ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
17.06.2024 Справа №905/554/24
Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,
про стягнення 224913,48 грн,
без виклику представників, -
І. Короткий зміст позовної заяви, заперечень та інших заяв, клопотань учасників справи:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕГА-ПЛЮС» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою №б/н від 03.04.2024 (сформовано в системі «Електронний суд» 03.04.2024) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармацевтична компанія «Здравица» про стягнення боргу у загальній сумі 224913,48 грн на підставі договору поставки №1/19 ФКЗ від 02.01.2019.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем зобов`язань за договором поставки №1/19 ФКЗ від 02.01.2019 в частині оплати вартості переданого товару на загальну суму 224913,48 грн, внаслідок чого утворилась заборгованість.
Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.ст. 526, 625, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст.193, 265 Господарського кодексу України.
До клопотання додано: реєстр податкових накладних; адвокатський запит б/н від 27.03.2024; електронна копія відповіді Головного управління ДПС у Донецькій області №4021/6/05-99-04-10 від 02.04.2024.
24.04.2024 від представника позивача, адвоката Самойленка В.І., через підсистему "Електронний суд" отримано заяву б/н від 24.04.2024 (сформовано в системі 24.04.2024). На виконання ухвали Господарського суду Донецької області від 09.04.2024 у справі №905/554/24 надано пояснення.
24.04.2024 від відповідача через підсистему "Електронний суд" отримано відзив б/н від 24.04.2024 на позовну заяву (сформовано в системі 24.04.2024). Просив приєднати відзив та додані до нього документи до матеріалів справи; відмовити позивачу у задоволені позову в повному обсязі; судові витрати покласти на позивача.
Зазначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фармацевтична компанія «Здравица» не визнає заявлені позовні вимоги, а також заперечує щодо всіх заявлених позивачем обставин та правових підстав позову. Вказано наступне:
- з наданих позивачем в якості доказів видаткових накладних неможливо встановити (ідентифікувати) осіб які підписали їх (відсутні: прізвище, ім`я та по-батькові; посада; повноваження осіб на підписання такого роду документів (відсутнє посилання на довіреність та відсутні копії самих довіреностей на отримання даного виду товару для підприємства або інших документів на підтвердження повноважень), а також неможливо встановити за яким саме договором та який саме товар було поставлено, оскільки друкований текст у відповідних полях накладних є пошкодженим, що не дає змоги встановити їх повний зміст та стверджувати, що такі документи оформлені з дотриманням встановлених законодавством вимог. Звернуто увагу, що з видаткових накладних не вбачається за можливе ідентифікувати особу представника покупця так як наявний лише підпис та нерозбірливо написано прізвище; неможливо встановити повноваження особи яка отримала товар, оскільки відсутня посада, та будь-який документ на підтвердження повноважень. Відтак вказує, що видаткові накладні оформлені неналежним чином, а тому не є належним і допустимим доказом здійснення поставки товару по ним;
- наслідком неналежно оформлених видаткових накладних є право відповідача затримати розрахунки по договору;
- неможливо встановити суму, що підлягає сплаті відповідачем, до моменту належного оформлення видаткових накладних, оскільки відповідно до п. 4.1 договору покупець оплачує поставлений постачальником товар за цінами, зазначеними у накладних (специфікаціях), які є складовою та невід`ємною частиною договору;
- з посиланням на п. 4.7 договору визначає відсутніми у матеріалах справи належних та допустимих доказів, що підтверджували б наявність звітів про реалізацію товару та давали б змогу встановити зазначені в них суми грошових коштів, що підлягають оплаті відповідачем, а також дати надання таких звітів позивачу, від яких відраховуються строки оплати. Позивачем не доведено настання події (обставини), з якою сторони узгодили настання обов`язку з оплати отриманого товару, зокрема, не надано доказів на підтвердження реалізації товару, що поставлявся, з деталізацією по партіях товару за певний період;
- з наданих позивачем документів неможливо достовірно встановити ані суму грошових коштів, що підлягають оплаті, ані строк, протягом якого відповідачем мало бути належним чином виконане зобов`язання щодо оплати товару;
- у зв`язку з відсутністю доказів реалізації товару, строк оплати поставленого товару є таким, що ще не настав, а отже й заявлені позивачем позовні вимоги є передчасними та безпідставними;
- позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що у відповідача настав обов`язок з оплати поставленого товару, з огляду на відсутність доказів реалізації поставленого товару. Оскільки документів, що підтверджували б реалізацію товару, в матеріалах справи не міститься, то вимога про стягнення з відповідача основного боргу є безпідставною та такою, що задоволенню не підлягає;
- акти звіряння взаємних розрахунків надані позивачем не є первинними документами, не містять відомостей про господарські операції та не підтверджують їх здійснення, а тому не є доказом здійснення поставки та не є доказом наявності боргу. Також акти звірки підписані не уповноваженою особою, оскільки зі їх змісту та способу оформлення неможливо встановити прізвище та повноваження особи (осіб) яка їх підписала, та інші відомості, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Надані позивачем акти звірки взаємних розрахунків не є належними та допустимими доказами у справі, оскільки, не є доказом здійснення поставки та не є доказом наявності боргу, та не мають прийматись судом до уваги;
- вважає, що в даному випадку підлягає застосуванню п.8.6 договору через настання форс-мажору: військова агресія Російської Федерації проти України. 20 з 22 аптек відповідача знаходяться на території Донецької та Луганської областей, які після 24.02.2022 перебувають в районі проведення воєнних (бойових) дій, в тимчасовій окупації або оточенні (блокуванні). Фармацевтичні товари поставлялись позивачем за адресами, за якими знаходяться вищезазначені аптеки відповідача у Донецькій і Луганській областях. За фактом знаходження більшості аптечних закладів відповідача у районах бойових дій та на тимчасово окупованих територіях відповідач був вимушений закрити та призупинити діяльність більшості аптек. Відтак вважає, що наявний причинно-наслідковий зв`язок між збройною агресією Російської Федерації і неможливістю своєчасного виконання відповідачем зобов`язань з оплати вартості товару. За цих обставин, відповідач, навіть при існуванні заборгованості, розцінює наявними підстави відтермінування виконання зобов`язань за договором;
- наголошуючи на умовах договору, на тому, що строк оплати є таким, що не настав, та відсутності належних доказів поставки, відповідач зазначає про сплату коштів за отриманий товар позивачу, що підтверджується платіжними дорученнями на загальну суму 266535,58 грн, а отже борг у відповідача за договором на дату звернення позивача до суду відсутній;
- звернуто увагу, що між сторонами укладено лише один договір поставки від 02.01.2019. Жодні інші договори поставки та/або купівлі-продажу між позивачем та відповідачем не укладались.
08.05.2024 від представника позивача, адвоката Самойленка В.І., через підсистему "Електронний суд" отримано відповідь на відзив, у яких викладено заперечення тверджень відповідача. Просить задовольнити позов у повному обсязі.
Зазначено наступне: видаткові накладні на підтвердження прийняття відповідачем від позивача товару на виконання договору поставки містять відомості про дату складання документа, назву підприємств, від імені яких складено документ, зміст та обсяг господарської операції, підписи осіб, уповноважених підприємствами на передачу/прийняття товару, повноваження яких засвідчено відтисками печаток підприємств (позивача та відповідача) та підтверджують участь позивача та відповідача у здійсненні господарської операції за відповідною накладною. Прийняття відповідачем товару у відповідні періоди на загальні суми поставок в ці періоди, підтверджується й наданою Головним управлінням ДПС у Донецькій області на виконання ухвали Господарського суду Донецької області від 10.04.2024 р. податковою звітністю відповідача з податку на додану вартість, відповідно до якої відповідач формував податковий кредит, зокрема, за періоди, за які позивачем частково втрачено видаткові накладні, виходячи із загальних сум поставок товару в ці періоди: 01.2019, 05.2019, 09.2019, 02.2021, 05.2021, 06.2021, 07.2021, 08.2021, 09.2021, 10.2021, 12.2021, 02.2022;
- за договором поставки, з початку його дії до моменту подання позову, відповідачу поставлено (з урахуванням повернення товару) товар на загальну суму 1948694 грн. 00 коп. з якого оплачено відповідачем товар на суму 1723780 грн. 52 коп., що виключає навіть припущення про неприйняття відповідачем всього товару за всіма видатковими накладними, оформлених сторонами;
