ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

12.06.2024 Справа № 914/536/24

місто Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Рима Т. Я. за участю секретаря судових засідань Дзвінник Х. Ю., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Львівобленерго",
до відповідача:ОСОБА_1 ,
третя особа 1:Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради,
третя особа 2:фізична особа підприємець Глинка Дмитро Аркадійович,
про:стягнення 799'408,78 грн,
за участю представників:
позивача:Горбунова О. Л.,
відповідача:Бандирський А. С.,
третьої особи 1:Григорович Р. Р.,
третьої особи 2:Глинка Д. А., Бандирський А. С.
I. Процедури.

1. На розгляд Господарського суду Львівської області надійшов позов ПАТ "Львівобленерго" до ОСОБА_1 про стягнення 799'408,78 гривень.

2. Ухвалою від 04.03.2024 Господарський суд Львівської області відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

3. Відповідач подав клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з непідсудністю спору господарському суду.

II. аргументи сторін.

Позиція позивача.

4. ОСОБА_1 з 28.12.2018 орендує в УКВ ДЕР ЛМР нежитлові приміщення, де здійснює господарську діяльність без реєстрації як фізична особа підприємець. При вході до приміщення розміщена вивіска з назвою масажного салону "Саламандр". На веб сайті https://salamandercenter.org.ua розміщене оголошення про надання платних послуг лікування та масажу. Договором оренди на ОСОБА_1 покладено обов`язок укласти договори про надання комунальних послуг та сплачувати вартість комунальних послуг. Незважаючи на це Відповідачка не уклала договору про розподіл електричної енергії.

5. ПрАТ "Львівобленерго" зафіксував у нежитловому приміщенні, яким користується ОСОБА_1 , факт самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі, що не є власністю оператора системи з порушенням схеми обліку. Як наслідок, Позивач 30.10.2023 склав акт про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії.

6. Комісія Позивача з розгляду актів про порушення ухвалила рішення, оформлене протоколом № 036817-а від 17.11.2023, яким вирішила визначити обсяг та вартість необлікованої електричної енергії за період з 30.10.2022 до 30.10.2023. Оскільки електричну енергію Відповідачка використовувала для здійснення підприємницької діяльності, комісія здійснила розрахунок вартості необлікованої електричної енергії для непобутового споживача.

7. Предметом позову є стягнення 799'408,78 грн необлікованої енергії, нарахованої за пунктом 8.4.12 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (надалі ПРРЕЕ).

8. Підставою позову є порушення пунктів 1.2.1, 2.3.3, 5.5.5, 7.6, 8.2.4, 8.2.5, 8.4.2 ПРРЕЕ.

Заперечення відповідача.

9. Відповідачка не здійснює підприємницької діяльності в орендованому приміщенні та передала приміщення в суборенду ФОП Глинці Д. А., який і розмістив у спірному приміщенні фітнес-центр. З огляду на це просить закрити провадження у справі.

Пояснення третьої особи.

10. ФОП Глинка Д. А. в підготовчому засіданні усно пояснив, що отримав у суборенду приміщення, в якому здійснював діяльність. Вклав значну суму коштів для його ремонту та відновлення.

III. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА.

11. Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

12. Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

13. Відповідно до статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

14. Згідно зі статтею 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі позивачами і відповідачами можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто, і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу.

15. Частиною 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках...

16. Відповідно до статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями.

17. Згідно з частинами 1 та 2 статті 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації юридичні особи…; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

18. Частиною 2 статті 50 Цивільного кодексу України встановлено, що фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Відповідно до частини 1 статті 58 Господарського кодексу України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

19. Згідно із частинами 1 та 3 статті 128 Господарського кодексу України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу. Громадянин може здійснювати підприємницьку діяльність безпосередньо як підприємець або через приватне підприємство, що ним створюється.

20. Як установив суд та не заперечують сторони, Відповідачка є фізичною особою, яка не зареєстрована як суб`єкт господарювання. Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, Відповідачка ніколи не була зареєстрована як суб`єкт господарювання (а. с. 60).

21. Стверджуючи, що Відповідачка фактично здійснює господарську діяльність, Позивач посилається на таке:

21.1. Позивач 30.10.2023 провів перевірку Нежитлового приміщення (у якому функціонував заклад Відповідачки "Центр здоров`я та масажу "Саламандра"), яким користувалася Відповідачка. За результатами цієї перевірки Позивач склав акт про порушення (а. с. 20-22). Згідно з цим актом виявлено самовільне підключення до електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі, що не є власністю оператора системи, з порушенням схеми обліку.

21.2. Відповідачка та УКВ ДЕР ЛМР уклали договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № Ф-11575-18 від 28.12.2018 (а. с. 10-14). Згідно з положеннями цього договору об`єкт оренди буде використовуватися для господарських потреб. Після закінчення строку дії договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № Ф-11575-18 від 28.12.2018 Відповідачка та УКВ ДЕР ЛМР продовжили правовідносини з оренди комунального майна. Зокрема, 09.11.2023 уклали новий договір оренди майна, що належить до комунальної власності № Ф-13491-23 (БАП) (а. с. 15-19). Цим договором врегульовано оренду того самого нежитлового приміщення для господарських потреб Відповідачки.

21.3. При вході до приміщення розміщена вивіска з назвою масажного салону "Саламандр". На веб сайті https://salamandercenter.org.ua розміщене оголошення про надання платних послуг лікування та масажу.

