РІШЕННЯ

05 червня 2024 року м. ТернопільСправа № 921/237/24

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Чопка Ю.О.

за участі секретаря судового засідання Саловська О.А.

розглянув справу

за позовом: Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк "Львів" (79008, м.Львів, вул. Сербська, 1)

до відповідача 1: Фізичної особа-підприємця Герасимів Володимира Михайловича ( АДРЕСА_1 )

відповідача 2: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 1 432 566,56 грн заборгованості за кредитним договором №50/В/2023 від 13.02.2023

За участю представників від:

Позивача: не з`явився

Відповідачі: не з`явилися

Зміст позовних вимог, позиція позивача.

Акціонерне товариство Акціонерно-комерційний банк "Львів" звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Герасимів Володимира Михайловича (відповідач 1) та ОСОБА_1 (відповідач 2) про стягнення заборгованості в розмірі 1 432 566,56 грн (1 317 948,72 грн заборгованості по основному боргу, 114 617,84 грн заборгованості по відсотках) за кредитним договором №50/В/2023 від 13.02.2023.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе за генеральним договором №50/В/2023 від 13.02.2023 року зобов`язань по сплаті тіла кредиту та відсотків за користування кредитом, внаслідок чого АТ АКБ "Львів" має право вимагати дострокове повернення кредиту в розмірі 1 317 948,72 грн та відсотків за користування кредитом в сумі 114 617,84 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 18.04.2024, головуючим суддею для розгляду справи № 921/237/24 визначено суддю Чопка Ю.О.

Позиція відповідачів

Відповідачі участі уповноваженого представника у судові засідання не забезпечили, відзиву на позовну заяву, в порядку ст.165 ГПК України, у встановлений в ухвалі від 22.04.2024 (про відкриття провадження у справі) не надали.

Частиною 9 статті 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Норма такого ж змісту відображена і у ч.2 ст.178 ГПК України.

Процесуальні дії суду у справі.

Ухвалою суду від 22.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №921/237/24 за правилами загального позовного провадження; підготовче судове засідання у даній справі призначено на 13.05.2024; встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов.

Надалі, ухвалою суду від 13.05.2024 закрито підготовче провадження по справі №921/237/24 та призначено її до розгляду по суті на 05.06.2024.

Позивач участі повноважного представника в судовому засіданні 05.06.2024 не забезпечив.

Разом з тим, в матеріалах справи міститься заява б/н від 10.04.2024 (вх.№3128 від 18.04.2024) в яких Акціонерне товариство "Акціонерно-комерційний банк "Львів" підтримує позовні вимоги та просить суд розглядати справу без участі його представника.

Відповідачі явку повноважного представника в судове засідання 05.06.2024 не забезпечили.

Судом здійснювалось надіслання копій ухвал суду у даній справі відповідачам за адресою: АДРЕСА_1 , що вказана у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань та витягу з Єдиного демографічного реєстру, які сформовані судом 09.05.2024.

Рекомендовані повідомлення, якими за вказаною адресою відповідачам направлялась судова кореспонденція, повернулись на адресу суду без вручення із відміткою підприємства зв`язку "Укрпошта": "адресат відсутній за вказаною адресою".

Не перебування відповідача за місцем його державної реєстрації чи небажання отримати поштову кореспонденцію та, як наслідок, неможливість направлення в засідання свого повноважного представника і ненадання відзиву, не є перешкодою розгляду справи судом відповідно за наявними матеріалами і не свідчить про порушення норм процесуального права саме зі сторони суду. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 03.03.2018, винесеній по справі №911/1163/17.

Виходячи зі змісту статей 120, 242 ГПК України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270), у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною (наявність такої адреси в ЄДР прирівнюється до повідомлення такої адреси стороною), і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17.11.2021 у справі №908/1724/19, від 14.08.2020 у справі №904/2584/19 та від 13.01.2020 у справі №910/22873/17.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б, від 21.01.2021 у справі №910/16249/19, від 19.05.2021 у справі №910/16033/20, від 20.07.2021 у справі №916/1178/20, від 01.03.2023 у справі №910/18543/21).

Судом враховано, що у силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66,69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України №1-5/45 від 25.01.2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що учасникам справи було створено належні умови для підготовки до розгляду справи, надання заяв по суті справи та доказів в обґрунтування своїх вимог або заперечень, тому є підстави для розгляду справи за наявними в справі матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

13.02.2023 між Акціонерним товариством Акціонерно-комерційний банк "Львів" (далі - Банк) та фізичною особою-підприємцем Герасимів Володимиром Миколайовичем (далі - Позичальник) було укладено Генеральний договір №50/В/2023.

