УХВАЛА

м. Київ

12.06.2024Справа № 910/2685/23
За скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Приватного виконавця Байрамова Талята Рефатовича

За заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

про неплатоспроможність

Суддя Мандичев Д.В.

Представники учасників: не викликалися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) звернувся до суду із заявою про відкриття провадження у справі про свою неплатоспроможність в порядку Книги четвертої Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.11.2023 закрито провадження у справі № 910/2685/23 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) у зв`язку з виконанням плану реструктуризації боргів. Звільнено фізичну особу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) від боргів, а саме - визнано погашеними грошові вимоги кредитора у справі № 910/2685/23. Вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений Кодексом України з процедур банкрутства строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню. Дію мораторію припинено.

19.04.2024 від ОСОБА_1 надійшла скарга на бездіяльність Приватного виконавця Байрамова Талята Рефатовича.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.05.2024 скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Приватного виконавця Байрамова Талята Рефатовича залишено без розгляду.

13.05.2024 від ОСОБА_1 надійшла скарга на бездіяльність Приватного виконавця Байрамова Талята Рефатовича.

На обґрунтування поданої скарги вказано, що 23.10.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Байрамовим Талятом Рефатовичем відкрито виконавче провадження НОМЕР_3 на підставі виконавчого напису №539 виданого 08.10.2020 року. Стягувачем за виконавчим документом є ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Приватним виконавцем постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму в розмірі 1 184 948,16 грн.

Натомість, у зв`язку з прийняттям ухвали 22.11.2023 про закриття провадження по справі №910/2685/23 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 виконавчий документ - виконавчий напис нотаріуса №539, що виданий 08.10.2020 року, згідно з приписами ч. 4 ст. 90 Кодексу з процедур банкрутства, вважається таким, що не підлягає виконанню.

02.05.2024 представником скаржника направлена заява приватному виконавцю про закінчення виконавчого провадження, однак відповідну постанову приватним виконавцем не винесено.

Таким чином, скаржник просив визнати бездіяльність Приватного виконавця Байрамова Талята Рефатовича при винесенні ухвали Господарського суду міста Києва від 22.11.2023 та зобов`язати Приватного виконавця Байрамова Талята Рефатовича винести постанову про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_3.

Згідно зі статтею 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Частиною першою статті 340 Господарського процесуального кодексу України визначено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно з пунктом а) частини 1 статті 341 ГПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Під час визначення початку перебігу строку звернення до суду із скаргою на дії (бездіяльність) суб`єкта, закріпленого у частині першій статті 341 Господарського процесуального кодексу України, необхідно враховувати поведінку скаржника (чи мав він реальну можливість (повинен був) дізнатися про стверджуване ним порушення його прав, вчинені ним дії, направлені на з`ясування стану виконавчого провадження тощо).

У висновку про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні, що є сталою та послідовною судовою практикою, об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду застосувала правові позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, в постановах від 14.08.2019 у справі №910/7221/17, від 12.01.2021 у справі №910/8794/17, від 12.10.2021 у справі №918/333/13-г.

Частиною 4 ст. 129 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що у разі закриття провадження у справі про неплатоспроможність у зв`язку з виконанням плану реструктуризації боргів настають наслідки, передбачені цим Кодексом, щодо звільнення боржника від боргів.

Згідно з ч. 1 ст. 134 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд при постановленні ухвали про завершення процедури погашення боргів боржника та закриття провадження у справі про неплатоспроможність ухвалює рішення про звільнення боржника - фізичної особи від боргів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.11.2023 закрито провадження у справі № 910/2685/23 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 та звільнено останнього від боргів, а саме - визнано погашеними грошові вимоги кредитора у справі № 910/2685/23.

Ураховуючи вищезазначене, після прийняття ухвали Господарського суду міста Києва від 22.11.2023 та звільнення ОСОБА_1 від боргів, останній був обізнаний про настання відповідних юридичних наслідків.

Відтак, скаржник не був позбавлений права на звернення до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Байрамова Талята Рефатовича із заявою про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_3 унаслідок винесення ухвали Господарського суду міста Києва від 22.11.2023. Пояснень або доказів щодо наявності обставин, унаслідок настання яких вчинення відповідних дій було неможливо, скаржником не наведено.

Судом ураховані посилання скаржника на те, що строк на подання скарги підлягає відрахуванню з дати звернення 02.05.2024 із заявою до приватного виконавця про закінчення виконавчого провадження.

Проте, як убачається з матеріалів справи, скаржник вже посилався в скарзі від 13.05.2024 на бездіяльність Приватного виконавця Байрамова Талята Рефатовича внаслідок не винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_3 після звернення 11.04.2024 до останнього з адвокатським запитом.

Відтак, при залишенні без розгляду вказаної скарги судом наголошено, що скаржник не був позбавлений права після винесення ухвали Господарського суду міста Києва від 22.11.2023 на звернення до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Байрамова Талята Рефатовича із заявою про закриття виконавчого провадження НОМЕР_3.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 04.02.2022 у справі №925/308/13-г, виходячи із порівняльного аналізу змісту термінів "дізнався" та "повинен був дізнатися", що містяться у положеннях статті 341 Господарського процесуального кодексу України, дійшла висновку про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні; доведення факту, через який сторона не знала про порушення свого права і саме з цієї причини не звернулася за його захистом до суду, недостатньо.

Отже, під час визначення початку перебігу строку звернення до суду із скаргою на дії (бездіяльність) суб`єкта, закріпленого у частині першій статті 341 Господарського процесуального кодексу України, необхідно враховувати поведінку скаржника (чи мав він реальну можливість (повинен був) дізнатися про стверджуване ним порушення його прав, вчинені ним дії, направлені на з`ясування стану виконавчого провадження тощо).

У висновку про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні, що є сталою та послідовною судовою практикою, об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду застосувала правові позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, в постановах від 14.08.2019 у справі №910/7221/17, від 12.01.2021 у справі №910/8794/17, від 12.10.2021 у справі №918/333/13-г, від 06.04.2022 у справі № 910/16262/19.

У зв`язку з цим, суд вважає неприйнятними доводи скаржника щодо необхідності відліку процесуального строку на подання скарги на бездіяльність Приватного виконавця Байрамова Талята Рефатовича з 02.05.2024, як дати останнього звернення скаржника до приватного виконавця.

Таким чином, викладене в прохальній частині скарги клопотання про поновлення пропущеного строку для подання скарги не підлягає задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до частини 2 статті 118 ГПК України заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За наведених обставин суд дійшов висновку скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Приватного виконавця Байрамова Талята Рефатовича залишити без розгляду.

Керуючись статтями 118, 119, 232-235, 240, 342, 343 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку для подання скарги.

2. Залишити без розгляду скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Приватного виконавця Байрамова Талята Рефатовича.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені статтями 254-257 ГПК України.

Повний текст ухвали підписано: 12.06.2024.

Суддя Д.В. Мандичев