ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2024 року Справа № 926/461/24
За позовом Чернівецького національного університету ім. Ю.Федьковича

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Чернівецька обласна енергопостачальна компанія

про визнання недійсними додаткових угод та стягнення сплачених коштів в сумі 195 798,43 грн

Суддя Проскурняк О.Г.

Секретар судового засідання Гончар А.Ю.

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_1

від відповідача ОСОБА_2

СУТЬ СПОРУ: Чернівецький національний університет ім. Ю. Федьковича звернувся до Господарського суду Чернівецької області із позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" про визнання недійсними додаткових угод та стягнення сплачених коштів в сумі 195 798,43 грн.

Позов обґрунтований тим, що за результатами процедури закупівлі електричної енергії між позивачем та відповідачем укладено договір № 707 про постачання електричної енергії споживачу від 28 грудня 2022 року (далі - Договір).

За вказаним Договором, річний плановий обсяг електричної енергії на 2021 рік становить 2 075 000 кВт/год. загальною вартістю 3 693 500 грн. з ПДВ.

В подальшому до вищевказаного договору сторони уклали ряд додаткових угод, внаслідок чого було збільшено ціну на електроенергію, а її обсяг за договором істотно зменшився.

На думку позивача, спірні додаткові угоди укладені без належних на те правових підстав та обґрунтованого документального підтвердження щодо коливання ціни на ринку електричної енергії, у зв`язку з чим, позивач просить суд визнати недійсними додаткові угоди № 2 від 23 лютого 2021 року, № 3 від 16 червня 2021 року, № 4 від 10 серпня 2021 року.

Позивач вказує, що ним сплачено за постачання електричної 1 825 724,34 грн., при цьому відповідачем поставлено електричну енергію не в повному обсязі, а саме 851 755 кВт./год. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача безпідставно сплачені кошти в сумі 195 798,43 грн.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 лютого 2024 року, судову справу № 926/461/24 передано на розгляд судді Проскурняку О.Г.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 08 лютого 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 04 березня 2024 року; зобов`язано позивача надати суду докази доплати судового збору у сумі 3 028,00 грн.

04 березня 2024 року через систему Електронний суд надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому останній вважає позовну заяву безпідставною та необґрунтованою.

У поданому відзиві відповідач вказує, що ним належно, пропорційно та послідовно підтверджено коливання на ринку електричної енергії, а кожне ініційоване збільшення ціни було в межах 10% визначених законодавством.

Крім цього, представник відповідача зазначає, що спірні додаткові угоди укладені відповідно до законодавства, а їх підписання відбувалось за згодою сторін. Разом з цим, погодження з умовами додаткових угод підтверджується і факт виконання останніх сторонами.

Ухвалою суду від 04 березня 2024 року відкладено підготовче засідання у справі № 926/461/24 на 18 березня 2024 року.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 18 березня 2024 року в судовому засіданні оголошено перерву до 02 квітня 2024 року.

Ухвалою суду від 02 квітня 2024 року закрито підготовче провадження у справі № 926/461/24; призначено справу до розгляду по суті на 22 квітня 2024 року.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 22 квітня 2024 року в судовому засіданні оголошено перерву до 21 травня 2024 року.

Ухвалою суду від 21 травня 2024 року відкладено розгляд справи на 03 червня 2024 року.

21 травня 2024 року через систему Електронний суд надійшло клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

Представник позивача в судовому засіданні 03 червня 2024 року заперечувала проти задоволення зазначеного клопотання та підтримала позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 03 червня 2024 року підтримала подане клопотання про зупинення провадження у справі та заперечували проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві.

В порядку статей 8, 222 Господарського процесуального кодексу України, здійснювалося фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів.

На виконання вимог статті 223 Господарського процесуального кодексу України, складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до статті 219 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини справи, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

Щодо клопотання про зупинення провадження у справі.

Порядок та умови зупинення провадження у справі врегульовано положеннями статей 227, 228 ГПК України, в яких наведено вичерпний перелік підстав, за яких суд зобов`язаний та має право зупинити провадження у справі.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 227 ГПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 229 ГПК України, провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення судом обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте мають значення для розгляду справи, провадження у якій зупиняється.

