Господарський суд міста Києва у складі судді Трофименко Т.Ю., розглянувши
заяву Приватного акціонерного товариства «Завод Супутник»
про ухвалення додаткового рішення
у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ювелірний завод «Діамант-13»
до Приватного акціонерного товариства «Завод Супутник»
про зобов`язання вчинити дії,
Представники сторін: не з`явились
Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.03.2023, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2023 та постановою Верховного Суду від 20.03.2024 у справі № 910/12395/22, у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Ювелірний завод «Діамант-13» відмовлено повністю.

19.03.2024 через відділ діловодства суду від відповідача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/12395/22 про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн.

У зв`язку зі звільнення судді Баранова Д.О., відповідно до розпорядження керівника апарату Господарського суду міста Києва від 19.03.2024 призначено повторний автоматизований розподіл матеріалів справи № 910/12395/22 за заявою Приватного акціонерного товариства «Завод Супутник» про ухвалення додаткового рішення.

За наслідками повторного автоматизованого розподілу заяву Приватного акціонерного товариства «Завод Супутник» про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/12395/22 передано на розгляд судді Трофименко Т.Ю.

У зв`язку з перебуванням матеріалів справи на розгляді у суді касаційної інстанції, ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.03.2024 відкладено вирішення питання щодо поданої Приватним акціонерним товариством «Завод Супутник» заяви про ухвалення додаткового рішення до повернення матеріалів справи № 910/12395/22 з суду вищої інстанції.

06.05.2024 матеріали даної справи повернулись до Господарського суду міста Києва з Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.05.2024 призначено судове засідання для розгляду заяви Приватного акціонерного товариства «Завод Супутник» про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/12395/22 на 10.06.2024. Запропоновано позивачу подати заперечення на вказану заяву відповідача.

В судове засідання 10.06.2024 представники сторін не з`явились, однак про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Зважаючи на те, що відповідно до ч. 4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви, суд вважає за можливе розглянути заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення в цьому судовому засіданні.

Розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства «Завод Супутник» про ухвалення додаткового рішення, суд зазначає таке.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 123 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Судом встановлено, що відповідач у своїй першій заяві по суті спору (відзиві на позовну заяву) повідомив, що ним було понесено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн та очікується понести додаткові витрати на професійну правничу допомогу, орієнтовний розмір яких складає 10 000,00 грн. Відтак, у відзиві на позовну заяву відповідач просить стягнути з позивача на його користь 20 000,00 грн понесених судових витрат.

Як вбачається із рішення Господарського суду міста Києва від 29.03.2023, судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат, понесених відповідачем під час розгляду даної справи.

У зв`язку із зазначеним, Приватне акціонерне товариство «Завод Супутник» звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ювелірний завод «Діамант-13» на користь Приватного акціонерного товариства «Завод Супутник» понесені останнім витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн. Водночас, зазначив, що відповідні докази таких витрат подано разом із відзивом на позовну заяву, а отже в межах строку, передбаченого ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно зі ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст.124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами: - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (ст.129 ГПК України).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Водночас, за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України).

Отже, за змістом положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

При цьому, за змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Така позиція висловлена Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03.03.2019 у справі № 922/445/19, Верховним Судом у постановах від 29.10.2020 у справі № 686/5064/20, від 19.01.2022 у справі № 910/789/21.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн Приватним акціонерним товариством «Завод Супутник» долучено до матеріалів справи: договір на правове обслуговування юридичної особи від 01.04.2019 № 0104/19; Акт здачі-приймання наданих юридичних послуг від 22.09.2022 за договором на правове обслуговування юридичної особи від 01.04.2019 № 0104/19 до додаткової угоди від 22.09.2022 № 13; додаткову угоду № 23 від 25.11.2022 до договору на правове обслуговування юридичної особи від 01.04.2019 № 0104/19; акт здачі-приймання наданих юридичних послуг від 25.11.2022 за договором на правове обслуговування юридичної особи від 01.04.2019 № 0104/19 до додаткової угоди від 25.11.2022 № 23.

Суд встановив, що 01.04.2019 відповідач уклав із Адвокатським об`єднанням «Максимальний захист» (надалі Об`єднання) договір на правове обслуговування юридичної особи № 0104/19, за умовами якого Об`єднання зобов`язується надати відповідачу послуги з правового супроводження господарської діяльності замовника, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити такі послуги.

В п. 4.1. договору на правове обслуговування юридичної особи № 0104/19 визначено, що ціна цього договору (розмір винагороди) визначається загальною кількістю періодів юридичного обслуговування, які визначаються кількістю підписаних додаткових угод до даного договору, які містять виконані послуги та вартість надання таких послуг.