- відповідачем за весь період поставок (38 місяців) не надано позивачу жодного з 38 місячних звітів про реалізацію ним товару. Незважаючи на те, що достовірність відображення відповідачем даних у наведених звітах знаходилась поза межами контролю позивача, відповідач їх взагалі не надавав, а оплату за товар здійснював на власний розсуд, за бажанням. Відповідачем не здійснено жодної з визначених абзацом 2 п. 5.1 договору поставки дій: ані повернення товару, ані сплати його вартості. З огляду на таке, заперечення відповідача стосовно того, що строк оплати товару за договором поставки, у зв`язку із відсутністю звітів про реалізацію товару згідно п. 4.7 Договору поставки є неспроможними;
- акти звіряння взаємних розрахунків підписано уповноваженими особами сторін, підписи цих осіб скріплені печатками сторін, зміст актів звіряння взаємних розрахунків підтверджується видатковими накладними, зареєстрованими позивачем в ЄРПН податковими накладними, замість втрачених ним видаткових накладних, податковою звітністю відповідача, наведеною вище, що у сукупності підтверджує наявність заборгованості відповідача за поставлений йому товар у відповідних розмірах на певні дати, зазначені у відповідних актах звіряння взаємних розрахунків;
- звернуто увагу, що п.8.6 договору має іншу редакцію, ніж ту, на яку посилається відповідач у відзиві. Зазначено, що товар поставлявся у тому числі до аптек м. Києва, м. Запоріжжя;
- щодо відсутності у відповідача боргу у зв`язку із сплатою ним суми в розмірі 266535 грн. 58 коп, дані оплати повністю враховано позивачем при розрахунку заборгованості, посилання на надані відповідачем платіжні інструкції не свідчить про відсутність боргу у відповідача за договором поставки.
До відповіді на відзив долучено: зведену таблицю «Поставка товару та розрахунки за Договором поставки №1/19 ФКЗ від 02.01.2019 року з урахуванням матерів справи станом на 07.05.2024р.»
04.06.2024 від Головного управління ДПС у Донецькій області на офіційну електронну поштову адресу суду отримано електронну копію листа №2150/5/05-99-04-10 від 30.05.2024 на виконання ухвали суду від 13.05.2024.
Не скріплено кваліфікованим електронним підписом.
Одночасно, уповноваженими працівниками суду складено акт б/н від 04.06.2024 про те, що у супровідному листі ГУ ДПС у Донецькій області від 30.05.24 №2150/5/05-99-04-10, який надійшов електронною поштою від в.о.начальника ГУ ДПС у Донецькій області О.Головіна, не виявилося вказаних у додатках документів, а саме:- dekl_dod.pdf.
04.06.2024 від Головного управління ДПС у Донецькій області на офіційну електронну поштову адресу суду отримано електронну копію листа №2150/5/05-99-04-10 від 30.05.2024 на виконання ухвали суду від 13.05.2024 з додатками.
Лист з додатками не скріплено кваліфікованим електронним підписом.
Заперечень на відповідь на відзив від відповідача не надходило.
12.06.2024 через підсистему "Електронний суд" від відповідача отримано клопотання про призначення судово-економічної експертизи (сформовано у системі 12.06.2024).
ІІ. Процесуальні дії суду:
З дотриманням приписів ст.32 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/554/24 визначено суддю Кротінову О.В.
Ухвалою суду від 09.04.2024 прийнято позовну заяву б/н від 03.04.2024 до розгляду та відкрито провадження у справі №905/554/24; визначено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін; роз`яснено сторонам, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі та що за клопотанням однієї із сторін розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням сторін.
29.04.2024 надано доступ представнику позивача, адвокату Самойленку В.І., до електронної справи № 905/554/24.
Ухвалою суду від 08.05.2024 розгляд справи №905/554/24 призначено у судовому засіданні 21.05.2024 о 15:00 год., яке відбудеться у приміщенні Господарського суду Донецької області, за адресою: м.Харків, пр.Науки, буд.5, каб. №406; визначено з`явлення учасників справи (їхніх представників) у призначене судове засідання обов`язковим; повідомлено, що участь у судовому засіданні можлива для сторін в режимі відеоконференції та відбудеться лише за умови наявності об`єктивних обставин, які забезпечать безпеку проведення судового засідання у приміщенні Господарського суду Донецької області; роз`яснено необхідність дотримання приписів ст.197 Господарського процесуального кодексу України при поданні клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
21.05.2024 проведено судове засідання по справі №905/554/24, з`ясовано обставини справи, отримано пояснення від представників сторін. З`ясовано можливість завершення розгляду справи по суті у порядку письмового провадження та чи є наявною потреба у призначенні наступного судового засідання по справі. Представниками сторін підтримано продовження розгляду справи у письмовому провадженні. Судом визначено про подальше продовження розгляду справи у порядку письмового провадження, про що зафіксовано у відповідному протоколі судового засідання.