За змістом пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України, обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду до вирішення іншої справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Під неможливістю розгляду справи слід розуміти об`єктивну неможливість для господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

У разі застосування пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України, згідно з вимогами статті 234 ГПК України, у мотивувальній частині ухвали повинно бути зазначено, зокрема, обґрунтування висновків, яких дійшов суд при постановленні ухвали.

Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати: 1) як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом; 2) чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи (аналогічний висновок викладений, зокрема, у постановах Верховного Суду від 13.05.2021 у справі № 917/349/20, від 14.12.2022 у справі № 906/750/21).

Так, обґрунтовуючи клопотання про зупинення провадження у справі представник відповідач зазначає, що товариство з обмеженою відповідальністю Чернівецька обласна енергопостачальна компанія звернулось до Господарського суду Чернівецької області із позовом до Чернівецького національного університету ім. Ю.Федьковича про визнання договору № 707 від 28 грудня 2020 року недійсними та застосувати до сторін Договору двосторонню реституцію.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 20 травня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 926/1335/24.

Відтак, представник відповідача просить зупинити провадження у справі № 926/461/24 до набрання законної сили судового рішення по справі № 926/1335/24

В той же час, відповідачем не конкретизовано, в чому саме полягає об`єктивна неможливість у межах предмету та підстав позову перевірки та встановлення правомірності укладання додаткових угод, що оскаржуються позивачем, оцінки їх на відповідність норм діючого законодавства..

Відтак, суд зазначає, що сама по собі взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про об`єктивну неможливість розгляду однієї справи до прийняття рішення в іншій справі, а зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом розгляду судової справи № 926/461/24. Підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення в ній має значення для справи, що розглядається.

Крім того, суд звертає увагу сторін на наступне.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 02 квітня 2024 року закрито підготовче провадження у справі № 926/461/24; призначено справу до розгляду по суті на 22 квітня 2024 року.

У судовому засіданні 22 квітня 2024 року за участі представників сторін відкрито розгляд справи по суті та за усним клопотання представника відповідача оголошено перерву до 21 травня 2024 року.

Представник відповідача звернувся до суду із клопотання про зупинення провадження у справі - 21 травня 2024 року.

Як вбачається зі змісту пункту 10 частини 2 статті 182 ГПК України, суд вирішує заяви та клопотання учасників справи у підготовчому засіданні.

При цьому, відповідачем не обгрунтовано, чому заявник не міг звернутись з клопотанням про зупинення провадження під час розгляду справи в підготовчому провадженні.

Відповідно до статті 194 Господарського процесуального кодексу України, завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Згідно положень статті 2 ГПК України, на господарське судочинство покладено обов`язок забезпечення розумності строків розгляду справ, а на сторони - неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 27.06.2000 у справі «Фридлендер проти Франції», рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі «Красношапка проти України»).

Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що клопотання відповідача не містить аргументованих та переконливих мотивів необхідності зупинення провадження в справі, а також те, що під час розгляду справи по суті не передбачено вирішення заяв та клопотань учасників справи, суд дійшов висновку відмовити у задоволенні заяви відповідача про зупинення провадження у справі.

По суті спору.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України (далі-ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Чернівецьким національним університетом імені Юрія Федьковича (далі Університет, Позивач) з використанням веб порталу Уповноваженого органу з питань закупівель (інформаційно - телекомунікаційна система Prozorro), проведено відкриті торги щодо закупівлі електричної енергії в обсязі 2 075 000 кіловат - година з очікуваною вартістю 4150 тис. гри.

Положеннями частини 1 статті 5 Закону України Про публічні закупівлі визначено, що закупівлі здійснюються за такими принципами: 1) добросовісна конкуренція серед учасників; 2) максимальна економія, ефективність та пропорційність; 3) відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; 4) недискримінація учасників та рівне ставлення до них; 5) об`єктивне та неупереджене визначення переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі; 6) запобігання корупційним діям і зловживанням.

Метою вказаного Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

За результатами проведеної процедури закупівлі переможцем визнано Товариство з обмеженою відповідальністю Чернівецька обласна енергопостачальна компанія з ціновою пропозицією 3 693 500 грн.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України Про публічні закупівлі, договір про закупівлю господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.

Згідно з часини 1 статті 41 вказаного Закону, договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Так, 28 грудня 2020 року між Чернівецьким національним університетом імені Юрія Федьковича і Товариством з обмеженою відповідальністю Чернівецька обласна енергопостачальна компанія укладено договір на постачання електричної енергії споживачу № 707 (далі Договір).