Відповідно до п. 1.1. Генерального договору Банк (позивач) зобов`язується встановити Позичальнику (відповідачу 1) максимальний ліміт заборгованості (кредитування), в межах якого надавати йому кредити, овердрафти, гарантії, відкривати кредитні лінії (надалі разом іменуються - Кредити) у розмірі та на умовах, обумовлених цим Договором та Додатковими договорами до нього, а Позичальник зобов`язується виконувати свої обов`язки по поверненню Кредитів, в тому числі по сплаті процентів, комісій за користування ними, а також інших платежів, передбачених цим Договором та Додатковими договорами до нього.

Конкретні умови кредитування, зокрема, тип Кредиту, сума, валюта, процентна ставка, комісія, порядок видачі Кредиту, строк повернення, цільове призначення Кредиту, визначаються Додатковими договорами, що укладаються між сторонами, та є невід`ємною частиною цього Договору (п.1.2. Генерального договору).

Згідно п.2.1. Генерального договору Банк здійснює кредитування за цим Договором на наступних умовах: максимальний ліміт заборгованості та валюта кредитування 2 000 000 грн; строк дії включно до 12.02.2033 (120 місяців).

13.02.2023 між Банком та Позичальником було укладено додатковий договір №50/В/2023-1 про надання кредиту до Генерального договору №50/В/2023 від 13.02.2023.

Згідно додаткового договору №50/В/2023-1 від 13.02.2023 Банк зобов`язується надати у власність Позичальникові грошові кошти (надалі Кредит) у розмірі та на умовах, обумовлених цим Договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти та комісії за користування ним.

Відповідно до п.2.1. Додаткового договору №50/В/2023-1 від 13.02.2023 Банк видає Позичальнику Кредит, а Позичальник приймає його на наступних умовах:

- розмір та валюта Кредиту 1 400 000,00 грн;

- призначення Кредиту поповнення обігових коштів;

- процентна ставка 25% річних;

- дата повернення Кредиту у повному обсязі 12.02.2026;

- порядок видачі Кредиту безготівково на поточний рахунок Позичальника;

- графік повернення Кредиту згідно графіку погашення кредиту оформленого додатком №1 до цього Договору, що є його невід`ємною частиною.

На виконання умов додаткового договору №50/В/2023-1 від 13.02.2023 Банк надав Позичальнику грошові кошти у розмірі 1 400 000,00 грн, що підтверджується меморіальним ордером №436486 від 13.02.2023.

Проценти за користування Кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по Кредиту за методом "факт/360" (фактична кількість днів у місяці, але умовно 360 у році), за ставкою, визначеною Додатковими договорами до цього Договору з моменту видачі кредиту до терміну, вказаного у Додатковому договорі до Генерального договору (п.3.2. Генерального договору).

Позичальник сплачує проценти, нараховані відповідно до п.3.2. цього Договору, у валюті отриманого Кредиту щомісяця, але не пізніше останнього банківського дня місяця, за який вони нараховані (п.3.4. Генерального договору).

Відповідно до п.4.1. Генерального договору Позичальник зобов`язаний повернути Банку Кредит/кредити у повному обсязі в порядку та терміни, передбачені цим Договором і Додатковими договорами.

Повернення Кредиту здійснюється шляхом безготівкових перерахунків або внесенням готівки в касу Банку (п.4.2. Генерального договору).

Додатком №1 від 13.02.2023 до Додаткового договору №50/В/2023-1 від 13.02.2023 сторонами погоджено графік погашення Кредиту.

Положеннями п.4.9. Генерального договору визначено право Банку у випадках передбачених у п.2.7. цього договору, вимагати дострокового повернення Кредиту/кредитів, процентів, комісій та інших, належних до сплати платежів за цим Договором, про що він письмово повідомляє Позичальника.

Наведеному праву Банку кореспондує визначений в п.4.10. Договору обов`язок Позичальника протягом 10-ти днів з моменту отримання письмової вимоги Банку (п.4.9.) достроково повернути Кредити, проценти, комісії та інші, належні до сплати платежі за цим Договором.

Пунктом 10.1. Генерального договору сторони погодили, що останній набирає чинності з дня підписання його обома сторонами та діє до повного виконання ними своїх зобов`язань.

Також 13.02.2023 між Акціонерним товариством Акціонерно-комерційний банк "Львів" (далі - Кредитор) та ОСОБА_1 (далі Поручитель) було укладено договір поруки №50/В/2023/Р-1 (далі Договір поруки).

Згідно п.1.1. Договору поруки порукою за цим договором забезпечується належне виконання позичальником основного зобов`язання у повному обсязі.