Керуючись ст.129 Конституції України, ст.ст.2, 11, 13, 15, 236 Господарського процесуального кодексу України, з метою уникнення формального ставлення до передбачених законом вимог, враховуючи, що витребувані ухвалою суду від 10.04.2024 докази подано Головним управлінням ДПС у Донецькій області у наступну дату визначеного строку для вчинення такої процесуальної дії, до початку розгляду справи по суті, суд приймає надані документи та здійснює розгляд справи з урахування їх змісту.
В частині заявленого 12.06.2024 відповідачем клопотання про призначення судово-економічної експертизи, суд зазначає про таке.
Частиною 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі, крім випадків, передбачених статтею 252-1 цього Кодексу.
Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 3 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).
Ухвалою суду від 09.04.2024 визначено справу №905/554/24 розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Поряд з цим, під час розгляду справи, з урахуванням отриманих документів та висловлених правових позицій по суті спору, встановлена потреба у з`ясуванні обставин справи у судовому засіданні за участю представників сторін. З огляду на таке ухвалою суду від 08.05.2024, керуючись ст. ст. 2, 114 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи №905/554/24 призначено у судовому засіданні 21.05.2024 і фактично у цю дату судове засідання з розгляду справи по суті оголошено відкритим, про що зафіксовано у відповідному протоколі судового засідання.
Як до дати призначеного судового засідання, так і у судовому засіданні, представником відповідача не заявлялось про потребу або існування наміру призначення будь-якої експертизи у справі.
У розумінні ч. 2 ст. 207 Господарського процесуального кодексу України, на стадії розгляду справи по суті суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені до початку такого розгляду.
Судом не встановлено поважних причин, за яких відповідачем до початку розгляду справи по суті не було заявлено клопотання про призначення судово-економічної експертизи.
За цих обставин означене звернення підлягає залишенню без розгляду.
Одночасно, у розглядуваному випадку судом не вбачається неможливості встановлення обставин, що мають значення для справи.
Враховуючи положення Господарського процесуального кодексу України, суть спору, беручи до уваги належне забезпечення з боку суду можливості позивача та відповідача для реалізації своїх процесуальних прав, в тому числі шляхом направлення поштою (іншим належним засобом зв`язку) відповідних доказів до суду, суд дійшов висновку про існуючу можливість розглянути спір за наявними у справі матеріалами.
ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом:
02.01.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕГА-ПЛЮС» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фармацевтична компанія «Здравица» (покупець) укладено договір поставки №1/19 ФКЗ, відповідно до умов п.1.1 якого, постачальник зобов`язався систематично передавати (постачати) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві лікарські засоби та/або вироби медичного призначення (надалі товар), харчові продукти у кількості, асортименті і по цінах, згідно з накладними (специфікаціями), що є невід`ємними частинами цього договору, а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар і своєчасно сплатити за нього певну грошову суму на умовах цього договору.
Сторони погодили, що ціна на товар визначається згідно специфікацій (додаток 1), які є складовою та невід`ємними частинами цього договору. При підписанні цього договору постачальник надає покупцеві підписану специфікацію (додаток 1) в 3 (трьох) примірниках, в якій вказані ціни що не повинні відрізнятися від цін, вказаних у накладних. Специфікація втрачає силу при підписанні нової специфікації на умовах цього договору (п.1.3 договору).
Право власності на товар переходить до покупця з моменту фактичного отримання товару та прийому його по якості та кількості згідно з умовами цього договору в момент підписання уповноваженою особою покупця (згідно належним чином оформленої довіреності на отримання товару) відповідних видаткових накладних (п.1.4 договору).
Загальна сума договору визначається сумою вартості всіх окремих постачань в рамках цього договору (п.1.5 договору).
Товар постачається окремими партіями згідно заявок покупця, в яких вказується номенклатура, кількість, узгоджена ціна товару (п.3.1 договору).
