ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2024 р. Справа№ 910/13174/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

За участю секретаря судового засідання Місюк О.П.

та представників сторін:

позивача Медведського В.В.;

відповідача не з`явилися.

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК" про ухвалення додаткового рішення,

за апеляційною скаргою Національної поліції України на рішення Господарського суду міста Києва від 16.02.2024

у справі №910/13174/23 (суддя Мельник В.І.)

за позовом Національна поліція України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК"

про стягнення заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

Національна поліція України звернулася з позов до Товариства з обмеженою відповідальністю МІК про стягнення штрафних санкцій у розмірі 19704697,99 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором №151НП від 25.05.2022 про закупівлю форменого одягу (костюм (сорочка, брюки) в частині дотримання строків поставки товару, з огляду на що позивачем нараховано штрафні санкції у розмірі 19704697,99 грн, з яких 1543686,02 грн пені та 18161011,97 грн штрафу.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.02.2024 у справі №910/13174/23 позов Національної поліції України задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю МІК на користь позивача 154368,60 грн пені та 1816102,10 грн штрафу, в іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Національна поліція України звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно якої просила скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 1389317,42 пені та 16344909,87 грн штрафу і ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 03.04.2024 апеляційну скаргу у справі №910/13174/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Буравльов С.І., Андрієнко В.В.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.05.2024 апеляційну скаргу Національної поліції України залишено без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 16.02.2024 у справі №910/13174/23 залишено без змін.

25.05.2024 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, згідно якої відповідач просить стягнути з Національної поліції України витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 20000,00 грн. Крім того заявник просив розглянути подану заяву без його участі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.05.2024 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК" про ухвалення додаткового рішення у справі №910/13174/23 прийнято до розгляду та призначено в судове засідання на 11.06.2024, встановлено позивачу строк на подання клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами у даній справі.

До суду 30.05.2024 позивачем подано клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, згідно якого Національної поліції України вказує, що заявлений до стягнення відповідачем розмір витрат на правову допомогу є завищеним, не відповідає критеріям розумності, реальності та справедливості.

На переконання позивача, до акту приймання-передачі наданої правничої допомоги необґрунтовано включено послуги, реальність надання яких не підтверджено або які не пов`язані з безпосереднім наданням адвокатом правничої допомоги під час апеляційного розгляду справи, як-то: аналіз апеляційної скарги позивача, аналіз відповіді на відзив, підготовка та відправлення відзиву на апеляційну скаргу та заперечень на апеляційну скаргу.

Позивач також зазначив, що спір стосується стягнення штрафних санкцій з відповідача, відтак справа відноситься до категорії малозначних та не є складною, а тому під час апеляційного розгляду справи була відсутня потреба для дослідження та аналізу великої кількості нормативних актів. Крім того, за інформацією позивача, в провадженні Північного апеляційного господарського суду перебуває ще 3 аналогічні спори між позивачем та відповідачем, в яких досліджувалися подібні за змістом обставини, подавалися процесуальні документи які є однотипними та ґрунтуються на одних і тих самих правових підставах та подібних доказах. Відтак, позивач стверджує, що витрати відповідача на правову допомогу підлягають зменшенню до 4000,00 грн, що відповідатиме критерію пропорційності, розумності та справедливості.

В судове засідання 11.06.2024 з`явився представник позивача та надав свої пояснення щодо поданої заяви. Вказував на необґрунтованість заявленого до стягнення розміру витрат на правову допомогу в розмірі 20000,00 грн, просив суд зменшити їх розмір до 4000,00 грн.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю МІК про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про часткове задоволення зазначеної заяви з огляду на наступне.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", згідно з яким договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Згідно із ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 8 статті 129 ГПК України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Водночас за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 та 6 ст. 126 ГПК України).

У розумінні положень ч. ч. 5 та 6 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим у ч. 5 ст. 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, також визначені положеннями ч. ч. 6, 7 та 9 ст. 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. ч. 5 та 6 ст. 126 ГПК України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. ч. 5 - 7 та 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Такі висновки щодо застосування ст. ст. 126, 129 ГПК України викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.