22. Проаналізувавши ці докази, суд зауважує таке:

22.1. Акт про порушення, складений Позивачем є належним доказом для підтвердження факту порушення ПРРЕЕ, однак не є допустимим доказом на підтвердження факту здійснення Відповідачкою господарської діяльності без реєстрації.

22.2. Оренда нежитлового приміщення та вказівка у договорі оренди на мету використання "для господарських потреб" не свідчить про здійснення саме Відповідачкою господарської діяльності в орендованому приміщенні. Поняття "господарські потреби" та "господарська діяльність" не є тотожними.

22.3. Суд не зміг дослідити веб сайт https://salamandercenter.org.ua, оскільки такий не функціонує, що підтвердив представник третьої особи 1.

23. Відповідачка та ФОП Глинка Д. А. 01.01.2023 уклали договір суборенди спірного приміщення (а. с. 127-129). ФОП Глинка Д. А. орендував приміщення для проведення діяльності фітнес-центру (пункт 2.1 договору суборенди).

24. Попри аргументи учасників спору про неправомірність укладення договору суборенди без дозволу орендодавця, суд звертає увагу на презумпцію правомірності правочину. Крім того, дійсність чи недійсність договору суборенди не входить до предмету доказування в цій справі.

25. Зважаючи на вказане, наявні у матеріалах справи докази не підтверджують здійснення Відповідачкою господарської діяльності.

26. Отже, ця справа підлягає розгляду за правилами не господарського, а цивільного судочинства.

27. Щодо посилання Позивача на позицію Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/8729/18, то така стосується спору щодо правочину, укладеного під час реєстрації відповідача фізичною особою підприємцем. Станом на час пред`явлення позову відповідач припинив господарську діяльність, однак станом на час укладення та виконання договору, відповідач здійснював господарську діяльність (і був зареєстрований як суб`єкт господарювання). Натомість у цьому спорі Відповідачка ніколи не була зареєстрована як суб`єкт господарської діяльності.

28. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц суд дійшов до висновку, що попри наявність у фізичної особи статусу підприємця, спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства у випадку, якщо договір укладений з фізичною особою як громадянином:

"Суди першої й апеляційної інстанцій встановили, що 15 лютого 2013 року позивач ухвалив рішення № 855, яким надав згоду на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок відповідачеві як громадянину. Суди також встановили, що протоколи засідання комісії позивача від 3 березня 2016 року та від 16 травня 2013 року й акти про визначення збитків від 3 березня 2016 року та від 16 травня 2013 року підтверджують, що проекти землеустрою стосовно відведення земельних ділянок відповідач не розробив, а на земельних ділянках знаходяться об`єкти нерухомого майна, власником яких він є. Крім того, у рішенні суду першої інстанції згадані договір від 20 березня 2013 року № 35/13/Ш про проведення робіт стосовно розробки проекту землеустрою земельної ділянки, замовником яких є відповідач як фізична особа, а також акти встановлення та погодження меж земельних ділянок (без дат), погоджені з власниками або користувачами суміжних земельних ділянок, окрім секретаря позивача.

Тобто, земельні правовідносини виникли між позивачем і відповідачем як фізичною особою, зокрема, стосовно забезпечення розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для їх подальшого передання в оренду відповідачеві і фактичного використання ним земельних ділянок без оформлення договірних відносин з позивачем.

Отже, за змістом вказаних приписів, а також статей 120 і 125 ЗК України отримання у користування (оренду) земельної ділянки комунальної власності та вчинення дій, спрямованих на виготовлення документації із землеустрою, не залежать від наявності у фізичної особи статусу підприємця. Його наявність не свідчить про те, що з моменту державної реєстрації фізичної особи-підприємця вона виступає в такій якості у всіх правовідносинах (див. постанову Великої Палати Верхового Суду від 13 березня 2018 року у справі № 306/2004/15-ц).

Відповідач як фізична особа придбав нежитлові приміщення, що знаходяться на земельних ділянках, а також отримав згоду позивача на розроблення проектів землеустрою щодо відведення цих ділянок з метою подальшого оформлення їх оренди для будівництва й обслуговування будівель ринкової інфраструктури.

Наявність у відповідача статусу підприємця не свідчить про те, що він виступає у такій якості, зокрема, у правовідносинах щодо замовлення документації із землеустрою для набуття в оренду земельних ділянок комунальної власності, а також у правовідносинах з користування земельними ділянками без укладення договору оренди.

Тому Велика Палата Верховного Суду погоджується з аргументами позивача про відсутність юрисдикції господарського суду для розгляду цієї справи та вважає, що спір має розглядатися за правилами цивільного судочинства".

29. Пунктом 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню у порядку господарського судочинства.

30. Частиною 4 статті 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

31. Пунктом 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено повернення сплаченого судового збору у випадку закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом)…

32. Зважаючи на вказане, суд вважає за необхідне повернути Позивачу сплачений судовий збір.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 4, 20, 231, 238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ :

1. Закрити провадження у справі.

2. Роз`яснити Позивачу, що спір підлягає вирішенню за правилами цивільного судочинства.

3. Повернути Приватному акціонерному товариству "Львівобленерго" з Державного бюджету України 11'991,00 грн судового збору, сплаченого за платіжною інструкцією № 3028 від 19.02.2024.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена у порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст ухвали складено та підписано 17.06.2024.

Суддя Рим Т.Я.