УХВАЛА

м. Київ

13.06.2024Справа № 910/2581/24
Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., за участю секретаря судового засідання Білошицької А.В., розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Метакон." до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" про стягнення 435 406,88 грн,

за участю представників:

позивача: Гапоненка Р.І.;

відповідача: Сімонова Є.О.;

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року Асоціація "Гапоненко Роман і Партнери" (далі - Асоціація) подала в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Метакон." (далі - ТОВ "Метакон.") до Господарського суду міста Києва позов про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" (далі - ТОВ "ОТП Лізинг") на користь ТОВ "Метакон." 435 406,88 грн, сплачених за договором фінансового лізингу від 13 липня 2020 року № 7006-AR-FL.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11 березня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення її недоліків.

19 березня 2024 року через підсистему "Електронний суд" Асоціація на виконання вимог вказаної ухвали подала заяву від 18 березня 2024 року з документами для усунення недоліків позовної заяви. У вказаній заяві остання вказала, що позивачем у даній справі є ТОВ "Метакон.", а Асоціація є управителем майна позивача.

У період з 18 березня 2024 року по 26 березня 2024 року суддя Павленко Є.В. перебував у відпустці.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27 березня 2024 року вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 25 квітня 2024 року.

12 квітня 2024 року через систему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 11 квітня 2024 року.

16 квітня 2024 року через систему "Електронний суд" від Асоціації надійшла відповідь на відзив від вказаної дати.

23 квітня 2024 року через систему "Електронний суд" від відповідача надійшли заперечення по справі від 22 квітня 2024 року.

У підготовчому засіданні 25 квітня 2024 року суд без виходу до нарадчої кімнати постановив протокольні ухвали: про продовження з власної ініціативи суду строку підготовчого провадження на 30 днів та про оголошення перерви до 30 травня 2024 року.

30 травня 2024 року через систему "Електронний суд" від відповідача надійшло клопотання від 29 травня 2024 року вих. № 149/05/24-ю про залишення позову ТОВ "Метакон." без розгляду. Вказане клопотання обґрунтоване тим, що Асоціацією не надано належних та допустимих доказів на підтвердження її повноважень здійснювати представництво ТОВ "Метакон." у суді. При цьому, Асоціація не набула прав управителя майном за договором управління майном від 1 лютого 2024 року № 6, на який посилався позивач у своєму позові, оскільки предметом вказаного правочину фактично є грошові кошти - дебіторська заборгованість, що суперечить приписам чинного законодавства.

Також 30 травня 2024 року через систему "Електронний суд" від Асоціації надійшли додаткові пояснення по справі від 29 травня 2024 року, у яких остання вказала, що вона є управителем майнових прав позивача у вигляді дебіторської заборгованості, ТОВ "Метакон.", уклавши з Асоціацією договір управління майном від 1 лютого 2024 року № 6, передав усі свої повноваження щодо майна вказаному управителю, у тому числі щодо звернення до суду з даним позовом. При цьому, на думку Асоціації, дебіторська заборгованість є активом, а не грошовими коштами. На підтвердження вказаної позиції Асоціація долучила до своїх пояснень роздруківку рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 19 грудня 2023 року в справі № 909/761/23, залишене без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 28 березня 2024 року.

У підготовчому засіданні 30 травня 2024 року суд оголосив перерву до 13 червня 2024 року.

11 червня 2024 року через систему "Електронний суд" від Асоціації надійшли заперечення на клопотання відповідача про залишення позову без розгляду, у яких вказана юридична особа вказала, що у силу приписів частини 14 статті 39 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" вона має право на здійснення представництва інтересів ТОВ "Метакон.". При цьому, дебіторська заборгованість не є грошовими коштами, а відтак може бути предметом договору довірчої власності.

Також 11 червня 2024 року через систему "Електронний суд" від відповідача надійшли пояснення по справі від цієї ж дати з додатковим обґрунтуванням його клопотання про залишення позову ТОВ "Метакон." без розгляду. Зокрема, відповідач зазначив, що чинним законодавством не передбачена можливість здійснення представництва юридичної особи іншою юридичному особою. При цьому, відповідач додатково зазначив про необґрунтованість посилання позивача на правові висновки судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки останні в силу приписів чинного законодавства не носять обов`язкового характеру для інших судів.

13 червня 2024 року через систему "Електронний суд" від Асоціації надійшли клопотання від 12 червня 2024 року: про долучення додаткових доказів до матеріалів справи та про виправлення описки у раніше поданих Асоціацією поясненнях та запереченнях.

У підготовчому засіданні суд без виходу до нарадчої кімнати постановив протокольну ухвалу про відмову в задоволенні клопотання Асоціації про доручення додаткових доказів до матеріалів справи, оскільки остання не довела наявності поважних причин неподання цих доказів у встановлений законом строк.

У цьому ж підготовчому засіданні представник відповідача підтримав подане ним клопотання про залишення позову ТОВ "Метакон." без розгляду, просив суд його задовольнити.

