засіданні 04.03.2024 позивачем подано клопотання про долучення до матеріалів справи доказів звернення до Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо надання матеріалів зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_4.

Ухвалою суду від 04.03.2024 задоволено вищевказане клопотання позивача та витребувано у Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) матеріали зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_4.

22.03.2024 від Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшли матеріали зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_4.

Ухвалою суду від 25.03.2024, яка занесена до протоколу судового засідання, оголошено перерву до 11.04.2024.

У підготовче судове засідання 11.04.2024 з`явився представник позивача, представники відповідачів не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце судового засідання повідомлені шляхом доставки ухвали суду від 25.03.2024 до електронних скриньок учасників.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.04.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.05.2024.

Ухвалою суду від 09.05.2024 закрито провадження у справі в частині вимог до фізичної особи-підприємця Борейка Андрія Михайловича та фізичної особи-підприємця Григор`єва Валерія Васильовича, оскільки, як встановлено судом під час розгляду даної справи, останні є припиненими як фізичні особи-підприємців, а відтак останні не можуть бути відовідачами в господарському процесі у даній справі.

Зважаючи на відсутність підстав для відкладення розгляду справи та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважав за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до правил ч. 9 ст. 165, ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 09.05.2024 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

На виконанні Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває зведене виконавче провадження № НОМЕР_4, боржником за яким є Державного підприємства "Державний резервний насіннєвий фонд України" (далі - ДП "Державний резервний насіннєвий фонд України"). До складу вказаного зведеного виконавчого провадження входять, зокрема, виконавчі провадження № НОМЕР_5 (відкрите 25.01.2021), № НОМЕР_6 (відкрите 02.06.2021), № НОМЕР_7 (відкрите 23.09.2021), № НОМЕР_8 (відкрите 15.11.2021), № НОМЕР_9 (відкрите 10.05.2022), № НОМЕР_10 (відкрите 09.03.2023), № НОМЕР_11 (відкрите 14.07.2023), № НОМЕР_12 (відкрите 13.11.2023) про стягнення з боржника грошових коштів. Стан вказаних виконавчих проваджень на момент розгляду даної справи - зупинені.

З відповіді від 04.12.2020, отриманої державним виконавцем про зареєстровані за боржником (ДП "Державний резервний насіннєвий фонд України") транспорті засоби, вбачається, що за останнім зареєстровано транспортний засіб: автомобіль TOYOTA марки CAMRY, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , об`єм 2494 куб. см., тип кузова: седан, шасі № НОМЕР_2 .

Як встановлено судом під час розгляду даної справи, наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву № 857 від 15.06.2018 «При прийняття рішення про приватизацію об`єкта малої приватизації - єдиного майнового комплексу Державного підприємства "Державний резервний насіннєвий фонд України" (м. Київ, вул. Саксаганського, 1)» вирішено: прийняти рішення про приватизацію єдиного майнового комплексу Державного підприємства "Державний резервний насіннєвий фонд України" (м. Київ, вул. Саксаганського,1) (п. 1 наказу); приватизувати єдиний майновий комплекс Державного підприємства "Державний резервний насіннєвий фонд України" шляхом продажу з аукціону з умовами.

Згідно зі свідоцтом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 31.03.2017 вказаний автомобіль TOYOTA марки CAMRY, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , об`єм 2494 куб. см., тип кузова: седан, шасі № НОМЕР_2 , зареєстровано за ДП "Державний резервний насіннєвий фонд України".

Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву № 2246 від 27.09.2021 вирішено розпочати процедуру інвентаризації ДП "Державний резервний насіннєвий фонд України".

Листом віл 12.11.2021 за № 30-03/8916 Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву звернулось до Фонду державного майна України, як до органу управлення ДП "Державний резервний насіннєвий фонд України", з проханням прийняти відповідне управлінське рішення щодо передачі автомобіль TOYOTA марки CAMRY, 2011 року випуску з балансу останнього на баланс Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву .

З аналогічним за змістом листом від 17.11.2021 № 30-03/9049 позивач звернувся до ДП "Державний резервний насіннєвий фонд України".

Листом від 18.11.2021 № 138/1-275 ДП "Державний резервний насіннєвий фонд України" повідомило позивача про те, що на балансі підприємства станом на 18.11.2021 перебуває автомобіль TOYOTA марки CAMRY, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , та ДП "Державний резервний насіннєвий фонд України" не заперечує стосовно передачі вказаного автомобіля на баланс позивача після прийняття відповідного рішення органом управління.

Наказом Фонду державного майна України від 31.12.2021 № 2372 вирішено передати безоплатно з балансу відповідача-1 (ДП "Державний резервний насіннєвий фонд України") автомобіль TOYOTA марки CAMRY, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , об`єм 2494 куб. см., тип кузова: седан, шасі № НОМЕР_2 , на баланс позивача (Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву).

