номер провадження справи 15/57/24
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

10.06.2024 справа № 908/963/24

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Горохова І.С., розглянувши матеріали

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ», 03038, м. Київ, вул. Федорова, 32-А

до відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Оранта - Січ», 69104, м. Запоріжжя, вул. Європейська, 16

про стягнення коштів

суть спору

02.04.2024 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» до відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Оранта - Січ» про стягнення страхового відшкодування в розмірі 33 386,87 грн.

Крім того, позивачем заявлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.04.2024, справу № 908/963/24 передано на розгляд судді Горохову І.С.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 10.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/963/24. Присвоєно справі номер провадження 15/57/24, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання.

Запропоновано відповідачу надати у строк до 10.05.2024 відзив на позовну заяву разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача або визнання позовних вимог, якщо такі докази не надані позивачем. Копію зазначеного документа направити на адресу позивача, докази направлення надіслати суду.

Запропоновано позивачу у строк до 24.05.2024 у разі отримання відзиву на позов надати суду відповідь на відзив, оформлену згідно вимог ст. 166 ГПК України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтується відповідь позивача, якщо такі докази не надані відповідачем, а також надіслати на адресу суду докази, що підтверджують надіслання відповіді на відзив і доданих до нього доказів відповідачу.

Запропоновано відповідачу надати у строк до 10.06.2024, відповідно до ст. 167 ГПК України, надати заперечення разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтується заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем.

11.04.2024 до суду від Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» надійшло клопотання про закриття провадження у справі, оскільки відповідач сплатив коти заявлені до стягнення після пред`явлення позову до суду. Просив стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн з відповідача, судовий збір повернути з Державного бюджету.

11.04.2024 надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач просив відмовити у позові з тих підстав, що на день подання позовної заяви страхове відшкодування відповідачем сплачено у повному обсязі.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

12.04.2024 надійшли заперечення відповідача щодо закриття провадження у справі за відсутності предмета спору з тих підстав, що відповідачем суми страхового відшкодування сплачена до пред`явлення позову. Підстави для закриття провадження у справі відсутні. Просить у позові відмовити, судові витрати покласти на позивача.

Відповідно до ч. ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Згідно з ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд установив.

20.02.2023 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УСГ» та ОСОБА_1 укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 29-0801-23-00005, предметом страхування якого є транспортний засіб «Audi Q3» державний реєстраційний № НОМЕР_1 .

12.12.2023 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Audi Q3» державний реєстраційний № НОМЕР_1 та транспортного засобу «ЗАЗ 110206» державний реєстраційний № НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки поліції, схеми місця ДТП та протоколу про адміністративне правопорушення, витягу постанови Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.01.2024 по справі № 335/12838/23, вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення водієм ОСОБА_2 правил дорожнього руху.

14.12.2023 Страхувальник звернувся до ПрАТ «СК «УСГ» з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування й надав усі необхідні документи.

26.12.2023 ПрАТ «СК «УСГ» па підставі рахунку № СБА-К-4043 від 18.12.2023 року було складено страховий акт № ССКА-9174 та розрахунок суми страхового відшкодування.

26.12.2023 ПАТ «СК «УСГ» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 55 041,72 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 101682.

Відповідно ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Положеннями ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 108 Закону України «Про страхування» встановлено, що до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), мас до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ч. 2 ст. 108 Закону України «Про страхування» якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

До позивача в межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування, виплаченого потерпілій особі, перейшло право зворотної вимоги до особи, винної у скоєнні ДТП.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «ЗАЗ 110206» державний реєстраційний № НОМЕР_2 станом на 12.12.2023 була застрахована у відповідача згідно з полісом № АР-003076547, що підтверджується витягом з централізованої бази даних МТСВУ.

Оскільки, відповідач є страховиком за вказаним полісом, то позивач, у межах понесених ним фактичних витрат, набув право вимоги до ПрАТ «СК «Оранта-Січ».

Відповідно до п. 9.4 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Відповідно до абз. 18 ст. 2 Закону України «Про страхування», франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Вартість відновлювального ремонту розраховується відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

Відповідно до п. 7.38. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, значення ЕЗ (коефіцієнт фізичного зносу) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ....

Відповідно до п. 2,4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до п. 8.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ визначається за наступною формулою:

Сврз = Ср + См + Се х (1 - Ез)

де:

Сврз вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу

Ср - вартість ремоитпо-відновлювальних робіт

См - вартість необхідних для ремонту матеріалів

Сс вартість складників, що підлягають заміні під час ремонту

Ез- коефіцієнт фізичного зносу

Сврз - 12 204,00 грн + 6 604,18 грн + 38 733,54 грн * (1 - 0,541) = 36 586,87 грн.