Безпосередні обсяг, розмір, порядок і умови виконання основного зобов`язання визначаються відповідно до умов Кредитного договору (генеральний договір №50/В/2023 від 13.02.2022), з урахуванням усіх додаткових договорів/угод і додатків до нього, які укладені та/або будуть укладені в майбутньому (п.1.2. Договору поруки).

Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Позичальник, включаючи сплату основного боргу (повернення Кредиту), процентів, неустойки, відшкодування збитків, сплати інших платежів, обумовлених Кредитним договором (п.1.3. Договору поруки).

Поручитель несе солідарну з Позичальником відповідальність за належне виконання Позичальником Основного зобов`язання (п. 1.4. договору поруки).

Як стверджує позивач, відповідач 1 порушив свої зобов`язання за договором, зокрема припинив здійснювати щомісячні платежі, які передбачені графіком платежів. У зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість по кредиту та по сплаті процентів.

Позивач звернувся до відповідача 1 з листом-вимогою №2170/0-05 від 15.03.2024 та до відповідача 2 з листом-вимогою №2200/0-05 від 15.03.2024 про оплату заборгованості за договором, однак відповідач 1 та відповідач 2 вимог не виконали. Копії вимог, докази направлення їх відповідачам (копії описів вкладення, списків згрупованих відправлень, поштових квитанцій) наявні в матеріалах справи.

Вимога позивача залишена відповідачами без відповіді та виконання.

Враховуючи, що позичальник не виконав грошових зобов`язань за договором, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права шляхом стягнення солідарно у примусовому порядку заборгованості за кредитним договором з позичальника/відповідача 1 та поручителя/відповідача 2.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд при ухвалені рішення, висновки суду.

Статтями 15,16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.530 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (ч.1 ст.1046 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися порукою (ч.1 ст.546 ЦК України).

Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

На виконання умов Генерального договору та Додаткової угоди позивач свої зобов`язання виконав у повному обсязі згідно з умовами договору та надав відповідачу 1 кредитні кошти.

Нормами ст.599 ЦК України, ст.202 ГК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Судом з`ясовано, що в порушення умов Генерального договору та Додаткової угоди, приписів перелічених норм, а також ст. ст. 11, 14 ЦК України, ст.ст. 173, 174, 193 ГК України, відповідач 1 вчасно не повернув кредитні кошти та не здійснив інші обумовлені договором платежі, заборгувавши станом на час звернення з позовом 1432566,56 грн, із яких: 1 317 948,72 грн заборгованості по основному боргу та 114617,84 грн заборгованості по відсотках за період з 01.12.2023 по 03.04.2024.

Як вбачається з матеріалів справи, факт прострочення виконання вказаного зобов`язання відповідачем 1 не заперечується.

Доказів на підтвердження повернення Банку кредитних коштів як в строк обумовлений у листі-вимозі, так і станом на час розгляду справи в суді, відповідачем 1 не представлено.

Згідно з ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Приймаючи до уваги те, що відповідач 1 не вчинив необхідних дій, передбачених сторонами у договорі та не розрахувався за кредит у визначений умовами договору строк, доказів протилежного суду не надав, суд дійшов висновку, що останній є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання за кредитним договором на суму 1 432 566,56 грн, із яких: 1 317 948,72 грн заборгованості по основному боргу та 114 617,84 грн заборгованості по відсотках, а отже позовні вимоги щодо стягнення основного боргу та процентів є правомірними, обґрунтованими, такими, що підтверджуються матеріалами справи, та підлягають задоволенню.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором (ст. 611 ЦК України).

Згідно ч.1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

За таких обставин, вимоги про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості в сумі 1 432 566,56 грн,грн підлягають задоволенню як обґрунтовані та не спростовані у встановленому законом порядку.

Розподіл судових витрат.

В порядку ст.ст. 123, 129 ГПК України судовий збір в сумі 21 488,50 грн покладається на відповідачів.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 3, 4, 12,13, 20, 73-80, 86, 91, 123, 129, 233, 236-240 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити.

2.Стягнути з солідарно з фізичної особи підприємця Герасиміва Володимира Михайловича, АДРЕСА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк "Львів", м.Львів, вул. Сербська, 1 (код 09801 (один мільйон чотириста тридцять дві тисячі п`ятсот шістдесят шість) грн. 56 коп. заборгованості за основним боргом і відсотками і 21 488 (двадцять одну тисячі чотириста вісімдесят вісім) грн. 50 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3.Судові витрати покласти на відповідача.

Протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення сторони вправі оскаржити його до Західного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення виготовлено 11 червня 2024 року.

Суддя Ю.О. Чопко