Представник Асоціації проти задоволення вищевказаного клопотання відповідача заперечував.

Частиною 1 статті 56 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

За змістом частини 1 статті 58 ГПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Отже, наведені вище положення законодавства передбачають можливість здійснення процесуального представництва юридичної особи, як в порядку самопредставництва, так й іншими особами, як представниками юридичної особи.

У засіданні керівник Асоціації вказав, що остання діє від імені позивача у даній справі в порядку самопредставництва згідно з приписами частини 3 статті 56 ГПК України.

Самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

У порядку самопредставництва юридичну особу може представляти за посадою її керівник або інші особи, повноваження яких підтверджуються відповідно до частини 3 статті 56 ГПК України.

Аналіз наведених вище законодавчих положень дає підстави для висновку, що визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи без додаткового уповноваження (довіреності).

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду: від 17 червня 2020 року № 922/2246/19 та від 23 листопада 2020 року в справі № 908/592/19.

Судом встановлено, що позовна заява ТОВ "Метакон." була подана через систему "Електронний суд" та підписана кваліфікованим електронним підписом керівника Асоціації Гапоненком Р.І. На підтвердження наявності в Асоціації повноважень діяти від імені та в інтересах ТОВ "Метакон." остання до суду подала підписаний між цими юридичними особами договір управлінням майном від 1 лютого 2024 року № 6.

Разом зі цим, матеріали справи не містять належних доказів, які свідчать про те, що Асоціація наділена повноваженнями на самопредставництво ТОВ "Метакон." у розумінні частини 3 статті 56 ГПК України.

При цьому, вищевказаний договір за відсутності доказів, передбачених частиною 3 статті 56 ГПК України, не є доказом того, що відповідна особа уповноважена діяти від імені підприємства в порядку самопредставництва.

Суд звертає увагу на те, що з метою забезпечення державних органів достовірною інформацією створено Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (частина 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань").

Обов`язковому відображенню (реєстрації) в Єдиному державному реєстрі, серед інших перелічених у цій статті відомостей, належать: відомості про органи управління юридичної особи та відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи (частина 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань").

Статус документів та відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру, закріплений статтею 10 вказаного Закону, яка, зокрема, визначає, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні.

Отже, відсутність відповідного запису у реєстрі є належним і достатнім (достовірним) підтвердженням відсутності таких відомостей (інформації) для будь-якого державного органу, яким є і суд.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду від 23 листопада 2020 року в справі № 908/592/19.

З відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо ТОВ "Метакон.", вбачається, що ні Асоціація, ні її керівник - Гапоненко Р.І., не вказані у реєстрі як особи, що можуть діяти від імені позивача в порядку самопредставництва.

Також за приписами частин 1 та 5 статі 53 ГПК України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду в інтересах інших осіб, державних чи суспільних інтересах та брати участь у цих справах. У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.

Разом із цим, Асоціація не є особою, якій в силу закону надано право на звернення до суду з позовом в інтересах іншої юридичної особи.

Крім того, суд відхиляє посилання Асоціації на приписи частини 14 статті 39 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" (далі - Закон № 2275-VIII), якою визначено, що у випадках і на умовах, передбачених законом, повноваження виконавчого органу товариства може виконувати юридична особа, зареєстрована відповідно до законодавства України (особа, яка здійснює функції управління). Так, приписами частини 1 статті 1 вищевказаного Закону визначено, що останній визначає правовий статус товариств з обмеженою відповідальністю та товариств з додатковою відповідальністю, порядок їх створення, діяльності та припинення, права та обов`язки їх учасників. При цьому, створення (обрання) виконавчого органу товариства відбувається лише за рішенням загальних зборів учасників товариства (частина 1 статті 99 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), пункт 7 частини 2 статті 30 Закону № 2275-VIII) або в окремих випадках - наглядової ради товариства (частина 2 статті 38 Закону № 2275-VIII).

Тобто, у розмінні частини 14 статті 39 Закону № 2275-VIII, на яку посилається Асоціація як на передбачену законом підставу наявності у неї права на звернення до суду в інтересах ТОВ "Метакон.", виконавчий орган товариства - це орган, який діє від імені юридичної особи на підставі цивільно-правового або трудового договору, між яким з товариством виникли корпоративні відносини та обрання якого відбувається виключно у передбаченому вказаним Законом порядку.

Подібна за змістом правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 6 вересня 2023 року в справі № 127/27466/20.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про те, що Асоціація не є виконавчим органом у розмінні Закону № 2275-VIII, у зв`язку з чим приписи вищевказаної статті не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Так само, Асоціація не набула права звернення до суду в інтересах ТОВ "Метакон." і в силу укладення між вказаними юридичними особами договору управління майном від 1 лютого 2024 року № 6.

Зокрема, реалізація права на справедливий суд передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи на право її представництва в суді. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії, а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, що делеговані йому особою, що реалізує право на справедливий суд.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верхового Суду від 3 липня 2019 року в справа №9901/939/18 та №9901/487/18.

