ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"13" червня 2024 р. Справа № 924/557/24

Господарський суд Хмельницької області у складі

судді Грамчука І.В., розглянувши матеріали

за позовом Керівника Летичівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Віньковецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейденерджи", м. Харків

про визнання недійсною додаткової угоди №1 від 25.01.2022, №2 від 25.01.2022 до договору №169/3 від 05.01.2022 та стягнення 34353,67 грн

Встановив: 11.06.2024 на адресу Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Керівника Летичівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Віньковецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейденерджи", м. Харків про визнання недійсною додаткової угоди №1 від 25.01.2022, №2 від 25.01.2022 до договору №169/3 від 05.01.2022 та стягнення 34353,67 грн

Судом враховується, що згідно з частинами першою і другою статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частин першої і другої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридично обґрунтоване розмежування повноважень кожної ланки судової системи, а також однойменних судів однієї ланки щодо розгляду і вирішення господарських справ гарантує безпомилковість діяльності всієї судової системи, здійснення покладених на неї завдань та є однією з юридичних гарантій належного та справедливого здійснення судочинства.

Під територіальною підсудністю розуміється властивість певної справи належати до відання одного з однорідних судів в залежності від просторових меж його юрисдикції, або, простіше, просторова компетенція однорідних судів.

Отже, територіальна підсудність господарських справ фактично зумовлює відмежування компетенції із розгляду цих справ однорідними судами за просторовою характеристикою, тобто залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.

Згідно з частинами першою і другою статті 27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи-підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів (ч.5 ст.29 ГПК України).

Правило територіальної підсудності, закріплене у частині п`ятій статті 29 ГПК України, є прикладом підсудності, яка застосовується для деяких позовів, особливий характер яких обумовлює доцільність надання позивачеві можливості пред`явити позов не лише в судах за місцем проживання/місцезнаходження відповідача, тобто у порядку застосування положень загальної територіальної підсудності, але і в інших судах.

Визначена частиною п`ятою статті 29 ГПК України підсудність за місцем виконання договору не залежить від сторін договору і можливої зміни ними свого місця проживання/місцезнаходження, не надає жодній із сторін переваг порівняно з іншою.

Правила цієї статті застосовуються до зобов`язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі, якщо така особливість не визначена і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.

Правила визначення місця виконання зобов`язання передбачені статтею 532 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.532 Цивільного кодексу України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі. Якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання провадиться: 1) за зобов`язанням про передання нерухомого майна - за місцезнаходженням цього майна; 2) за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі договору перевезення, - за місцем здавання товару (майна) перевізникові; 3) за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі інших правочинів, - за місцем виготовлення або зберігання товару (майна), якщо це місце було відоме кредиторові на момент виникнення зобов`язання; 4) за грошовим зобов`язанням - за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання. Якщо кредитор на момент виконання зобов`язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов`язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов`язаних із зміною місця виконання; 5) за іншим зобов`язанням - за місцем проживання (місцезнаходженням) боржника. Зобов`язання може бути виконане в іншому місці, якщо це встановлено актами цивільного законодавства або випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Правила статті 532 Цивільного кодексу України застосовуються до зобов`язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.

Суд вважає, що виконання зобов`язання повинне оцінюватися у комплексі прав та обов`язків обох сторін, а сам предмет спору повинен бути пов`язаним із відповідним виконанням Договору безпосередньо відповідачем у певному місці.

Як вбачається із матеріалів справи, Керівник Летичівської окружної прокуратури посилається на підсудність даної позовної заяви Господарському суду Хмельницької області у відповідності до вимог частини п`ятої статті 29 ГПК України, оскільки позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів, а спірний договір постачання електроенергії та укладена до нього додаткова угода виконувались за місцем розташування Споживача.

Як вбачається із змісту Договору за №169/3 від 05.01.2022 (п.2.1), постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії згідно з умовами цього Договору.

Пункт 15 договору від 05.01.2022 містить лише перелік додатків до договору, а саме: додаток №1: Комерційна пропозиція постачальника, додаток №2: Примірна форма Заява на постачання електричної енергії споживачу, додаток №3: Примірна форма Акту приймання-передачі електричної енергії.

Тобто, ні в пункті 15 договору від 31.12.2020, ні в додатку №2 не встановлено місця виконання договору, як на то посилається прокурор.

При цьому, судом враховується, що предметом спору у даній справі є визнання недійсною додаткової угоди №1 від 25.01.2022 до договору №169/3 від 05.01.2022, визнання недійсною додаткової угоди №2 від 25.01.2022 до договору №169/3 від 05.01.2022 та стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 34353,67 грн, що є різницею між сумою коштів, які фактично сплачено відповідачу за електричну енергію по ціні згідно з Додатковими угодами.