Згідно з вищевказаного витягу з централізованої бази даних МТСБУ, поліс № АР-003076547 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, передбачає франшизу в розмірі 3200,00 грн та страхову суму (ліміт відповідальності) за шкоду, спричинену майну - 160 000,00 грн.

Сума страхового відшкодування, належного з Відповідача до сплати Позивачу складає 33 386,87 грн = 36 586,87 грн - 3200,00 грн.

27.12.2023 позивач звернувся до відповідача з Заявою на виплату (страхового) відшкодування № 50095, що підтверджується витягом з електронної пошти. Заява залишена відповідачем без задоволення.

Враховуючи не виплату відповідачем кошти, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача коштів у розмірі 33 386,87 грн.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Оранта - Січ» коштів у сумі 33 386,87 грн надійшла до суду поштовими засобами зв`язку 02.04.2024, що підтверджується штампом канцелярії суду про одержання вх. № 1052/08-07124.

Надіслано позовну заяву було рекомендованим листом з повідомленням 28.03.2024, про що свідчить штамп Укрпошти на конверті, який приєднано до матеріалів справи.

На конверті містить штрих код 350. За перевіркою на сайті Укрпошти трекінгу поштового відправлення установлено, що поштове відправлення за вказаним кодом прийнято відділенням Укрпошти 28.03.2024.

28.03.2024 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Оранта - Січ» перерахувало на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» кошти в сумі 51 841,72 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 533_00000/899ct886-7363-4bb7-9582-98dd9d73331f.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 Цивільного кодексу України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Цивільного кодексу України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 Цивільного кодексу України, письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв`язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно.

Відповідно до ст. 171 ГПК України, позов пред`являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 ГПК України, позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копію та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення. Таке надсилання може здійснюватися в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

Заперечення відповідача щодо закриття провадження у справі за відсутності предмета спору суд вважає безпідставними, оскільки позов було пред`явлено до суду з урахуванням його надсилання засобами поштового зв`язку 28.03.2024. Перерахування коштів відповідачем було здійснено 28.03.2024, тобто не до подачі позивачем позову до суду, а в день його надсилання до суду.

Таким чином, обставини щодо відсутності предмета спору виникли після пред`явлення позову про стягнення коштів з відповідача до суду.

Підстави для відмови у позові позивачу відсутні, натомість наявні підстави для закриття провадження у справі за відсутності предмета спору.

Як передбачено в ч. 4 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Положеннями пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі.

З урахуванням наведеного, суд вважає за можливе повернути з Державного бюджету позивачу сплачений судовий збір, про що постановити відповідну ухвалу.

Також позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Відповідач заперечує щодо розподілу судових витрат, оскільки сума страхового відшкодування була сплачена до пред`явлення позову, що виключає застосування ст. 130 ГПК України.

Статтею 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Поняття особи, яка є адвокатом, наводиться в статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", відповідно до положень якої, що адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу надано копії документів: свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я Гедз Юлії Володимирівни від 20.12.2021; договір № 2-12/2023-Ю про надання правничої допомоги від 08.12.2023 укладений між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УСГ» та адвокатським бюро «Гедз»; акт виконаних робіт від 26.03.2024 до договору про надання правничої допомоги № 2-12/2023-Ю від 08.12.2023 за яким було надано правничу допомогу із зверненням з позовом до Господарського суду Запорізької області щодо стягнення коштів з ПрАТ «СК «Оранта - Січ» коштів у сумі 33 386,87 грн у розмірі гонорару 5000,00 грн.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об"єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, ідо визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.

Частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі:

- фіксованого розміру,

- погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» як «форма винагороди адвоката», але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Заперечення відповідача щодо розподілу судових витрат, суд вважає безпідставними з урахуванням наведеного.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу суд вважає обґрунтованим та співмірним з урахуванням обсягу наданих послуг і виконаних робіт, визначених актом виконаних робіт та підлягають присудженню з відповідача на користь позивача, внаслідок неправильних дій відповідача.

Керуючись ст. ст. 126, 129, п. 2 ч. 1 ст. 231, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив

Закрити провадження у справі № 908/963/24 за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Оранта - Січ» про стягнення коштів у розмірі 33 386,87 грн, за відсутності предмета спору.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Оранта - Січ» (вул. Європейська 16, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69104, Україна, ідентифікаційний код юридичної особи 02307292) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» (вул. Федорова 32-А, м. Київ, 03038, Україна, ідентифікаційний код юридичної особи 30859524) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн (п`ять тисяч гривень 00 коп.). Видати наказ.

Повернути Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «УСГ» з Держаного бюджету України сплачений судовий збір при подачі позову до господарського суду, про що постановити відповідну ухвалу.

Копію ухвали направити на адресу учасників справи.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили (ст. ст. 235, 255, 256 ГПК України). Згідно з ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 10.06.2024.

Суддя І. С. Горохов