ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2024 р. Справа №921/673/23

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого (судді-доповідача) Бойко С.М.,

суддів Бонк Т.Б.,

Якімець Г.Г.

секретар судового засідання Гавриляк І.В.

явка учасників справи:

від позивача: Івасів О.С. - підприємець, Терлюк О.Я. - адвокат (ордер серія ВО № 1015387 від 04.06.2024)

від відповідача: Мельник О.С. - адвокат (довіреність б/н, чинна до 31.12.2024)

розглянув апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця Івасів Ольги Степанівни б/н від 13.03.2024,

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 14.02.2024 суддя Руденко О.В., м. Тернопіль, повний текст рішення складено 23.02.2024,

за позовом фізичної особи - підприємця Івасів Ольги Степанівни, с. Теофіпілка, Тернопільського району, Тернопільської області

до відповідача приватного акціонерного товариства "Тернопільгаз", м. Тернопіль

про визнання неправомірними дії оператора ГРМ ПрАТ "Тернопільгаз" та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

короткий зміст позовних вимог

09.10.2023 фізична особа - підприємець Івасів О.С. (надалі ФОП Івасів О.С.) звернулася до Господарського суду Тернопільської області з позовною заявою до приватного акціонерного товариства "Тернопільгаз" (надалі ПрАТ "Тернопільгаз") про:

- визнання неправомірними дій оператора ГРМ ПрАТ "Тернопільгаз" щодо відключення від газопостачання об`єкта не побутового споживача - приміщення кафе "Дагет" за адресою вул. Центральна 37, с. Теофіпілка, Тернопільський район, Тернопільська область;

- зобов`язання оператора ГРМ ПрАТ "Тернопільгаз" відновити розподіл природного газу на об`єкт не побутового споживача - приміщення кафе "Дагет" за адресою вул. Центральна 37, с.Теофіпілка, Тернопільський район, Тернопільська область.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач вчинив неправомірні дії щодо відключення від газопостачання об`єкту, що належить позивачеві (кафе «Дагет» за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, село Теофіпілка, вулиця Центральна, будинок 37А), а також тим, що ці дії тривали понад 9 (дев`ять) місяців до відновлення розподілу природного газу.

Правовою підставою позовних вимог позивач зазначає ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 20 ГК України, ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу», ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 14.02.2024 закрито провадження в справі в частині позовних вимог про зобов`язання оператора ГРМ ПрАТ "Тернопільгаз" відновити розподіл природного газу на об`єкт не побутового споживача - приміщення кафе "Дагет" за адресою вул. Центральна 37, с. Теофіпілка, Тернопільський район, Тернопільська область з тих підстав, що в процесі розгляду справи, в порядку п. 1 ч. 2 ст. 46 ГПК України, позивач відмовився від позовних вимог в цій частині (заява від 24.01.2024 вх. № 641 від 24.01.2024).

Відмовлено в задоволенні позовних вимог про визнання неправомірними дій оператора ГРМ ПрАТ "Тернопільгаз" щодо відключення від газопостачання об`єкта не побутового споживача - приміщення кафе "Дагет" за адресою вул. Центральна 37, с. Теофіпілка, Тернопільський район, Тернопільська область з підстав обрання неефективного способу захисту, який не відновить порушених прав позивача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі позивач (ФОП Івасів О.С.) просить рішення місцевого господарського суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог, скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задоволити позовні вимоги, в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначає, що:

-місцевим господарським судом не було досліджено договору на експлуатацію складових газорозподільної системи за № 08/169;

-припинення газопостачання до приміщення позивача здійснено без достатніх правових підстав та з порушенням порядку визначеного п.п.8, п. 1 глави 7 розділу 6 Кодексу ГРМ;

-судом першої інстанції не враховано, що тривале не підключення до газопостачання позивача зумовлює визнання неправомірними дій оператора ГРМ ПрАТ "Тернопільгаз" щодо відключення від газопостачання об`єкта позивача;

Окрім того зазначає, що в акті від 19.04.2023 про припинення газопостачання з ініціативи оператора ГРМ відсутня причина відключення (обмеження) газопостачання.

Узагальнені заперечення відповідача

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти доводів викладених в апеляційній скарзі, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду - без змін.

В обгрунтування доводів відзиву на апеляційну скаргу відповідач посилається на те, що дії відповідача щодо припинення газопостачання були вчинені у відповідь на виклик позивача з причин відсутності газу в газопроводі споживача.

Дії оператора ГРМ щодо припинення газопостачання споживача відбулось з метою захисту його життя та здоров`я, збереження цілісності об`єкта споживача. В разі виявлення аварійної ситуації на газопроводі, що мало місце в цьому випадку, припинення газопостачання споживача є обов`язком газорозподільного підприємства.