Відповідно до пункту 2.1 Договору, за цим Договором Постачальник постачає Споживачу Код ДК 021:2015 - 09310000-5 Електрична енергія (Електрична енергія) для забезпечення потреб об`єктів Споживача (далі - електрична енергія), включно з тарифом на послуги з передачі електричної енергії, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Згідно пунктів 2.3, 2.4 Договору, річний плановий обсяг постачання електричної енергії на 2021 рік: 2 075 000 кВт/год. Місце постачання: Україна, Чернівецька обл., об`єкти Замовника.

Пунктом 5.1. Договору визначено, що загальна сума цього Договору складає: 3 693 500 грн. 00 коп. (три мільйони шістсот дев`яносто три тисячі п`ятсот грн. 00 коп.), в тому числі ПДВ 615 583 грн. 33 коп. З них за рахунок кошторисних призначень 3 577 800,00 три в тому числі ПДВ 596 300 грн. та за рахунок відшкодовуваних коштів (орендарями) 115 700,00 грн. в тому числі ПДВ 19 283 грн. 33 коп.

При цьому, в укладеному Сторонами Договорі не визначено ціну за 1 кВт/год. Відтак, судом здійснено розрахунок на основі загальної ціни договору та річного планового обсягу та встановлено, що ціна 1 кВт/год становить 1,78 грн.

Пунктом 13.6 Договору встановлено, що істотні умови Договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань Сторонами в повному обсязі, крім випадків відповідно до ст. 41 ЗУ Про публічні закупівлі:

1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків Споживача;

2) зміни ціни за одиницю Товару (елек тричної енергії) не більше як на 10 відсотків у разі коливання цін такого Товару (електричної енергії) на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в Договорі.

У разі коливання ціни Товару (електричної енергії) на ринку Постачальник письмово звертається до Споживача щодо зміни ціни за одиницю Товару (електричної енергії). Наявність факту коливання ціни Товару (електричної енергії) на ринку підтверджується довідками (завіреними копіями довідок(ок)) відповідних органів, установ, організацій, які уповноважені надавати відповідну інформацію щодо коливання ціни Товару (електричної енергії) на ринку, щодо розміру цін на Товар (електричну енергію) на момент укладання Договору та на момент звернення до вказаних органів, установ, організацій.

У разі виникнення необхідності у подальшій зміні ціни Товару (електричної енергії) (відносно попередньої зміни ціни) наявність факту коливання ціни Товару (електричної енергії) на ринку підтверджується довідкою (завіреною копією довідки) щодо розміру цін Товару (електричної енергії) тільки на дату звернення до вказаних органів, установ, організацій.

Зміна ціни за одиницю Товару (електричної енергії) можлива тільки за умови здійснення поставки Товару (електричної енергії) за раніше встановленою ціною;

3) покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної у Договорі;

4) продовження строку дії Договору та виконання зобов`язань щодо передання Товару(електричної енергії), у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат Споживача, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення Суми, визначеної у Договорі;

5) узгодженої зміни ціни в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу)) та якості Товару (електричної енергії);

6) зміни ціни у зв`язку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок;

7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу інфляції, зміни біржових котирувань або показників Platts, регульованих цін (тарифів) нормативів, які застосовуються в договорі про закупівлю;

Якщо протягом строку дії цього Договору на підставі рішень суб`єктів владних повноважень буде змінено порядок державного регулювання ціни на предмет закупівлі, внаслідок чого виконання зобов`язань на умовах встановлених цим Договором, неминуче призведе до збитків внаслідок заниження ціни предмета закупівлю відношенню до економічно обґрунтованої ціни за відсутності нормативно встановлених джерел покриття такої різниці, Сторони можуть переглянути умови цього Договору щодо ціни непоставленого предмета закупівлі з метою приведення її до економічно обґрунтованого рівня.

8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини шостої статті 41 Закону.

У подальшому, керуючись пунктом 2 частини 5 статті 41 Закону України Про публічні закупівлі (далі Закон) сторонами укладено 7 додаткових угод до Договору, згідно яких було збільшено ціну на електроенергію з одночасним зменшенням обсягу постачання електричної енергії. Зокрема:

- додатковою угодою № 1 від 22 лютого 2021 року ціну за 1 кВт/год збільшено до 1,9227 грн з ПДВ, кількість електроенергії зменшено до 1 920 996,52 кВт/год.