Пунктом 2 вказаного наказу вирішено Регіональному відділенню за участю представників Департаменту управлення державними підприємствами та ДП "Державний резервний насіннєвий фонд України" створити комісію з приймання-передачі легкового автомобіля, а також здійснити у встановленому порядку приймання-передачу автомобіля з оформленням акта приймання-передачі. Затверджений акт подати Фонду державного майна України (п. 3 наказу).

Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву від 18.01.2022 № 91 вирішено створити комісію з приймання-передачі легкового автомобіля та у місячний строк здійснити безоплатне приймання легкового автомобіля TOYOTA марки CAMRY, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , об`єм 2494 куб. см., тип кузова: седан, шасі № НОМЕР_2 , у присутності матеріально-відповідальних осіб з балансу ДП "Державний резервний насіннєвий фонд України" на баланс Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву.

Актом від 18.01.2022 здійснено передачу легкового автомобіля TOYOTA марки CAMRY, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , об`єм 2494 куб. см., тип кузова: седан, шасі № НОМЕР_2 з балансу ДП "Державний резервний насіннєвий фонд України" на баланс Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву.

Як вказує позивач, він звернувся до Регіонального сервісного центу ГСЦ МВС в м. Києві з листом № 5498 від 21.08.2023 щодо перереєстрації транспортного засобу, в якому просив надати офіційну відповідь щодо відмови в реєстрації за собою транспортного засобу автомобіля TOYOTA марки CAMRY, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .

У відповідь на вказаний лист Регіональним сервісним центом ГСЦ МВС в м. Києві надано відповідь, згідно з якою позивача повідомлено, що оскільки станом на момент звернення позивача з заявою про реєстрацію автомобіль зареєстровано за ДП "Державний резервний насіннєвий фонд України", відомості про яке містяться в Єдиному реєстрі боржників, в перереєстрації вказаного транспортного засобу відмовлено, така перереєстрація на нового власника можлива за умови встановлення факту відсутності будь-яких обмежень за результатами перевірок, передбачених п.п. 14.15, Порядку реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів № 1388 від 07.09.1998.

Позивач звернувся до Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з листом від 12.09.2023 № 30-10/5946 щодо внесення змін до реєстру боржників, в якому просив внести зміни до Єдиного реєстру боржників щодо автомобіля TOYOTA марки CAMRY, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , об`єм 2494 куб. см., тип кузова: седан, шасі № НОМЕР_2 , який зареєстровано за ДП "Державний резервний насіннєвий фонд України", оскільки його новим власником є Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву згідно з наказом ФДМУ № 2372 від 31.12.2021, наказом Регіонального відділення ФДМУ по місту Києву № 91 від 18.01.2022 та актом приймання-передачі від 18.01.2022.

Листом-відповіддю № 1007/16 Печерським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомлено позивача про те, що у відділу відсутні законні підстави для зняття арешту з транспортного засобу.

Крім того, відповідно до вказаної відповіді позивачу повідомлення, що відомості про боржника вносяться до реєстру одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.

Зважаючи на вищевикладене, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд:

- визнати за позивачем право оперативного управління на транспортний засіб моделі TOYOTA марки CAMRY, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , об`єм 2494 куб. см., тип кузова: седан, шасі № НОМЕР_2 ;

- зобов`язати Печерський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з транспортного засобу модель TOYOTA марки CAMRY, 2011 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 , об`єм 2494 куб. см., тип кузова: седан, шасі № НОМЕР_2 .

Оцінюючи правомірність вимог позивача та вирішуючи даний спір по суті суд враховував наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 7 ст. 319 Цивільного кодексу України діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки. Майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (ст. 179, ч. 1 ст. 190 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 Господарського кодексу України основу правового режиму майна суб`єктів господарювання, на якій базується їх господарська діяльність, становлять право власності та інші речові права - право господарського відання, право оперативного управління.

Як визначено ст. 137 Господарського кодексу України правом оперативного управління у цьому Кодексі визнається речове право суб`єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом).

Власник майна, закріпленого на праві оперативного управління за суб`єктом господарювання, здійснює контроль за використанням і збереженням переданого в оперативне управління майна безпосередньо або через уповноважений ним орган і має право вилучати у суб`єкта господарювання надлишкове майно, а також майно, що не використовується, та майно, що використовується ним не за призначенням.

Право оперативного управління захищається законом відповідно до положень, встановлених для захисту права власності.

