РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.06.2024Справа № 910/1157/24
Господарський суд міста Києва у складі судді Алєєвої І.В., за участю секретаря судового засідання Голуба О.М., розглянувши матеріали справи

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Александр»

до Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»

про стягнення 2 118 478, 38 грн.

за зустрічним позовом Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Рівненська атомна електрична станція» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Александр»

про стягнення 29 715, 81 грн.

Представники сторін: згідно протоколу судового засідання від 10.06.2024.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Александр» звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Рівненська атомна електрична станція» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про стягнення 2 118 478, 38 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.02.2024 було відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 04.03.2024.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.02.2024 було відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 04.03.2024.

21.02.2024 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Александр» надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

26.02.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

26.02.2024 Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Рівненська атомна електрична станція» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» звернувся до Господарського суду міста Києва із зустрічною позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Александр» про стягнення 29 715, 81 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.02.2024 в задоволені заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Александр» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі відмовлено.

28.02.2024 від позивача надійшла відповідь на відзив.

01.03.2024 від відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі представника.

У судове засідання 04.03.2024 представники сторін не з`явились.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.03.2024 було продовжено строк підготовчого провадження та відкладено розгляд справи на 25.03.2024.

21.03.2024 від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.03.2024 було відкладено розгляд справи на 15.04.2024.

У судовому засіданні 15.04.2024 представники сторін надали усні пояснення по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.04.2024 було відкладено розгляд справи на 13.05.2024.

У судове засідання 13.05.2024 представники сторін не з`явились.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.05.2024 було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 10.06.2024.

У судове засідання 10.06.2024 представники сторін не з`явились.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Александр» (далі постачальник) та Державним підприємством «НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «ЕНЕРГОАТОМ» від імені якого діяв відокремлений підрозділ «Рівненська атомна електрична станція»(далі замовник), було укладено Договір поставки від 28.03.2023 року № 53-122-01-23-13154 (далі - Договір).

У відповідності до п. 1.1 Договору в порядку та на умовах, визначених цим Договором, постачальник зобов`язується поставити і передати у власність замовнику продукцію, а замовник, в свою чергу, зобов`язується оплатити продукцію за кількістю та за цінами, що передбачені у специфікації №1 (додаток №1 до договору).

Відповідно до пункту 1.2 Договору предметом поставки по даному Договору є продукція, передбачена специфікацією №1 до даного Договору 14810000-2, абразивні вироби.

Згідно пункту 1.3 Договору, умови цього Договору викладені сторонами у відповідності до «Інкотермс 2010. Правила ІСС з використанням термінів для внутрішньої та міжнародної торгівлі», які застосовуються із урахуванням особливостей, пов`язаних із внутрішньодержавним характером цього Договору, а також тих особливостей, що випливають із умов даного Договору.

Відповідно до пункту 1.4 Договору місцем виконання даного Договору є місто Вараш Рівненської області.

На виконання умов Договору поставки Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Александр» поставив на адресу ВІДОКРЕМЛЕНОГО ПІДРОЗДІЛУ "РІВЕНСЬКА АТОМНА ЕЛЕКТРИЧНА СТАНЦІЯ" ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ товар за ціною, у кількості та найменуванні відповідно до Специфікації №1 (Додаток 1) та Технічній

Специфікації (Додаток 2).

Факт отримання продукції Відповідачем підтверджується наступними документами:

- видатковою накладною № ЗП-00001156 від 13.04.2023р. (довіреність №1/144 від 11.04.2023р.) на суму 486730,80 грн.;

- видатковою накладною № ЗП-00001336 від 28.04.2023р. (довіреність №1/208 від 27.04.2023р.) на суму 427113,60 грн.;

- видатковою накладною № ЗП-00001698 від 29.05.2023р. (довіреність №1/320 від 25.05.2023р.) на суму 269298,00 грн.;

- видатковою накладною № ЗП-00001794 від 31.05.2023р. (довіреність №1/340 від 31.05.2023р.)на суму 511464,00 грн.;

- видатковою накладною № ЗП-00002073 від 14.06.2023р. (довіреність №1/386 від 14.06.2023р.)на суму 97232,40 грн.;

- видатковою накладною № ЗП-00002182 від 23.06.2023р. (довіреність №1/413 від 22.06.2023р.)на суму 570960,00 грн.;

- видатковою накладною № ЗП-00002835 від 11.08.2023р. (довіреність №1/520 від 10.08.2023р.)на суму 60145,20 грн.;

- видатковою накладною № ЗП-00002987 від 23.08.2023р. (довіреність №1/539 від 23.08.2023р.) на суму 45230,40 грн.;

- видатковою накладною № ЗП-00004316 від 23.11.2023р. (довіреність №1/705 від 23.11.2023р.)на суму 74131,20 грн.

Всього Позивач поставив, а Відповідач прийняв продукції на загальну суму 2 542 305,60 грн.

Відповідно до п. 5.1. до Договору Відповідач повинен був здійснити розрахунок за поставлену продукцію протягом 45 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатний Товар згідно СОУ НАЕК 038:2021 «Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП Компанії».