Враховуючи викладене, в силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Крім того, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям (такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.05.2023 у справі №915/1788/21).

З матеріалів справи вбачається, що у відзиві на апеляційну скаргу відповідачем, крім іншого, повідомлено, що за результатами розгляду апеляційної скарги Національної поліції України Товариство з обмеженою відповідальністю МІК буде звертатись до суду із заявою про розподіл понесених витрат на професійну правничу допомогу та визначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат у розмір 120000,00 грн.

Водночас, згідно поданої відповідачем заяви про ухвалення додаткового рішення останній просить суд стягнути з позивача 20000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції при розгляді справи №910/13174/23, відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України, Товариством з обмеженою відповідальністю МІК надано:

- копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АР №1028667 від 03.01.2024, виданого на підставі договору про надання правової допомоги від 04.05.2020 адвокату Кузнецову Іллі Сергійовичу, та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №002030 від 12.02.2019;

- копію договору про надання правової допомоги від 04.05.2020, укладеного між Кузнецовим Іллею Сергійовичем (адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю "МІК" (клієнт);

- копію додаткової угоди від 17.05.2024 до договору про надання правової допомоги від 04.05.2020;

- копію акта приймання - передачі наданої правничої допомоги з детальним описом проведених робіт від 22.05.2024 до договору про надання правової допомоги від 04.05.2020;

- копію розрахунку вартості наданих послуг з правничої допомоги від 17.05.2024 до договору про надання правової допомоги від 04.05.2020.

Так, згідно договору про надання правової допомоги від 04.05.2020 адвокат взяв на себе зобов`язання надавати правову допомогу в сферах кримінального, господарського, адміністративного, податкового права, а клієнт повинен оплатити замовлення у порядку та строки, обумовлені сторонами (п. п. 1.1, 1.2 договору).

За правову допомогу, передбачену в п. 1.2 договору, клієнт сплачує адвокату обумовлену сторонами винагороду (п. 3.1. договору).

Відповідно до п. 4.2 договору сума витрат, необхідних для виконання договору, наданої правової допомоги і послуг, погоджується сторонами шляхом укладення письмових додаткових угод або без їх укладення за домовленістю.

Згідно розрахунку вартості наданих послуг з правничої допомоги сторони погодили, що вартість наданої правничої допомоги адвокатом у справі №910/13174/23 в межах розгляду її в суді апеляційної інстанції визначена у фіксованому розмірі 20000,00 грн незалежно від витраченого часу та вартості кожної наданої послуги (вчиненої дії) в детальному описі робіт (наданих послуг) або в акті приймання-передачі наданих послуг.

Додатковою угодою від 17.05.2024 сторони узгодили, що оплата наданої правничої допомоги адвоката у справі №910/13174/23 в межах розгляду в суді апеляційної інстанції (Північному апеляційному господарському суді) здійснюється у фіксованому розмірі 20000,00 грн протягом 30 календарних днів з дати складання в повному обсязі рішення (постанови, ухвали) суду апеляційної інстанції у цій справі, якою закінчується розгляд справи в суді апеляційної інстанції, та підлягає перерахуванню клієнтом адвокату на карткові рахунки, вказані в акті приймання-передачі наданої правничої допомоги з детальним описом проведених робіт.

При оплаті наданої правничої допомоги клієнт як податковий агент утримує з належної адвокату винагороди і оплачує податок на доходи фізичних осіб і військовий збір.

Згідно акта приймання-передачі наданої правничої допомоги з детальним описом проведених робіт до договору про надання правничої допомоги б/н від 04.05.2020 за період з 17.04.2024 по 22.05.2024 у справі №910/13174/23 в межах розгляду в суді апеляційної інстанції (Північному апеляційному господарському суді) адвокат надав клієнту наступну правничу допомогу:

- аналіз апеляційної скарги Національної поліції України на рішення Господарського суду міста Києва від 16.02.2024 у справі №910/13174/23, консультація клієнта та роз`яснення з правових питань;

- підготовка і відправлення до Північного апеляційного господарського суду відзиву на апеляційну скаргу у справі №910/13174/23;

- аналіз відповіді на відзив Національної поліції України, подану до суду під час апеляційного розгляду у справі, консультація клієнта та роз`яснення з правових питань;

- підготовка і відправлення до Північного апеляційного господарського суду заперечень на апеляційну скаргу;

- прийняття участі 21.05.2024 у судовому засіданні з розгляду апеляційної скарги Національної поліції України на рішення Господарського суду міста Києва від 16.02.2024 у справі №910/13174/23.

