ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року м. Черкаси Справа № 925/376/24

Господарський суд Черкаської області у складі судді Костянтина ДОВГАНЯ, розглянувши в порядку письмового провадження справу №925/376/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Долфі - Україна до Фізичної особи підприємця Глущенко Юлії Василівни про стягнення 21 181,17 грн,

ВСТАНОВИВ:

25 березня 2024 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) Долфі - Україна звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача - Фізичної особи підприємця (далі - ФОП) Глущенко Юлії Василівни 20 089,01 грн. боргу за отриманий товар по договору поставки №ЛЗ/04/ЧС від 01.07.2022 та 1 092,16 грн. 30% річних за неналежне виконання грошового зобов`язання по цьому договору.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав на неналежне виконання відповідачем умов вказаного договору в частині розрахунків за поставлений товар.

Ухвалою від 27.03.2024 Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву позивача до розгляду, відкрив провадження у справі, визнав її малозначною і вирішив розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Вищевказана ухвала суду надіслана учасникам справи у встановленому порядку.

Відповідач відзиву на позов до суду не подав.

Суд, оцінивши наявні докази у справі, встановив наступне.

01 липня 2022 року між позивачем ТОВ «Долфі-Україна» (Постачальником) та ФОП Глущенко Ю.В. (Покупцем) був укладений Договір поставки № ЛЗ/04/ЧС (далі - Договір), відповідно до умов якого, Постачальник зобов`язався поставити Покупцеві лікарські засоби, а Покупець зобов`язався приймати та оплачувати такі товари.

Факт належного виконання позивачем договірних зобов`язань підтверджується видатковими накладними за період з 20.11.2023 по 14.02.2024:

- № ДУ2206175 від 20.11.2023 на суму 6375,48 грн (в т.ч. ПДВ),

- № ДУ2214109 від 22.11.2023 на суму 1163,20 грн (в т.ч. ПДВ),

- № ДУ2226551 від 27.11.2023 на суму 5398,77 грн (в т.ч. ПДВ),

- № ДУ2265776 від 08.12.2023 на суму 3831,92 грн (в т.ч. ПДВ),

- № ДУ86617 від 23.01.2024 на суму 1477,67 грн (в т.ч. ПДВ),

- № ДУ108753 від 05.02.2024 на суму 490,77 грн (в т.ч. ПДВ),

- № ДУ114573 від 07.02.2024 на суму 1078,19 грн (в т.ч. ПДВ),

- № ДУ140088 від 14.02.2024 на суму 1398,21 грн (в т.ч. ПДВ),

- довіреністю відповідача від 01.07.2022 № 1, якою уповноважено його відповідальних осіб Куліш І.П. і Чорновол Т.М. на приймання товару та інших дій по укладеному Договору.

Судом з`ясовано, що позивачем був поставлений відповідачу Товар на загальну суму - 229 642,91 грн, але оплату останній здійснив частково, лише в розмірі 209 553,90 грн.

Станом на час звернення позивача до суду, борг відповідача становив 20 089,01 грн.

За умовами п.4.3. Договору, Покупець сплачує 100 (сто)% вартості кожної партії товару протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання товару.

П.5.5. Договору сторони узгодили, що за порушення строку оплати товарів Покупець сплачує Постачальнику суму боргу за весь час прострочення, а також, 30% річних від простроченої суми заборгованості відповідно до ст. 625 ЦК України.

За прострочення грошового зобов`язання позивач також нарахував відповідачу за період з 21.12.2023 по 18.03.2024 - 1092,16 грн. 30% річних.

За приписами ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Ст.11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Ст.ст. 173, 174, 193 ГК України містять такі положення:

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта ( виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 626 ЦК України).

Частиною 1 статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Ст.ст. 525, 526, 530, 610 ЦК України містять такі положення:

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк ( термін ) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін ).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Порушенням зобов`язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Зазначені норми узгоджуються з вимогами статті 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 ЦК України).

Виходячи зі змісту статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 662 ЦК України Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

З огляду на викладені вище обставини та норми чинного законодавства, суд дійшов до таких висновків.

Укладений сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Факт належного виконання позивачем умов вказаного вище Договору підтверджено наявними у справі доказами, відповідачем не оспорюється.

Свої зобов`язання за цим договором позивач виконав належним чином, та поставив відповідачу Товар, за який відповідач здійснив частковий розрахунок. Відповідач прийняв товар без будь-яких зауважень чи претензій щодо його якості та комплектності.

Доказів на спростування доводів позивача та належного виконання умов вищевказаного Договору, відповідач до суду не подав.

Отже, борг відповідача перед позивачем по вищевказаному Договору становить 20 089,01 грн, який підлягає стягненню на користь позивача.

За порушення відповідачем умов грошового зобов`язання розмір нарахованих 30% річних в порядку умов п.5.5 цього Договору за період з 21.12.2023 по 18.03.2024 складає 1 092,16 грн.

За приписами ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд вважає здійснений розрахунок позивача щодо нарахування відповідачу 30% річних за неналежне виконання грошових зобов`язань по цьому Договору арифметично правильним, обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підтвердженими наявними в матеріалах справи доказами та не спростованими належним чином та у встановленому законом порядку відповідачем, а відтак такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також, з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення понесені останнім судові витрати на оплату судового збору.

Крім того, позивач, заявляючи позов, просив суд стягнути з відповідача 12 500,00 грн. понесених витрат на правничу допомогу адвоката.

В якості доказів понесених витрат позивач надав суду:

- договір про надання правничої допомоги від 15.03.2024,

- свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю вказаною особою (Серія ДП № 4771 від 12.06.2020);

- ордер на представництво інтересів позивача в суді адвокатом Горець О.А.;

- додаткова угода № 1 до вищевказаного договору з описом робіт (наданих послуг),

- акт прийому передачі послуг за договором про надання правничої допомоги від 18.03.2024.

Частиною 1 статті ст. 16 ГПК України, встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно з ч. 2 названої статті, представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Статтею 123 ГПК України визначено види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч.ч. 1, 3 п. 1).

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Суд, враховуючи викладене, приходить до висновку, що заявлена вимога позивача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 236-241 ГПК України, Господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи підприємця Глущенко Юлії Василівни (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Долфі - Україна (; вул.Березинська,24-А, м.Дніпро, 49130) 20 089,01 грн. (двадцять тисяч вісімдесят дев`ять грн. 01 коп.) боргу, 1092,16 грн. (одна тисяча дев`яносто дві грн. 16 коп.) 30% річних, 3028,00 грн. (три тисячі двадцять вісім грн) витрат по сплаті судового збору та 6000,00 грн. (шість тисяч грн) витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повний текст складено і підписано 18.06.2024.

СУДДЯ Костянтин ДОВГАНЬ