Тривале не підключення до газопостачання позивача відбувалося з об`єктивних причин: неподання відповідної заяви, необхідності закупівлі труб за кошти споживача, заміни пошкодженої ділянки аварійного газопроводу та обстеження його на герметичність.

У судове засідання 05.06.2024 з`явилися учасники справи.

У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали доводи апеляційної скарги з підстав викладених в ній, просили апеляційну скаргу задоволити, рішення місцевого господарського суду скасувати.

Представник відповідача заперечив проти доводів апеляційної скарги з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення місцевого господарського суду без змін.

Згідно з ст. 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача та представника відповідача, дослідивши доводи і заперечення, наведені в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Згідно встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин вбачається

ПрАТ "Тернопільгаз" є оператором газорозподільних систем-суб`єктом господарювання, який здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників) на підставі ліцензії, виданої згідно постанови НКРЕКП від 19.06.2017 року № 815.

На підставі договору розподілу природного газу, який укладено шляхом підписання заяви-приєднання від 01.02.2016 ФОП Івасів О.С. є споживачем природного газу (т. 1 а.с. 52).

01.03.2017 ПрАТ "Тернопільгаз" (оператор газорозподільних систем) та ФОП Івасів О.С. (споживач) складено акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін за № 08/К-005 (т. 1 а.с. 57-58).

19.04.2023 від ФОП Івасів О.С. до аварійної газової служби ПрАТ «Тернопільгаз» надійшло повідомлення про те, що на об`єкті кафе «Дагет» відсутній тиск газу, що було зафіксовано в Журналі реєстрації аварійних заявок за номером 632 (т. 1 а.с. 48-51).

Судами встановлено, що за місцем виклику аварійна бригада спеціалістів ПрАТ «Тернопільгаз» виявила аварійну ситуацію на газопроводі, що належить ФОП Івасів О.С. (відповідно до акту за № 08/к-005 від 01.03.2017 розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, т. 1 а.с. 57-58).

За результатами виїзду аварійної бригади було припинено газопостачання до об`єкта споживача ФОП Івасів О.С., у зв`язку з аварійною ситуацією, яка полягала в пошкодженні газопроводу-вводу та потрапляння до нього води, що підтверджується актом про припинення (обмеження) газопостачання та пломбування вхідної засувної арматури газопроводу або газорозподільного пункту від 19.04.2023 (т. 1 а.с. 16).

Також, за змістом акту про припинення (обмеження) газопостачання від 19.04.2023 (т. 1 а.с. 16) повідомлено ФОП Івасів О.С. про недоліки газових мереж та необхідність їх усунення шляхом заміни пошкодженого відрізка газопроводу.

Зазначений акт про припинення (обмеження) газопостачання підписано представниками оператора ГРМ та споживачем Івасів О.С.

14.06.2023 ФОП Івасів О.С. звернулася до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі - НКРЕКП) щодо неправомірних дій оператора ГРМ ПрАТ "Тернопільгаз" в частині відключення від газопостачання об`єкта не побутового споживача - приміщення кафе " ІНФОРМАЦІЯ_1 ".

Листом за № 19545/16.32/9-23 від 31.07.2023 НКРЕКП повідомило позивача, що ФОП Івасів О.С. не зверталася до ПрАТ «Тернопільгаз» щодо відновлення електропостачання, та не усунула порушень, що стали підставою для припинення розподілу природного газу (т. 1 а.с. 53-56).

04.01.2024 ПрАТ «Тернопільгаз» та ФОП Івасів О.С. проведено спільне обстеження газопроводу-вводу до приміщення кафе «Дагет», що підтверджується актом обстеження б/н від 04.01.2024 (т. 1 а.с. 91). За змістом якого вбачається, що газопровід побудований та введений в експлуатацію у 1969 році, виявлено значну корозію металу газопроводу-вводу, що призвело до негерметичності газопроводу та потрапляння води, а також заблокувало прохід газу до газових приладів та створило аварійну ситуацію.

Відповідно до акту приймання виконаних будівельних робіт за 01.01.2024-31.01.2024 генпідрядник (відповідач) виконав, а замовник (позивач) прийняв роботи щодо заміни газового вводу, реконструкції газопроводу, заміни дворового вводу і протяжки ПЕ труби ф32 на об`єкті в с. Теофіпілка, Івасів О.С., бар «Дагет» (т. 1 а.с. 118-120). Також, як вбачається із зазначеного акту, замовник (Івасів О.С.) оплатила послуги на загальну суму 11 690,82 грн.

