РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.06.2024Справа № 910/8480/23

Суддя Господарського суду міста Києва Спичак О.М., за участю секретаря судового засідання Тарасюк І.М., розглянувши матеріали справи

За позовом Фермерського господарства «Україна»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнірон»

про стягнення 2.112.000,00 грн

Представники сторін:

від позивача: Яценко Д.С.;

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

30.05.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Фермерського господарства «Україна» з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнірон» про стягнення 3288746,35 грн, з яких 2640000,00 грн попередньої оплати, 87011,50 грн 3% річних та 561734,85 грн інфляційних втрат.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що відповідач не у повному обсязі поставив товар, вартість якого була оплачена позивачем шляхом попередньої оплати, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача попередню оплату у розмірі 2640000,00 грн, а також нараховані 87011,50 грн 3% річних та 561734,85 грн інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.06.2023 позовну заяву Фермерського господарства «Україна» залишено без руху, встановлено позивачу строк та спосіб усунення недоліків позовної заяви.

У встановлений судом строк позивачем були усунуті недоліки позовної заяви, вказані судом в ухвалі від 01.06.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.06.2023 відкрито провадження у справі №910/8480/23, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 26.07.2023.

У підготовчому засіданні 26.07.2023 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та про відкладення підготовчого засідання на 06.09.2023.

У підготовчому засіданні 06.09.2023 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про відкладення підготовчого засідання на 27.09.2023.

У підготовчому засіданні 27.09.2023 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про відкладення підготовчого засідання на 18.10.2023.

У підготовчому засіданні 18.10.2023 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 15.11.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.11.2023 у справі №910/8480/23 позов Фермерського господарства «Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнірон» про стягнення 3288746,35 грн. залишено без розгляду.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.01.2024 апеляційну скаргу Фермерського господарства «Україна» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.11.2023 про залишення позову без розгляду задоволено; ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.11.2023 про залишення позову без розгляду скасовано; справу направлено до Господарського суду міста Києва для подальшого розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.02.2024 підготовче засідання призначено на 13.03.2024, задоволено заяву Фермерського господарства «Україна» про витребування доказів; зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Юнірон» надати суду оригінал договору постачання укладеного між Фермерським господарством «Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юнірон» у березні 2022 року.

07.03.2024 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказав на необґрунтованість позовних вимог.

13.03.2024 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, яку суд долучив до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 13.03.2024 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про відкладення підготовчого засідання на 27.03.2024.

27.03.2024 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог в частині суми осевого боргу до 2112000,00 грн.

У підготовчому засіданні 27.03.2024 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та про відкладення підготовчого засідання на 17.04.2024.

У підготовчому засіданні 17.04.2024 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про відкладення підготовчого засідання на 01.05.2024.

30.04.2024 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшли письмові пояснення, які суд долучив до матеріалів справи.

01.05.2024 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 2112000,00 грн.

У підготовчому засіданні 01.05.2024 судом було прийнято до розгляду подану позивачем 01.05.2024 заяву про зменшення позовних вимог, постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про відкладення підготовчого засідання на 15.05.2024.

14.05.2024 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшли письмові пояснення, які суд долучив до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 15.05.2024 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 05.06.2024.

У судове засідання 05.06.2024 з`явився представник позивача, надав усні пояснення по справі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 05.06.2024 не з`явився, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином шляхом надсилання ухвали суду до електронного кабінету відповідача, що підтверджується інформацією з бази «Діловодство спеціалізованого суду».

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Згідно з ч. 11 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

За таких обставин, відповідач вважається належним чином повідомлений про розгляд Господарським судом міста Києва справи №910/8480/23 у судовому засіданні, призначеному на 05.06.2024.

У судовому засіданні 05.06.2024 судом було закінчено розгляд справи по суті та оголошено вступну і резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю «Юнірон» було виставлено Фермерському господарству «Україна» рахунок-фактуру №88 від 16.03.2022 на суму 1395000,00 грн, рахунок на оплату №2704/2 від 27.04.2022 на суму 1245000,00 грн та рахунок-фактуру №388 від 23.03.2022 на суму 1512000,00 грн., що разом становить 4152000,00 грн.

27.04.2022 Фермерське господарство «Україна» у повному обсязі здійснило оплату рахунку на оплату №2704/2 від 27.04.2022 на суму 1245000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №1031 від 27.04.2022; 24.03.2022 у повному обсязі рахунку-фактури №388 від 23.03.2022 на суму 1512000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №819 від 24.03.2022 та платіжним дорученням №815 від 23.03.2022 та 16.03.2022 у повному обсязі рахунку-фактури №88 від 16.03.2022 на суму 1395000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №732 від 16.03.2022, що разом становить 4152000,00 грн.

Відповідно до видаткової накладної №27 від 25.03.2022 відповідач поставив позивачу товар на суму 1512000,00 грн, а відповідно до видаткової накладної №53 від 15.09.2022 товар на суму 528000,00 грн, що разом становить 2040000,00 грн.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач просить суд стягнути з відповідача попередню оплату у розмірі 2112000,00 грн за вартість непоставленого товару (відповідно до заяви про зменшення позовних вимог).