Вартість наданої правничої допомоги згідно акту підлягає оплаті у фіксованому розмірі 20000,00 грн.

Також в акті відмічено, що сторони не мають зауважень одна до одної стосовно наданих послуг.

Північний апеляційний господарський суд зазначає про те, що наведена в акті інформація щодо наданих адвокатом Кузнецовим І.С. відповідачу послуг підтверджується матеріалами справи, а саме: під час розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції представником відповідача було надано відзив та заперечення на апеляційну скаргу, а також адвокат Кузнецов І.С. брав участь у судовому засіданні 21.05.2024.

Отже, Товариством з обмеженою відповідальністю "МІК", згідно з вимогами ст. 74 ГПК України, було надано докази в обґрунтування понесених витрат.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, про те, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Як було відмічено, заперечуючи проти заяви відповідача про відшкодування витрат на правову допомогу Національна поліція України, зокрема, зазначає, що: - заявлений до стягнення розмір витрат на правову допомогу не відповідає критеріям розумності, обґрунтованості та справедливості, є необґрунтовано завищеною, а тому підлягає зменшенню до 4000,00 грн; - до акту приймання-передачі наданої правничої допомоги необґрунтовано включено послуги, реальність надання яких не підтверджено або які не пов`язані з безпосереднім наданням адвокатом правничої допомоги під час апеляційного розгляду справи, як-то: аналіз апеляційної скарги позивача, аналіз відповіді на відзив, підготовка та відправлення відзиву на апеляційну скаргу та заперечень на апеляційну скаргу; - справа №910/13174/23 не відноситься до категорії складних, підготовка до справи не потребувала дослідження значного обсягу законодавства, судової практики чи опрацювання великого обсягу документів; - в провадженні Північного апеляційного господарського суду перебуває ще 3 аналогічні спори між позивачем та відповідачем, в яких досліджувалися подібні за змістом обставини, подавалися процесуальні документи які є однотипними та ґрунтуються на одних і тих самих правових підставах та подібних доказах. Відтак, на переконання позивача, обсяг підготовлених та поданих заяв та матеріалів не потребував значного кількості часу, а тому вказаний в заяві розмір понесених витрат на правову допомогу не відповідає принципам розумності та справедливості, не є обґрунтованим та пропорційним до предмета спірних правовідносин.

Північний апеляційний господарський суд звертає увагу, що при зменшенні витрат на правову допомогу слід враховувати: чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої та апеляційної інстанцій, чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спірні правовідносини у справі, документи та доводи, якими протилежна сторона у справі обґрунтувала свої вимоги, та інші обставини (подібна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі №910/20852/20, додатковій постанові Верховного Суду від 16.03.2023 у справі №927/153/22, від 23.11.2023 у справі №911/2408/22, від 30.11.2023 у справі №924/878/22).

Досліджуючи обґрунтованість та пропорційність розміру заявлених до стягнення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу через призму принципу співмірності, який включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони, колегія суддів частково погоджується з доводами наведеними позивачем стосовно їх неспівмірності, фактичності та неминучості їх надання, з огляду на наступне.

Так, дослідивши поданий відповідачем відзив на апеляційну скаргу та заперечення колегія суддів встановила, що під час розгляду справи в суді першої інстанції та апеляційного перегляду справи позиція Товариства з обмеженою відповідальністю МІК фактично не змінювалася. Аргументи відзиву на апеляційну скаргу є подібними до аргументів, викладених у відзиві на позовну заяву.