У той же час, умовами вищевказаного правочину передбачене лише право управителя (Асоціації) на здійснення законних заходів щодо стягнення відповідної заборгованості з боржника, а не конкретне право Асоціації на звернення до суду від імені ТОВ "Метакон.".

Разом із цим, приписами статті 1030 ЦК України передбачено, що предметом договору управління майном можуть бути підприємство як єдиний майновий комплекс, нерухома річ, цінні папери, майнові права, крім майнових прав інтелектуальної власності, та інше майно. Не можуть бути предметом договору управління майном грошові кошти, крім випадків, коли право здійснювати управління грошовими коштами прямо встановлено законом. Майно, передане в управління, має бути відокремлене від іншого майна установника управління та від майна управителя. Майно, передане в управління, має обліковуватися в управителя на окремому балансі, і щодо нього ведеться окремий облік. Розрахунки, пов`язані з управлінням майном, здійснюються на окремому банківському рахунку. Майно, набуте управителем у результаті управління майном, включається до складу отриманого в управління майна.

Відповідно до пункту 1.1. укладеного між Асоціацією та ТОВ "Метакон." договору управління майном предметом останнього є майнові права у вигляді дебіторської заборгованості за договором фінансового лізингу № 7006-AR-FL від 13 липня 2020 року, укладений між ТОВ "Метакон." та ТОВ "ОТП Лізинг", яка підтверджена рішеннями судів по справі № 910/10490/22 щодо незаконного вилучення автомобіля шляхом визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Предметом позову в справі № 910/2581/24 є стягнення з ТОВ "ОТП Лізинг" на користь ТОВ "Метакон." 435 406,88 грн грошових коштів, які були перераховані останнім на користь відповідача за договором фінансового лізингу від 13 липня 2020 року № 7006-AR-FL.

Проте, ця сума не була встановлена та підтверджена в судових рішеннях, ухвалених у справі № 910/10490/22, а відтак стягнення такої заборгованості не охоплюється предметом зазначеного договору від 1 лютого 2024 року № 6.

Крім того, як вже було зазначено судом, передане в управління майно (у тому числі майнові права) у силу імперативних приписів цивільного законодавства має бути відокремленим від майна установника управління, а після його передачі у довірчу власність управителя - обліковуватися на окремому балансі останнього.

Тобто, набуття особою права управителя майна норми ЦК України пов`язують не лише з фактом укладення відповідного правочину, а й фактом здійснення необхідних юридичних дій стосовно такого майна. У той же час, доказів того, що майнові права ТОВ "Метакон.", які є предметом вищевказаного договору, обліковувалися на окремому балансі вказаної юридичної особи та в подальшому були передані на баланс Асоціації, заявником подано не було і матеріали справи таких доказів не містять.

Відтак, суд дійшов висновку про те, що Асоціація не набула прав управителя спірними майновими правами за договором управління майном.

При цьому, суд вважає необґрунтованими посилання Асоціації на висновки судів першої та апеляційної інстанції у подібних справах, оскільки відповідно до частини 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" враховуються іншими судами при застосуванні норм права виключно висновки, викладені саме у постановах Верховного Суду. Аналогічна норма міститься в частині 4 статті 236 ГПК України. Обов`язковість правових висновків судів першої та апеляційної інстанції для інших судів чинним законодавством не передбачена.

Суд також звертає увагу Асоціації на те, що за приписами частини 1 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Разом із цим, питання наявності в Асоціації права на звернення до суду з позовом в інтересах установника управління майном про стягнення дебіторської заборгованості останньою, предметом апеляційного розгляду в справі № 909/761/23 не було і судом апеляційної інстанції не досліджувалося.

Пунктом 1 частини 1 статті 177 ГПК України визначено, що завданнями підготовчого провадження є остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу.

За приписами частини 1 статті 181 ГПК України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

У підготовчому засіданні суд, зокрема, вирішує питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача, об`єднання справ і роз`єднання позовних вимог, прийняття зустрічного позову, якщо ці питання не були вирішені раніше; вирішує заяви та клопотання учасників справи (пункти 4, 10 частини 1 статті 182 ГПК України).

Згідно з приписами пункту 1 частини 2 статті 185 ГПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.

З огляду на вищезазначене, суд за наслідками проведеного підготовчого засідання, розглянувши подане відповідачем клопотання від 29 травня 2024 року вих. № 149/05/24-ю, на підставі вищевказаних норм чинного матеріального й процесуального законодавства дійшов до висновку про те, що Асоціація жодними належними та допустимими доказами не довела, що подана нею до Господарського суду міста Києва позовна заява від імені ТОВ "Метакон." підписана особою, яка має право її підписувати, у зв`язку з чим вказаний позов слід залишити без розгляду на підставі пункту 2 частини 1 статті 226 ГПК України.

Керуючись статтями 185, 226, 233-234 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Метакон." до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" про стягнення 435 406,88 грн залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Дата складання повного тексту ухвали: 18 червня 2024 року.

СуддяЄ.В. Павленко