Частиною 1 ст. 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже, за правилами ст. 392 Цивільного кодексу України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Позов про визнання права власності спрямований на усунення перешкод у здійсненні власником свого права і виключення домагань на приналежне власнику майно за допомогою підтвердження в судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності. Необхідною умовою захисту права власності шляхом його визнання служить по-перше, підтвердження в судовому порядку своїх прав на майно шляхом подання належних і достатніх доказів, які достеменно підтверджують факт набуття права власності на законних підставах, і, по-друге, вичерпне спростування доводів третіх осіб, які оспорюють або не визнають право власності позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження» (норми якого є спеціальними у даних правовідносинах, оскільки передача автомобіля від відповідача-1 до позивача здійснювалась вже після винесення постанови про об`єднання виконавчих проваджень, яка здійснена 12.02.2021) єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Згідно з ч. 5 вказаної норми відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

Водночас відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Вказана норма встановлює право особи звернутися за захистом свого майнового права (права власності), коли таке право порушується або не визнається органом/особою, який/яка здійснює заходи примусового виконання, встановлені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;

10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

Як визначено ч. 5 вказаної норми, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Разом з тим, застосування вказаної норми можливе лише в тому разі, коли порушення права здійснюється органом примусового виконання.

Водночас, фактичні обставини свідчать про те, що державний виконавець, відкриваючи провадження № НОМЕР_5, № НОМЕР_6, № НОМЕР_7, № НОМЕР_8, накладаючи арешт на майно боржника ДП "Державний резервний насіннєвий фонд України" та приймаючи рішення про об`єднання виконавчих проваджень до складу зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_4 діяв відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження», оскільки боржником за виконавчими документами було ДП "Державний резервний насіннєвий фонд України" та на майно й кошти такої особи було накладено арешт, у т.ч. на все рухоме майно, зокрема, і автомобіль TOYOTA марки CAMRY, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , об`єм 2494 куб. см., тип кузова: седан, шасі № НОМЕР_2 .

Так, у відповіді, отриманій виконавцем 04.12.2020, зазначено, що спірний автомобіль було зареєстровано саме за ДП "Державний резервний насіннєвий фонд України".

При цьому передача такого транспортного засобу погоджена органом управління відповідча-1, а саме Фондом державного майна України 31.12.2021 вже після відкриття виконавчих проваджень № НОМЕР_5, № НОМЕР_6, № НОМЕР_7, № НОМЕР_8.

Станом на момент надання суду відповідачем-9 документів - 22.03.2024 вказані виконавчі провадженні не виконані.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що органом примусового виконання не було допущено порушення прав позивача. Таким чином, посилання позивача на приписи ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» в обґрунтування власних позовних вимог за висновком суду є безпідставними.

Поряд з наведеним суд не бере до уваги посилання позивача на правомірність набуття ним права оперативного управління вказаним автомобілем TOYOTA марки CAMRY, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , об`єм 2494 куб. см., тип кузова: седан, шасі № НОМЕР_2 , оскільки, як зазначено вище, станом на 31.12.2021 (прийняття органом управління рішення про безоплатну передачі вказаного транспортного засобу) вказане майно вже було обтяжено як майно боржника за виконавчими документами в межах виконавчих проваджень № НОМЕР_5, № НОМЕР_6, № НОМЕР_7, № НОМЕР_8, а отже, і боржник ДП "Державний резервний насіннєвий фонд України" мав бути обізнаним про обтяження його майна в межах вказаних виконавчих проваджень.

Суд зазначає, що приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України на кожну із сторін покладений обов`язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами, як письмові, речові електронні докази.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України).

Крім того, докази, надані стороною спору на підтвердження своїх вимог або заперечень, повинні відповідати критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності, встановленим ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України.

Так, положеннями ст. 76 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України допустимість доказів полягає в тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 78 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Позивач, у порушення наведених приписів процесуального законодавства, не надав суду належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів на підтвердження того, що майно TOYOTA марки CAMRY, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , об`єм 2494 куб. см., тип кузова: седан, шасі № НОМЕР_2 , набуто ним у спосіб, визначений нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки таке майно було обтяжено накладеними в межах виконавчих проваджень арештами рухомого майна, які (арешти), у свою чергу, забезпечують можливість виконання рішень, які набрали законної сили та боржником за якими є ДП "Державний резервний насіннєвий фонд України".

Крім того, суд вважає за необхідне відзначити, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі «Чіжов проти України» (заява № 6962/02) зазначено, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені в параграф 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відтак, застосування такого способу захисту, як визнання права власності (права оперативного управління) та зобов`язання зняти арешт з майна, повинно бути обґрунтовано з точки зору правомірності та ефективності та не повинно порушувати законні права стягувачів у виконавчих провадженнях, відкритих проти відповідача-1 та не закінчених станом на момент розгляду та вирішення даного спору.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги задоволенню не підлягають.

Судові витрати з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на позивача та відшкодуванню з рахунок відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Повне рішення підписано 11.06.2024.

Суддя О.Г. Удалова