Таким чином, даний господарський спір не стосується факту виконання зобов`язань щодо постачання електричної енергії за договором. Предметом спору є відповідність умов Додаткових угод до договору за №169/3 від 05.01.2022 вимогам законодавства та стягнення коштів з відповідача. При цьому спір у справі не стосується порядку передачі електричної енергії.

Як вбачається із змісту позовної заяви, спір про визнання недійсною додаткової угоди №1 від 25.01.2022, №2 від 25.01.2022 до договору №169/3 від 05.01.2022 укладених між ТОВ "Трейденерджи" та Віньковецькою селищною радою, та стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 34353,67 грн, безпосередньо не пов`язаний з місцем виконання договору, оскільки предметом спору є вимога про визнання недійсними додаткових угод, якими визначалась ціна, а не спір про фактичне виконання зобов`язань за адресами точок продажу (обліку), до яких постачалась електрична енергія на підставі договору.

Тобто, зобов`язання, про порушення яких стверджує керівник Летичівської окружної прокуратури, не є такими, які належить, через їх особливість, виконувати тільки в певному місці.

Крім того, зі змісту договору вбачається, що жодних застережень щодо можливості визначення вартості (ціни) товару (електроенергії) в залежності від місцезнаходження електроустановок споживача у ньому не міститься, не визначено місце його виконання, а лише зазначено місцезнаходження юридичної особи споживача, а згідно положень чинного законодавства України специфіка саме договорів постачання електричної енергії є такою, що не прив`язана до певного місця.

Разом з тим, відповідно до пункту 2.2 договору обов`язковою умовою для постачання електричної енергії споживачу є наявність у нього укладеного в установленому порядку з оператором системи розподілу договору про надання послуг з розподілу, на підставі якого споживач набуває право отримувати послугу з розподілу електричної енергії.

Згідно із пунктом 60 частини першої статті 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" передача електричної енергії - транспортування електричної енергії електричними мережами оператора системи передачі від електричних станцій до пунктів підключення систем розподілу та електроустановок споживання (не включаючи постачання електричної енергії), а також міждержавними лініями.

Відповідно до пункту 78 частини першої статті 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" розподіл електричної енергії - транспортування електричної енергії від електроустановок виробників електричної енергії або електроустановок оператора системи передачі мережами оператора системи розподілу, крім постачання електричної енергії.

У Додатку №1 до договору №169/3 від 05.01.2022 зазначено, що оператором системи розподілу, до яких під`єднані об`єкти споживача, є АТ "Хмельницькобленерго". Тобто фізична, безпосередня доставка (транспортування) електричної енергії здійснюється АТ "Хмельницькобленерго", яке не є стороною у даному спорі.

Таким чином, виконання договору постачальником не має встановленого місця його виконання, а обмеження встановлені виключно для оператора системи, яким у правовідносинах із позивачем є АТ "Хмельницькобленерго".

З урахуванням визначеного позивачем предмету та підстав позову, підсудність даної справи повинна визначатись з урахуванням частин першої і другої ст.27 ГПК України, якою передбачено, що позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням Відповідача є: вул.Набережна, с.Бірки, буд. 52, Чугуївський район, Харківська область, 63421, код 43589966.

А тому спір в даній справі має розглядатися Господарським судом Харківської області.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.31 ПІК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Викладені судом висновки підтверджуються висновками, викладеними у постанові Північно-західного апеляційного господарського від 16 вересня 2020 року у справі №924/1174/19.

Враховуючи викладене, справу №924/557/24 за позовом Керівника Летичівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Віньковецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейденерджи", м. Харків про визнання недійсною додаткової угоди №1 від 25.01.2022, №2 від 25.01.2022 до договору №169/3 від 05.01.2022 та стягнення 34353,67 грн належить передати за територіальною підсудністю до Господарського суду Харківської області (майдан Свободи, 5/1, Харків, Харківська область, 61000).

Керуючись ст.ст. 27, 29, 31, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Справу №924/557/24 за позовом Керівника Летичівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Віньковецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейденерджи", м. Харків про визнання недійсною додаткової угоди №1 від 25.01.2022, №2 від 25.01.2022 до договору №169/3 від 05.01.2022 та стягнення 34353,67 грн безпідставно сплачених коштів передати за підсудністю до Господарського суду Харківської області (майдан Свободи, 5/1, Харків, Харківська область, 61000).

Ухвала набрала законної сили 13.06.2024, і може бути оскаржена в порядку та строки визначені ст.ст. 255-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.В. Грамчук

Віддруков. 6 прим. :

1 - до справи;

2 - Керівнику Летичівської окружної прокуратури та (електронний суд)

3 - позивачу - Віньковецькій селищній раді та (електронний суд)

4 - Хмельницькій обласні прокуратурі та (електронний суд)

5 - відповідачу - ТОВ "Трейденерджи" та (електронний суд)

6 - Господарський суд Харківської області (майдан Свободи, 5/1, Харків, Харківська область, 61000)