Позивачем складено і зареєстровано у ЄРПН податкові накладні у строки передбачені діючим законодавством (податкові накладні: №288 від 13.04.2023р., №292 від 29.05.2023р., №651 від 28.04.2023р., №450 від 31.05.2023р., №484 від 23.06.2023р., №339 від 14.06.2023р., №294 від 11.08.2023р., №563 від 23.08.2023р., №129 від 23.11.2023р.).

Позивач зазначає, що на поставлений Товар претензій зі сторони Відповідача не надходило, отже Товар прийнятий Відповідачем за якістю та кількістю.

Ярлики на поставлену продукцію складені Відповідачем, а саме: №1-2-40 від 24.04.2023р., №1-2-62 від 09.05.2023р., №1-2-116 від 12.06.2023р., №1-2-119 від 12.06.2023р., №1-2-140 від 21.06.2023р., №1-2-146 від 30.06.2023р., №1-2-185 від 16.08.2023р., №1-2-195 від 30.08.2023р., №1-2-231 від 04.12.2023р

Таким чином, Відповідач повинен був розрахуватись за поставлену на його адресу

продукцію у наступні строки:

- за видатковою накладною № ЗП-00001156 у строк до 08.06.2023р.

- за видатковою накладною № ЗП-00001336 у строк до 26.06.2023р.

- за видатковою накладною № ЗП-00001698 у строк до 28.07.2023р.

- за видатковою накладною № ЗП-00001794 у строк до 28.07.2023р.

- за видатковою накладною № ЗП-00002073 у строк до 07.08.2023р.

- за видатковою накладною № ЗП-00002182 у строк до 15.08.2023р.

- за видатковою накладною № ЗП-00002835 у строк до 02.10.2023р.

- за видатковою накладною № ЗП-00002987 у строк до 16.10.2023р.

- за видатковою накладною № ЗП-00004316 у строк до 19.01.2024р.

Відповідач здійснив часткову оплату поставленого на його адресу Товару на суму 489 743,60 грн.

Станом на 25.01.2024р. сума основного боргу Відповідача за поставлений Позивачем Товар складає: 2 052 562, 00 грн. Крім того, позивач за первісним позовом просить стягнути з відповідача 34 764, 67 грн. 3% річних та 31 151, 71 грн. втрат від інфляції.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, Господарський суд міста Києва дійшов наступного висновку.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За приписами ч. 1 ст. 902 Цивільного кодексу України виконавець повинен надати послугу особисто.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України).

Нормами ст. 530 ЦК України, закріплено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов`язання по сплаті на користь позивача 2 052 562, 00 грн. Відповідачем вказаний обов`язок не спростований.

Крім того, позивач у відповіді на відзив повідомив суд про часткову оплату від відповідача за первісним позовом в частині стягнення 50 000. 00 грн.

В силу п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у зв`язку з відсутністю предмета спору відбувається, зокрема, у випадку сплати суми боргу боржником.

За таких обставин, оскільки відповідачем частково сплачено позивачеві суму заборгованості у розмірі 50 000, 00 грн., провадження у справі в частині стягнення 50 000, 00 грн. заборгованості підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язанням, в свою чергу, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 ЦК України).

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача суму штрафних санкцій в розмірі 34 764, 67 грн. 3% річних та 31 151, 71 грн. втрат від інфляції.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що відповідач обов`язку по сплаті грошових коштів у визначений договором строк не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

Як унормовано приписами статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник , який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 6 Цивільного Кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому слід зауважити, що у випадках порушення грошового зобов`язання суд не має правових підстав приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов`язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 ЦК України) або на відсутність вини (статті 614, 617 ЦК України чи стаття 218 ГК України).

За своїми ознаками, індекс інфляції є збільшенням суми основного боргу у зв`язку з девальвацією грошової одиниці України, а 3% річних є платою за користування чужими коштами в цей період прострочення виконання відповідачем його договірного зобов`язання, і за своєю правовою природою вони є самостійними від неустойки способами захисту, цивільних прав і забезпечення виконання цивільних зобов`язань, а не штрафною санкцією.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (аналогічна правова позиція викладена у постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку 3% річних, та втрат від інфляції, суд дійшов висновку про те, що обґрунтованою та арифметично вірною є сума 34 764, 67 грн. 3% річних та 31 151, 71 грн. втрат від інфляції, а тому зазначені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо зустрічного позову Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Рівненська атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Александр» про стягнення 17 150, 34 грн. пені та 12 565, 47 грн. штрафу.

Як зазначалось вище, між Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Александр» (далі постачальник) та Державним підприємством «НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «ЕНЕРГОАТОМ» від імені якого діяв відокремлений підрозділ «Рівненська атомна електрична станція»(далі замовник), було укладено Договір поставки від 28.03.2023 року № 53-122-01-23-13154.

Пунктом 3.1 Договору сторонами було погоджено, що продукція поставляється Постачальником в період по 30.11.2023 р. строк поставки продукції по даному договору вказаний у специфікації № 1 (додаток № 1 до даного Договору) та визначається кількістю календарних днів з дати оприлюднення даного договору на веб-порталі Уповноваженого органу згідно Закону України «Про публічні закупівлі». Продукція поставляється Постачальником на умовах DDP згідно «Тнкотермс-2010». Місце поставки та Вантажоодержувач - 34400, м. Вараш, склад Рівненського відділення ВП «Складське господарство» ДП «ПАЕК «Енергоатом».