Судами встановлено, що після заміни пошкодженої ділянки аварійного газопроводу та обстеження його на герметичність, (оператор ГРМ) ПрАТ "Тернопільгаз" відновив розподіл природного газу на об`єкт не побутового споживача - приміщення кафе "Дагет" за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується актом про зняття пломби та відновлення газопостачання від 12.01.2024 (т. 1 а.с. 102).

В порядку п. 1 ч. 2 ст. 46 ГПК України, 24.01.2024 позивач звернувся до місцевого господарського суду із заявою (вх. № 641 від 24.01.2024) про відмову від позовних вимог в частині щодо зобов`язання оператора ГРМ ПрАТ "Тернопільгаз" відновити розподіл природного газу на об`єкт не побутового споживача - приміщення кафе "Дагет" за адресою АДРЕСА_1 .

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 14.02.2024 закрито провадження в справі в цій частині позовних вимог на підставі частини 1 статті 130 ГПК України.

Рішення місцевого господарського суду щодо закриття провадження в частині вимог про зобов`язання оператора ГРМ ПрАТ "Тернопільгаз" відновити розподіл природного газу на об`єкт не побутового споживача - приміщення кафе "Дагет" за адресою вул. Центральна 37, с. Теофіпілка, Тернопільський район, Тернопільська область, в силу вимог ст. 269 ГПК України апеляційним господарським судом не ревізується.

Предметом апеляційного оскарження є рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні вимог про визнання неправомірними дій оператора ГРМ ПрАТ "Тернопільгаз" щодо відключення від газопостачання об`єкта споживача, який не є побутовим - приміщення кафе " ІНФОРМАЦІЯ_1 " за адресою АДРЕСА_1 з підстав обрання позивачем неефективного способу захисту.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Судами встановлено, що предметом позову є визнання неправомірними дій оператора ГРМ ПрАТ "Тернопільгаз" щодо відключення від газопостачання об`єкта не побутового споживача - приміщення кафе "Дагет" за адресою АДРЕСА_1 .

Підставою позову, тобто обставинами, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, ФОП Івасів О.С. зазначено те, що відповідач вчинив неправомірні дії щодо відключення від газопостачання об`єкта позивача (кафе «Дагет» за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, село Теофіпілка, вулиця Центральна, будинок 37А), а також тим, що ці дії тривали понад 9 (дев`ять) місяців до відновлення розподілу природного газу.

Таким чином, спір у цій справі стосується правомірності/неправомірності дій оператора ГРМ ПрАТ "Тернопільгаз" щодо відключення від газопостачання об`єкта не побутового споживача, а також тим, що ці дії тривали понад 9 (дев`ять) місяців до відновлення розподілу природного газу, як встановлення певного юридичного факту.

У частині 2 статті 16 ЦК України визначено способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, а також передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Цивільне законодавство не містить визначення поняття способів захисту цивільних прав та інтересів. За своїм призначенням вони можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 199/8324/19).

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (інтересу). Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки сформульовано, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права чи інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Інакше кажучи, суд має захистити право чи інтерес у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див., зокрема, постанови від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23), від 15 вересня 2020 року у справі № 469/1044/17), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 58), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (пункт 98), від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (пункт 9.1), від 22 червня 2021 року у справах № 334/3161/17 (пункт 55) і № 200/606/18 (пункт 73), від 29 червня 2021 року у справі № 916/964/19 (пункт 7.3), від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19 (пункт 68), від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18 (пункт 19), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 143), від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19 (пункт 61), від 25 січня 2022 року у справі № 143/591/20 (пункт 8.31), від 8 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (пункт 21), від 9 лютого 2022 року у справі № 910/6939/20 (пункт 11.87), від 22 лютого 2022 року у справі № 761/36873/18 (пункт 9.21), від 13 липня 2022 року у справі №363/1834/17 (пункт 56), від 28 вересня 2022 року у справі № 483/448/20 (пункт 9.64), від 14 грудня 2022 року у справі №477/2330/18 (пункт 55), від 04.07.2023 у справі № 233/4365/18).

Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (пункт 63), від 8 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (пункт 24), від 21 вересня 2022 року у справі № 908/976/190 (пункти 5.6, 5.9)). Згідно з принципом процесуальної економії штучне подвоєння судового процесу (тобто вирішення одного спору у декількох судових справах в одній чи декількох судових юрисдикціях) є неприпустимим. Вирішення справи у суді в одному судовому процесі має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (пункт 63), від 19 січня 2021 року у справі №916/1415/19 (пункт 6.13), від 26 січня 2021 року у справі №522/1528/15-ц (пункт 82), від 2 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (пункт 50), від 6 квітня 2021 року у справі № 910/10011/19 (пункт 94), від 20 жовтня 2021 року у справі № 9901/554/19 (пункт 19), від 8 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (пункт 24), від 21 вересня 2022 року у справі 908/976/190 (пункт 5.6), від 22 вересня 2022 року у справі № 462/5368/16-ц (пункт 44)). Інакше кажучи, не є ефективним той спосіб захисту, який у разі задоволення відповідного позову не відновлює повністю порушене, оспорюване право, а відповідне судове рішення створює передумови для іншого судового процесу, у якому буде відбуватися захист права позивача, чи таке рішення об`єктивно неможливо буде виконати, що має місце і в цьому спорі.