25.11.2022 між відповідачем та Об`єднанням укладено додаткову угоду № 23 до договору на правове обслуговування юридичної особи № 0104/19, у якій визначено ціну послуг за підготовку та направлення до Господарського суду міста Києва відзиву на позовну заяву по справі № 910/12395/22 у розмірі 10 000,00 грн.

Також 25.11.2022 сторонами договору на правове обслуговування юридичної особи № 0104/19 підписано та скріплено печатками акт здачі-приймання наданих юридичних послуг за цим договором до додаткової угоди № 23 від 25.11.2022, за яким вбачається, що Об`єднання надало відповідачу у даній справі правову допомогу в об`ємі та строки, визначені у додатковій угоді № 23 на загальну суму 10 000,00 грн. Пунктом 2 вказаного акту зафіксовано, що вказана сума сплачена відповідачем у повному обсязі безготівково, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Об`єднання, а п. 3 сторони підтверджують, що на день підписання даного акту у замовника не існує боргу з оплати за надану правову допомогу.

З матеріалів справи встановлено, що представництво інтересів Приватного акціонерного товариства «Завод Супутник» під час розгляду даної справи здійснювалось адвокатами Об`єднання: Герасько М.Г. та Опалюком С.В.

Суд зазначає, що поданими відповідачем в матеріали справи доказами підтверджено надання останньому послуг правової допомоги лише на суму 10 000,00 грн, в той час як доказів понесення відповідачем витрат ще на 10 000,00 грн суду не надано.

Судом не береться до уваги акт здачі-приймання наданих юридичних послуг від 22.09.2022 за договором на правове обслуговування юридичної особи від 01.04.2019 № 0104/19 до додаткової угоди від 22.09.2022 № 13, оскільки вказаним актом встановлено надання послуг на суму 80 000,00 грн, яка не узгоджується із заявленим відповідачем до стягнення з позивача розміром витрат на правничу допомогу. Більше того, в матеріалах справи відсутня додаткова угода від 22.09.2022 № 13 до договору на правове обслуговування юридичної особи від 01.04.2019 № 0104/19, із якої можливо було б встановити конкретний зміст послуг на суму коштів у розмірі 80 000,00 грн та взагалі їх пов`язаність зі справою № 910/12395/22.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині ч. 4 ст. 129 ГПК України, згідно з яким у разі відмови в позові судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються на позивача.

У частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 ст. 129 цього Кодексу.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України).

Позивач своїм правом на подання заперечень проти заявленого відповідачем розміру витрат на професійну правничу допомогу, як і клопотань про зменшення таких витрат, не скористався.

В той же час, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (аналогічна правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.11.2020 у справі № 922/1948/19, від 12.08.2020 у справі № 916/2598/19, від 30.07.2019 у справі № 911/1394/18).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Подібна за своїм змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, постановах Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 та від 23.11.2020 у справі № 638/7748/18.

При цьому, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Вказану правову позицію висловлено у постанові від 03.10.2019 об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду по справі № 922/445/19.

Оцінивши у порядку ст. 86 Господарського процесуального кодексу України надані відповідачем докази витрат на послуги адвоката, суд зазначає, що заявлений ним розмір судових витрат є частково доведеним, а саме на суму 10 000,00 грн, при цьому, вказаний розмір витрат є фіксованим та не залежить від витраченого адвокатами часу на надання правової допомоги, в той час як позивачем не було подано до суду заперечень щодо заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу чи клопотання про його зменшення. Відтак, враховуючи фактичний обсяг наданих адвокатом послуг відповідачу у суді та витрачений ним час, обґрунтованість поданих адвокатом процесуальних документів, зважаючи на ступінь складності цієї справи, виходячи з критерію реальності, пропорційності до предмета спору і розумності розміру цих витрат, суд дійшов висновку, що з позивача підлягають стягненню на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

За наведених підстав, заява відповідача підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 126, 129, 236 242, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Заяву Приватного акціонерного товариства «Завод Супутник» про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/12395/22 задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ювелірний завод «Діамант-13» (вул. Межигірська, 79, м. Київ, 04084; ідентифікаційний код 21651747) на користь Приватного акціонерного товариства «Завод Супутник» (вул. Межигірська, 82-А, м. Київ, 04080; ідентифікаційний код 02970300) 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

3. В іншій частині заяви відмовити.

4. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту додаткового рішення: 12.06.2024.

Суддя Т. Ю. Трофименко