Відповідно до п. 8.4 Договору датою поставки продукції є дата підписання видаткової накладної або накладної Вантажоодержувачем. Ризик випадкового пошкодження або знищення продукції переходить до Замовника з моменту поставки продукції.

Поставку товару за договором було здійснено повністю на загальну суму 2 542 305,60 грн.

Однак, за окремими видатковими накладними поставка відбулася з порушенням строку поставки, визначеного умовами договору.

- поставка продукції на суму 60 145, 20 грн. згідно з видатковою накладною від 11.08.2023 № ЗП-00002835 відбулася 14.08.2023 з простроченням на 47 днів.

- поставка продукції на суму 45 230,40 грн. згідно з видатковою накладною від 23.08.2023 № 311-00002987 відбулася 28.08.2023 з простроченням на 61 день.

- поставка продукції на суму 74 131, 20 грн. згідно з видатковою накладною від 23.11.2023 № ЗП-00004316 відбулася 01.12.2023із простроченням на 156 днів.

02.08.2023 на адресу ТОВ «ТД «Александр» була направлена претензія про сплату пені та штрафу № 14756/001-юр, однак відповідь на цю претензію на адресу АТ «НАЕК «Енергоатом» не надходила.

Пунктом 9.1 вищевказаного договору передбачено, що у випадку порушення строків поставки, Постачальник зобов`язаний сплатити Замовнику пеню в розмірі 0,1 % вартості непоставленої (недопоставленої) продукції за кожен день прострочення, при цьому, у випадку прострочення поставки (недопоставки) продукції понад тридцять діб. Постачальник додатково сплачує Замовнику штраф у розмірі 7 % вказаної вартості.

У випадку порушення «Постачальником» взятих на себе зобов`язань по поставці продукції відносно якості або комплектності, «Постачальник» сплачує «Замовнику» штраф у розмірі 20% вартості неякісної (некомплектної) продукції. Сплата вказаних штрафних санкцій не звільняє «Постачальника» від виконання зобов`язань по договору.

Як зазначає позивач за зустрічним позовом у відповідача за зустрічним позовом виник борг у вигляді штрафних санкцій за несвоєчасну поставку в розмірі 17 150, 34 грн. пені та 12 565, 47 грн. штрафу.

Згідно зі ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 174 ГК України передбачено, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За умовами ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець мас право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Частиною 1 ст. 663 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Абзацом 3 ч. 1 ст. 664 ЦК України встановлено, що товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

За умовами ст.ст. 525, 526 ЦК України, ч. ч. 1, 7 ст. 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

При цьому відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ч. 2 ст. 231 у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Враховуючи викладене, здійснивши перевірку наданого позивачем математичного розрахунку пені, Господарський суд міста Києва дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 17 150, 34 грн. та 12 565, 47 грн. штрафу.

Судові витрати по сплаті судового збору за первісним позовом, відповідно до положень статті 129 ГПК України, покладаються на відповідача за первісним позовом.

Судові витрати по сплаті судового збору за зустрічним позовом покладаються на відповідача за зустрічним позовом.

Керуючись ст. 129, 236 238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі № 910/1157/24 в частині стягнення з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Александр» - 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. закрити.

2. В іншій частині позовні вимоги за первісним позовом задовольнити повністю.

3.Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «ЕНЕРГОАТОМ» (Україна, 01032, місто Київ, вул. Назарівська, будинок 3, ідентифікаційний код 24584661) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АЛЕКСАНДР» (Україна, 69063, Запорізька обл., місто Запоріжжя, ВУЛИЦЯ ОЛЕКСАНДРІВСЬКА, будинок 2, ідентифікаційний код 38920229) - 2 002 562 (два мільйони дві тисячі п`ятсот шістдесят дві) грн. 00 коп. основний борг, 34 764 (тридцять чотири тисячі сімсот шістдесят чотири) грн. 67 коп. 3 % річних, 31 151 (тридцять одна тисяча сто п`ятдесят одну) грн. 71 коп. втрат від інфляції та 31 777 (тридцять одну тисячу сімсот сімдесят сім) грн. 18 коп. судового збору.

3. Зустрічні позовні вимоги задовольнити повністю.

4. Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АЛЕКСАНДР» (Україна, 69063, Запорізька обл., місто Запоріжжя, ВУЛИЦЯ ОЛЕКСАНДРІВСЬКА, будинок 2, ідентифікаційний код 38920229) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «ЕНЕРГОАТОМ» (Україна, 01032, місто Київ, вул. Назарівська, будинок 3, ідентифікаційний код 24584661) - 17 150 (сімнадцять тисяч сто п`ятдесят) грн. 34 коп. пені, 12 565 (дванадцять тисяч п`ятсот шістдесят п`ять) грн. 47 коп. штрафу та 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп. судового збору.

5. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Алєєва