Обрання позивачем неналежного та неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові (див., зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.21), від 2 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (пункт 54), від 6 квітня 2021 року у справі № 910/10011/19 (пункт 99), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (пункт 76), від 2 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19 (пункт 6.56), від 25 січня 2022 року у справі № 143/591/20 (пункт 8.46), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 155)).

У кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату хоче досягнути позивач унаслідок вирішення спору.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом (пункт 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України). Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально (див., наприклад, постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі № 9901/172/20 (пункти 1, 80-81, 83), від 1 липня 2021 року у справі № 9901/381/20 (пункти 1, 43-47), від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18 (пункти 6, 20-26, 101, 102), від 1 лютого 2022 року у справі № 750/3192/14 (пункти 4, 26, 47).

Як вбачається з матеріалів справи та враховуючи пояснення представника позивача та зміст обгрунтувань позовних вимог, внаслідок вирішення спору позивач хоче визнати неправомірними дії оператора ГРМ ПрАТ «Тернопільгаз» щодо відключення від газопостачання об`єкту та в майбутньому подати позов про відшкодування збитків.

З матеріалів справи встановлено, що позивач відмовився від позовних вимог в частині щодо зобов`язання оператора ГРМ ПрАТ "Тернопільгаз" відновити розподіл природного газу на об`єкт не побутового споживача - приміщення кафе "Дагет" у зв`язку з тим, що відповідач відновив розподіл природного газу, по спливу тривалого часу.

Таким чином, порушене право позивача було поновлене у вищезазначений спосіб щодо підключення. Проте іншої вимоги щодо компенсації в позовній заяві позивачем не заявлено.

Апеляційний суд зазначає, що спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію.

Одночасно, суд зазначає, що вимога позивача про визнання неправомірними дій оператора ГРМ ПрАТ «Тернопільгаз» щодо відключення від газопостачання об`єкту не побутового споживача - приміщення кафе "Дагет" і не здійснення підключення впродовж тривалого часу не може бути ефективним способом захисту, оскільки як зазначив апеляційний суд вище така встановлює юридичний факт.

Отже, апеляційний суд погоджується з висновоком місцевого господарського суду про те, що обраний позивачем спосіб захисту не є ефективним, оскільки такий не забезпечить поновлення порушеного права та не гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію, у вигляді відшкодування збитків: морального і матеріального характеру.

З урахуванням викладеного апеляційний господарський суд залишає без оцінки доводи апеляційної скарги, які стосуються дослідження договору на експлуатацію складових газорозподільної системи за № 08/169, підстав припинення газопостачання до приміщення позивача, акту від 19.04.2023 про припинення газопостачання, оскільки спосіб захисту обраний позивачем є неефективним та не призведе до відновлення прав, в разі їх порушення іншою особою і є самостійною підставою для відмови в позові.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Рішення Господарського суду Тернопільської області прийняте з дотриманням вимог норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу відповідають фактичним обставинам по справі, а тому апеляційний суд враховує їх як обґрунтовані.

Апелянтом не спростовано висновки суду першої інстанції, які тягнуть за собою наслідки у вигляді скасування прийнятого судового рішення, оскільки не доведено неправильного застосування норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційна скарга фізичної особи - підприємця Івасів Ольги Степанівни б/н від 13.03.2024 підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1-3 статті 86 ГПК України (в редакції Закону №132-IX від 20.09.2019), суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини 1 статті 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи залишення апеляційної скарги без задоволення, апеляційний господарський суд дійшов до висновку про покладення на апелянта (відповідача) судового збору в розмірі 4 026,00 грн., який сплачений згідно з квитанціями за № 0.0..1 від 14.03.2024 та за № 0.0..1 від 05.04.2024.

Керуючись ст.ст. 86, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця Івасів Ольги Степанівни б/н від 13.03.2024 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Тернопільської області від 14.02.2024 у справі № 921/673/23 залишити без змін.

Судовий збір в розмірі 4 026,00 грн. покласти на апелянта.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Головуючий-суддя Бойко С.М.

Судді Бонк Т.Б.

Якімець Г.Г.

Повний текст постанови складено 17.06.2024