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно зі ст. 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Згідно з ч. 1 ст. 641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ст. 642 Цивільного кодексу України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Як встановлено судом, Товариством з обмеженою відповідальністю «Юнірон» було виставлено Фермерському господарству «Україна» рахунок-фактуру №88 від 16.03.2022 на суму 1395000,00 грн, рахунок на оплату №2704/2 від 27.04.2022 на суму 1245000,00 грн та рахунок-фактуру №388 від 23.03.2022 на суму 1512000,00 грн., що разом становить 4152000,00 грн.

27.04.2022 Фермерське господарство «Україна» у повному обсязі здійснило оплату рахунку на оплату №2704/2 від 27.04.2022 на суму 1245000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №1031 від 27.04.2022; 24.03.2022 у повному обсязі рахунку-фактури №388 від 23.03.2022 на суму 1512000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №819 від 24.03.2022 та платіжним дорученням №815 від 23.03.2022 та 16.03.2022 у повному обсязі рахунку-фактури №88 від 16.03.2022 на суму 1395000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №732 від 16.03.2022, що разом становить 4152000,00 грн.

Таким чином, оскільки позивачем було сплачено на користь відповідача грошові кошти у сумі 4152000,00 грн. (попередня оплата за товар, який повинен був бути поставлений відповідачем), що, по суті, є прийняття пропозиції укласти договір, суд дійшов висновку, що між сторонами були укладені відповідні договори поставки (в розрізі кожного виставленого відповідачем рахунку, акцептованого (оплаченого) позивачем).

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Матеріали справи не містять доказів укладення між сторонами договору поставки у формі єдиного письмового документу, де був би погоджений строк поставки товару.

Водночас, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно з ч. 3 ст. 13 Цивільного кодексу України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивачем долучено до позовної заяви копію листа-претензії вих. №410 від 03.08.2022, в якому позивач просить відповідача надати графік поставок та в найкоротший термін поставити товар.

Також, позивачем долучено до позовної заяви копію листа-претензії вих. №445 від 22.08.2022, в якому позивач просить відповідача терміново поставити товар.

Однак, позивачем не надано суду доказів надсилання вказаних листів відповідачу.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, 08.05.2024 позивач направив відповідачу вимогу про поставку товару на суму 2112000,00 грн протягом 3-х днів з моменту отримання вимоги, але не пізніше 13.05.2024.

Доказів виконання відповідачем вказаного обов`язку матеріали справи не містять (зважаючи на належне звернення позивача з вказаною вимогою, так як вона направлена на адресу відповідача, яка зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань).

Відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту ст. 693 Цивільного кодексу України вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» №475/97- ВР від 17.07.1997 ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року. Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з справ людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, у справах «Пайн Велі Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії» від 23.10.1991, «Федоренко проти України» від 01.06.2006 зазначив, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як «наявне майно», так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування щодо ефективного здійснення свого «права власності».

Статтю 1 Першого протоколу Конвенції можна застосовувати для захисту «правомірних (законних) очікувань» щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності.

Отже, за висновками суду, відсутність дій відповідача щодо поставки товару, надає позивачу право на «законне очікування», що йому будуть повернуті кошти попередньої оплати. Не повернення відповідачем цих коштів прирівнюється до порушення права на мирне володіння майном (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Брумареску проти Румунії», «Пономарьов проти України», «Агрокомплекс проти України»).

Покупець має право на односторонню відмову від договору купівлі-продажу, зокрема, у випадку здійснення покупцем попередньої оплати та непередання продавцем товару після її отримання у встановлені договором строки, у такому випадку покупець має право на повернення попередньої оплати, водночас, з моменту відмови покупця від договору та вимоги повернути попередню оплату обов`язок продавця поставити товар припиняється.

Отже, відповідне право передбачає собою відмову від договору купівлі-продажу та припинення зобов`язань сторін за договором, в тому числі припинення обов`язку продавця поставити погоджений товар.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Обов`язок Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнірон» з повернення суми попередньої оплати у розмірі 2112000,00 грн підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не був спростований, у зв`язку з чим позовні вимоги Фермерського господарства «Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнірон» про стягнення попередньої оплати у розмірі 2112000,00 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судовий збір покладається на відповідача у зв`язку з задоволенням позову у повному обсязі (відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому, відповідно до п.1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Так як позивачем було подано заяву про зменшення позовних вимог, яка була прийнята судом, з державного бюджету на користь позивача підлягає поверненню судовий збір у розмірі 17651,20 грн.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнірон» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 77, офіс 709; ідентифікаційний код: 44277500) на користь Фермерського господарства «Україна» (22511, Вінницька обл., Липовецький р-н, с. Стара Прилука, вул. Островського, буд. 29; ідентифікаційний код: 20092010) грошові кошти у розмірі 2.112.000 (дві мільйони сто дванадцять тисяч) грн 00 коп. та судовий збір у розмірі 31680 (тридцять одна тисяча шістсот вісімдесят) грн 00 коп.

3. Повернути з Державного бюджету України на користь Фермерського господарства «Україна» (22511, Вінницька обл., Липовецький р-н, с. Стара Прилука, вул. Островського, буд. 29; ідентифікаційний код: 20092010) судовий збір у розмірі 17651 (сімнадцять тисяч шістсот п`ятдесят одна) грн 20 коп., сплачений за платіжною інструкцією №311 від 13.06.2023.

4. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено та підписано 11.06.2024.

Суддя О.М. Спичак