- додатковою угодою № 2 від 23 лютого 2021 року ціну за 1 кВт/год збільшено до 2,0796 грн з ПДВ, кількість електроенергії зменшено до 1 776 062,7 кВт/год.

Листом від 04 лютого 2021 року № 2331 Товариство обґрунтувало необхідність підвищення ціни коливанням ціни на ринку у розмірі 21,3%. Па підтвердження коливання ціни Товариством надано довідки Чернівецької торгово-промислової палати № 1399/1 від 30 грудня 2020 року та № 110/2 від 03 лютого 2021 року про середньозважену ціну електричної енергії, згідно офіційного веб-сайту ДП Оператор ринку на добу наперед станом на 28 грудня 2020 року (1462,93 грн) та на 04 лютого 2021 року (1774,34 грн).

- додатковою угодою № 3 від 16 червня 2021 року ціну за 1 кВт/год збільшено до 2,2085 грн з ПДВ, кількість електроенергії зменшено до 1 704 428,00 кВт/год.

Листом від 19 квітня 2021 року № 5929/1 Товариство обґрунтувало необхідність підвищення ціни коливанням ціни на ринку у розмірі 6,2%. На підтвердження коливання ціни Товариством надано витяг з сайту ДП Оператор ринку на 23 лютого 2021 та довідку Чернівецької торгово-промислової палати №472/5 від 19 квітня 2021 року про середньозважену ціну електричної енергії, згідно офіційного веб-сайту ДП Оператор ринку на добу наперед станом на 19 квітня 2021 року (1735,79 грн).

- додатковою угодою № 4 від 10 серпня 2021 року ціну за 1 кВт/год збільшено до 2,42912 грн з ПДВ, кількість електроенергії зменшено до 1 573 037,00 кВт/год.

Листами від 03 серпня 2021 року № 9242/1, № 9243/1, № 9244 Товариство обґрунтувало необхідність підвищення ціни коливанням ціни на ринку у розмірі 56,4%. На підтвердження коливання ціни Товариством надано довідку Чернівецької торгово-промислової палати № 927/1, № 927/2, №927/3 від 02 серпня 2021 року про середньозважену ціну електричної енергії, згідно офіційного веб-сайту зміна середньозваженої ціни електричної енергії в торговій зоні ОЕС України на ринку на добу наперед (РДН) станом на 23 липня 2021 року (1541,32 грн), станом на 30 липня 2021 року (1727,33 грн), зміна ціни 12,07 %, на 01 серпня 2021 року (2119,14 грн), зміна ціни на 22,68 % та станом на 02 серпня 2021 року (2119,14), зміна ціни на 21,68 %.

Загалом, згідно вказаних угод, ціну на електроенергію збільшено на 26,34 % у порівнянні з ціною зазначеною у Додатковій угоді № 1, яка не оскаржується позивачем, а кількість електроенергії зменшено на 347 959,52 кВт/год.

Інші Додаткові угоди укладені між Сторонами, а саме Додаткова угода № 5 від 30 серпня 2021 року, Додаткова угода № 6 від 07 вересня 2021 року, Додаткова угода № 7 від 30 вересня 2021 року не брались судом уваги, оскільки вони стосуються предмета позову.

На виконання умов Договору, відповідач поставив позивачу електроенергію у кількості 851 755 кВт/год, на підтвердження чого надано акти прийняття-передавання товарної продукції-активної електричної енергії

Позивачем на виконання умов договору сплачено кошти на загальну суму 1 825 724,34 грн, що підтверджується платіжними дорученнями про сплату коштів, що містяться в матеріалах справи.

Згідно з статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 2 статті 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема: визнання правочину недійсним.

Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з абзацу 1 частини 1 статті 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені у статті 203 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Тобто, для того щоб визнати той чи інший правочин недійсним, позивач по справі має довести, що такий правочин, саме в момент його укладання, зокрема, суперечив Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Як встановлено судом, Чернівецьким національним університетом імені Юрія Федьковича за результатами проведеної процедури закупівлі електричної енергії відповідно до вимог Закону України Про публічні закупівлі було укладено з переможцем - Твариством з обмеженою відповідальністю Чернівецька обласна енергопостачальна компанія Договір № 707 про постачання електричної енергії споживачу від 28 грудня 2020 року в обсязі 2 075 000 кВт/год з терміном поставки товарів з 01 січня 2021 до 31 грудня 2021 року, загальна сума Договору 3 693 500,00 грн з ПДВ. Отже, вбачається, що сторони у договорі обумовили усі істотні умови.