Тобто, правова позиція Товариства з обмеженою відповідальністю МІК щодо суті спору вже була сформована до апеляційного перегляду справи, а доказів додаткового комплексного та всестороннього вивчення юридичної природи спірних правовідносин не надано та з матеріалів справи не вбачається.

Також суд звертає увагу на те, що зі змісту поданих Національною поліцією України заперечень щодо заяви Товариства з обмеженою відповідальністю МІК про ухвалення додаткового рішення слідує, що в провадженні Північного апеляційного господарського суду перебуває(ла) значна кількість аналогічні спорів між позивачем та відповідачем, в яких досліджувалися подібні за змістом обставини, подавалися процесуальні документи які є однотипними та ґрунтуються на одних і тих самих правових підставах та подібних доказах, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень (зокрема, у справах №910/13046/23, №910/13004/23, №910/14264/23). А тому, питання підготовки відзиву на апеляційну скаргу та заперечень (з огляду на їх неодноразове подання під час розгляду аналогічних спорів) не вимагає значних затрат часу та зусиль, оскільки відповідно до наявної у Єдиному державному реєстрі судових рішень інформації адвокат Кузнецов І.С. є представником Товариства з обмеженою відповідальністю МІК під час розгляду аналогічних спорів.

Крім того колегією суддів враховується, що послуга з аналізу апеляційної скарги позивача, аналіз відповіді на відзив та відправлення вказаних процесуальних документів до суду поглинається підготовкою відзиву на апеляційну скаргу та заперечень, тому не вбачається підстав для здійснення окремої оплати цих послуг.

До того ж, слід зазначити, що такі види послуг як направлення документів не потребують спеціальних знань у галузі права та не можуть бути віднесенні до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені в ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а тому витрати на здійснення вказаних робіт не можуть бути відшкодовані, як витрати на професійну правничу допомогу.

У цьому аспекті суд приймає до уваги правові висновки Верховного Суду, наведені у додатковій постанові від 08.04.2021 у справі №922/2321/20, від 14.07.2021 у справі №916/1914/20, від 28.04.2021 у справі №902/1051/19.

Водночас суд вважає, що участь адвоката Кузнецова І.С. у судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду 21.05.2024 у даній справі є дійсними та необхідними послугами у цій справі.

З урахуванням викладеного суд, керуючись критеріями, що визначені ч. ч. 5-7 та 9 ст. 129 ГПК України,враховуючи що справа не є складною (предметом даного спору є стягнення з відповідача штрафних санкцій за порушення строків виконання зобов`язань за договором №151НП від 25.05.2022) вважає, що розмір заявлених Товариством з обмеженою відповідальністю МІК витрат на правову (правничу) допомогу в сумі 20000,00 грн не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних, тому їх розмір є необґрунтованим.

Північний апеляційний господарський суд наголошує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від №640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19 тощо). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (подібна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі №911/2737/17).

З огляду на зазначене, враховуючи, що у разі встановленого договором фіксованого розміру гонорару співмірність витрат оцінюється через співвідношення суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів (їх складності та необхідності), кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо, оцінивши подані заявником докази на підтвердження понесених ним витрат та врахувавши заперечення позивача щодо заявленого їх розміру, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення заяви відповідача про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у цій справі та наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення Товариством з обмеженою відповідальністю МІК розміру витрат на професійну правничу допомогу з 20000,00 грн до 8000,00 грн, які відповідають критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру і ці витрати є співрозмірні з виконаною роботою у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга позивача залишена судом без задоволення, а отже судове рішення ухвалено на користь відповідача, витрати Товариства з обмеженою відповідальністю МІК на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 8000,00 грн, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на Національну поліцію України.

Керуючись статтями 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю МІК про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

2. Стягнути з Національної поліції України (01601, м. Київ, вул. Богомольця, буд. 10; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК" (69006, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Північне Шосе, буд. 69-а; ) 8000,00 грн (вісім тисяч гривень) витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з апеляційним розглядом справи №910/13174/23.

3. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

4. Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк двадцять днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст додаткової постанови складено 12.06.2024.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді С.І. Буравльов

В.В. Андрієнко