Згідно з пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України |Про публічні закупівлі, істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

Аналіз змісту спірних додаткових угод свідчить про те, що сторони укладали їх з метою зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10% з обґрунтуванням коливання ціни такого товару на ринку, при цьому не збільшуючи суму закупівлі визначену в договорі, тобто, правовою підставою для їх укладення були норми пункт 2 частини 5 статті 41 цього Закону.

За приписами пункту 8 частини 2 статті 22 Закону України Про публічні закупівлі, тендерна документація має містити проект договору про закупівлю з обов`язковим зазначенням порядку змін його умов.

Частиною 4 статті 41 Закону України Про публічні закупівлі передбачено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, зокрема відповідно до умов договору.

Згідно частини 1 статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 651 Цивільного кодексу України, зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Закон України Про публічні закупівлі не містить виключень з цього правила.

Отже, зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проекту, що входив до тендерної документації); підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку, що обґрунтоване і документально підтверджене постачальником; ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися.

Необхідність укладення оспорюваних додаткових угод № 1-4 до Договору обґрунтовано відповідачем коливанням ціни електричної енергії на ринку, на підтвердження якого (коливання) відповідачем було надано довідки Чернівецької торгово-промислової палати №1399/1 від 30 грудня 2020 року, № 110/2 від 03 лютого 2021 року, № 472/5 від 19 квітня 2021 року, №927/1 від 02 серпня 2021 року, № 927/2 від 02 серпня 2021 року, № 927/3 від 02 серпня 2021 року про середньозважену ціну електричної енергії.

Водночас, згідно з додатковими угодами № 1-4, чотири разів змінено істотні умови договору, а саме: збільшено ціну за одиницю товару з 1,78 грн (ціна встановлена судом з огляду на ціну договору та річний плановий обсяг) до 2,42912 грн за 1 кВт/год та зменшено кількість товару з 2 075 000 до 1 573 037 кВт/год. Фактично ціна за 1 кВт/год (одиницю товару) збільшилася на 36,46% порівняно з ціною в Договорі та на 26,34% порівняно ціною в Додатковій угоді № 1 (яка не оскаржується позивачем), а кількість електричної енергії, яка підлягала поставці, було зменшено на 501 963 кВт/год порівняно з обсягами зазначеними в Договорі та на 347 959,52 кВт/год порівняно з обсягами зазначеними в Додатковій угода № 1 (яка не оскаржується позивачем).

Відповідно до частини 1 статті 188 Господарського кодексу України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. При цьому сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це іншій стороні договору. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у 20-денний строк після одержання пропозиції повідомляє іншу сторону про результати такого розгляду.

Будь-який покупець товару, за звичайних умов, не може бути зацікавленим у збільшенні його ціни, а відповідно й у зміні відповідних умов договору. Тобто, навіть за наявності росту цін на ринку відповідного товару, який відбувся після укладення договору, покупець має право відмовитися від підписання невигідної для нього додаткової угоди, адже ціна продажу товару вже визначена в договорі купівлі-продажу чи поставки. При цьому, така відмова покупця не надає постачальнику права в односторонньому порядку розірвати договір.

Суд зауважує, що споживач мав беззаперечне право на отримання електроенергії по ціні, визначеній в укладеному сторонами договорі, однак, без надання письмових заперечень чи проведення переговорів щодо пропозиції відповідача про збільшення ціни підписав оскаржувані додаткові угоди, внаслідок чого ціна електроенергії збільшилася на збільшилася на 36,46% порівняно з ціною в Договорі та на 26,34% порівняно ціною в Додатковій угоді № 1 (яка не оскаржується позивачем), а обсяг поставки електроенергії за договором істотно зменшився.

Відтак, враховуючи викладене, суд вважає, що така поведінка сторін призвела до повного нівелювання результатів відкритих торгів.

Метою регулювання, передбаченого статті 41 Закону Про публічні закупівлі, а саме закріплення можливості сторін змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10% є запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника.

Стаття 652 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Через зміну істотних обставин договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Із наведеного вбачається, що передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%. Інше тлумачення відповідної норми Закону України «Про публічні закупівлі» нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів. Тобто, обмеження 10% застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначену в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод).

Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.09.2022 у справі №927/4058/21, від 22.06.2022 у справі №917/1062/21, від 07.12.2022 у справі №927/189/22 прийнятих у подібних правовідносинах, за наслідками розгляду спорів про визнання недійсними додаткових угод, що були укладені під час дії нової редакції Закону України Про публічні закупівлі, яка вступила в законну силу 19.04.2020 та застосовується до спірних правовідносин.

Суд зауважує, що тендер проводиться не лише для того, що закупівля проведена на максимально вигідних умовах, але й для того, щоб забезпечити однакову можливість всім суб`єктам господарювання продавати свої товари, роботи та послуги.

Таким чином, перемога у тендері та укладення договору за однією ціною та її подальше підвищення більш як на 10%, а саме на 36,46%, шляхом так званого "каскадного" укладення декількох додаткових угод є нечесною та недобросовісною діловою практикою з боку постачальника, та свідчить про свідоме заниження цінової пропозиції у тендері з метою перемоги.

У пунктах 88-90 постанови від 24 січня 2024 року у справі №922/2321/22 Велика Палата Верховного Суду виклала висновок про застосування норм пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України Про публічні закупівлі.

Так, ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.

Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у випадку зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, в порядку статті 652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону №922-VIII, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

Згідно частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 30.01.2019 року у справі №755/10947/17, від 10.11.2021 року у справі №825/997/17 неодноразово наголошувала на тому, що незалежно від того, чи перераховані всі постанови, в яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.

Відтак, судом при вирішенні цієї справи враховується остання правова позиція Великої Палати Верховного Суду, а саме: викладена у постанові від 24 січня 2024 року у справі №922/2321/22

Щодо документального підтвердження коливання цін на електричну енергію на ринку, суд вказує наступне.

Чинне законодавство про публічні закупівлі не визначає, які саме органи, установи чи організації мають право надавати інформацію щодо коливання цін на ринку і які документи можуть підтверджувати таке коливання. Такі органи і документи можуть визначатися замовником при формуванні тендерної документації, а сторонами - при укладенні договору (відповідно до тендерної документації).

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження обставин коливання ціни електричної енергії на ринку відповідачем для споживача було надано, зокрема цінові довідки Чернівецької торгово-промислової палати №1399/1 від 30 грудня 2020 року, № 110/2 від 03 лютого 2021 року, № 472/5 від 19 квітня 2021 року, №927/1 від 02 серпня 2021 року, № 927/2 від 02 серпня 2021 року, № 927/3 від 02 серпня 2021 року про середньозважену ціну електричної енергії які ґрунтуються на інформації з сайту ДП Оператор ринку на добу наперед про середньозважену ціну електричної енергії (Об`єднаної енергетичної системи України) станом на конкретне число із долученням до довідок відповідних роздруківок із сайту ДП Оператор ринку.

Оцінюючи докази надані відповідачем в підтвердження обставин коливання ціни електричної енергії на ринку, суд вважає їх неналежними та недопустимими у розумінні статті 76, 77 ГПК України, оскільки вказані цінові довідки та роздруківки не містять відомостей та аналізу щодо динаміки ціни на електроенергію в періоди між укладенням договору та кожної окремої додаткової угоди.

З огляду на що, суд дійшов висновку, що відповідач не довів факт коливання ціни на електричну енергію на ринку в бік збільшення, що може бути підставою для зміни істотних умов договору, а також необхідність збільшення ціни, а відтак постачальником не дотримано порядку, встановленого Законом України Про публічні закупівлі.

Зважаючи на викладене, вбачається не відповідність укладених додаткових угод № 2-4 положенням пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України Про публічні закупівлі, згідно з яким істотні умови договору про закупівлю можуть змінюватися після його підписання у випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.

Варто зауважити, що виключно коливання цін на ринку електроенергії не може бути беззаперечною підставою для автоматичного перегляду (збільшення) погодженої сторонами ціни за одиницю товару.

Натомість, сторони послідовно збільшували вартість електроенергії, за відсутності доказів, що її вартісні показники упродовж дії договору зростали в такій прогресії, що виконання його умов стало вочевидь невигідним (збитковим) для позивача.

Можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених Законом України Про публічні закупівлі (постанова Верховного Суду від 12.09.2019 у справі №915/1868/18).

Відтак, укладання Договору про постачання електричної енергії після укладання Додаткових угод було неефективним, здійсненим на шкоду інтересам позивача, з порушенням норм Закону України Про публічні закупівлі, з огляду на що, суд дійшов висновку про визнання недійсними додаткових угод № 2 від 23 лютого 2021 року, №3 від 16 червня 2021 року, № 4 від 10 серпня 2021 року до Договору № 707 про постачання електричної енергії споживачу від 28 грудня 2021 року.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача 195 798,43 грн, суд зазначає наступне.

Згідно статті 714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 669 Цивільного кодексу України визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється в договорі купівлі-продажу в відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Відповідно до частини статті 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Недійсність додаткових угод № 2, 3, 4 означає, що зобов`язання сторін регулюються додатковою угодою № 1. Відтак, постачання електричної енергії споживачу, і його оплата мала здійснюватися сторонами відповідно до умов додаткової угоди № 1, а саме з розрахунку 1,9227 грн за 1 кВт/год.

Як встановлено судом, Чернівецькому національному університету ім. Ю. Федьковича за договором № 707 про постачання електричної енергії споживачу від 22 лютого 2020 року поставлено електричної енергії в обсязі 851 755 кВт/год на загальну суму 1 825 724,30 грн, яка сплачена споживачем у повному обсязі, що підтверджується відповідними актами приймання-передачі електричної енергії по місяцях та платіжними дорученнями.

З огляду на викладене, здійснюючи розрахунок за поставлену електричну енергію за тарифом, визначеним додатковою угодою № 1, позивач повинен був сплатити за поставлену електричну енергію в обсязі 851 755 кВт/год кошти у розмірі 1 637 669,34 грн.

Відтак, внаслідок виконання Чернівецьким національним університетом ім. Ю. Федьковича своїх фінансових зобов`язань згідно укладеного Договору, відповідачем було неправомірно набуто грошові кошти на загальну суму 188 054,96 грн, а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на підставі статті 1212 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку позовні вимоги щодо стягнення надмірно сплачених коштів задовольнити частково та стягнути з відповідача 188 054,96 грн.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1, 2, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76 ГПК України).

Згідно частини 1 статті 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку позов задовольнити частково.

Стосовно розподілу судових витрат.

Частиною 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до положень частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктами 2.1., 2.2 частини 2 статті 4 вказаного Закону унормовано, що за подання до господарського суду: позовної заяви майнового характеру ставку судового збору встановлено в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви немайнового характеру встановлено в розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на 1 січня 2024 року статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" встановлений прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3 028,00 грн.

Відтак, розмір судового збору, що підлягає оплаті за подання позовної заяви з двома позовними вимогами, а саме: майнового характеру про стягнення 195 798,43 грн становить 3 028,00 грн та немайнового характеру про визнання недійсними додаткових угод становить 3 028,00 грн.

Сплата судового збору підтверджується платіжними інструкціями № 260 від 01 лютого 2024 року, № 345 від 13 лютого 2024 року, що містяться в матеріалах справи

Згідно положень пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, з огляду на часткове задоволення майнової вимоги позивача, судовий збір у розмірі 5 931,25 грн. слід покласти на відповідача

Керуючись статтями 2, 4, 5, 123, 194, 196, 219, 222, 232 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Відмовити у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.

2. Позов задовольнити частково.

3. Визнати недійсними додаткові угоди № 2 від 23 лютого 2021 року, № 3 від 16 червня 2021 року, № 4 від 10 серпня 2021 року до договору № 707 про постачання електричної енергії споживачу від 28 грудня 2020 року укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю Чернівецька обласна енергопостачальна компанія та Чернівецьким національним університетом імені Юрія Федьковича (в частині зміни ціни).

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Чернівецька обласна енергопостачальна компанія (58001, Чернівецька обл., Чернівецький р-н, м. Чернівці, вул. Целана Пауля, буд. 6, ) на користь Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича (58002, Чернівецька обл., Чернівецький р-н, м. Чернівці, вул. Коцюбинського Михайла, буд. 2, ) сплачені кошти в сумі 188 054,96 грн та 5 931,25 грн судового збору.

5. Відмовити у задоволені позову в частині стягнення коштів в сумі 7 743,47 грн.

Повний текст рішення складено та підписано 11 червня 2024 року

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Західного апеляційного господарського суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.Г. Проскурняк