Заявка надається за допомогою поштової, факсової, електронної пошти та інших видів зв`язку. Заявка вважається прийнятою постачальником та умови, що вказані у заявці узгодженими з постачальником, якщо протягом 24 годин з моменту її отримання (окрім вихідних та святкових днів), постачальник не надав письмових обґрунтованих зауважень щодо прийняття заявки. У разі виникнення спорів щодо дати отримання заявки, дата отримання заявки визначається за даними технічного засобу, поштових документів тощо покупця, за допомогою якого надсилалася відповідна заявка (п.3.2 договору).
Строк поставки товару не повинен перевищувати 3 (трьох) робочих днів з дати отримання постачальником заявки покупця (п.3.3 договору).
Датою постачання товару є дата приймання покупцем партії товару. Перехід права власності на товар відбувається в момент прийняття покупцем партії товару. Доказом прийняття партії товару є накладна оформлена належним чином та підписана уповноваженими особами і завірена печатками покупця та постачальника (п.3.4 договору).
Заявка вважається виконаною, а постачальник вважається таким, що виконав свої зобов`язання щодо поставки товару, якщо він здійснив поставку товару в узгоджені з покупцем строки та час; в асортименті та кількості, узгодженому у заявці; за цінами, узгодженими сторонами у відповідній специфікації; з повним пакетом супровідної документації; у повній відповідності з чинним законодавством України та умовами цього договору (п.3.5 договору).
Покупець має право відмовитись прийняти товар від постачальника, якщо а) умови постачання зазначені у накладній (специфікації) не відповідають умовам зазначеним у узгодженій заявці, б) у разі повернення неякісного товару кінцевими споживачами, в) прийняття рішення (іншого документу) відповідними державними органами та органами місцевого самоврядування (їх посадовими особами) про заборону, призупинення реалізації товару (або іншого рішення, що перешкоджає його реалізації кінцевим споживачам). Повернення товару здійснюється за рахунок постачальника (п. 3.7 договору).
Товар постачається на умовах DDU, місце, вказане покупцем згідно з Інкотермс- 2000. При цьому умови Інкотермс застосовуються тільки в тій частині, яка може бути застосована для внутрідержавної поставки. Місце поставки визначається у заявці (п.3.8 договору).
Покупець оплачує поставлений постачальником товар за цінами, зазначеними у накладних (специфікаціях), які є складовою та невід`ємною частиною цього договору (п.4.1 договору).
Ціни, вказані в специфікаціях, включають вартість відвантаження, перевезення, пакування. маркування товару, тощо та формуються шляхом відрахування суми знижки, яку постачальник надасть покупцеві, від базової ціни (п.4.2 договору).
Покупець оплачує отриманий товар за цінами, передбаченими у відповідних специфікаціях, що є невід`ємними частинами цього договору (п.4.5 договору).
У разі, якщо у накладних на поставку партії товару зазначена інша ціна, ніж погоджена сторонами у діючій специфікації (по одній, кільком чи всім найменуванням асортименту партії товару), покупець має право відмовитися від приймання даної партії товару або її частини (п.4.6 договору).
Оплата за цим Договором здійснюється на підставі щомісячного звіту у сумі, вказаній в звіті. Покупець має сплатити за фактично реалізований протягом місяця товар. Підтвердженням реалізації є звіт, який надається покупцем постачальнику кожен календарний місяць, не пізніше 10 (десятого) числа місяця наступного за звітнім. Термін оплати складає 20 (двадцять) календарних днів з дати надання звіту про реалізацію товару (п.4.7 договору).
У разі, якщо покупець протягом 90 (дев`яносто) днів з дати поставки товару, не здійснює реалізацію товару своїм контрагентам або іншим засобом не використає товар, він. має право на повернення поставленого товару (чи окремої партії) з відповідної зміною права власності на нього. Сторони домовились, що у разі не реалізації покупцем поставленого постачальником товару протягом 90 (дев`яносто) календарних днів з моменту його поставки, покупець зобов`язаний за першою вимогою постачальника повернути йому увесь поставлений та не реалізований товар протягом семи календарних днів з моменту пред`явлення такої вимоги. Повернення товару здійснюється силами та за рахунок постачальника. У разі якщо покупець не повернув поставлений товар на вимогу постачальника, покупець тим самим підтверджує, що поставлений йому товар був повністю реалізований, та зобов`язується сплатити постачальнику його вартість (п.5.1 договору).
Покупець має право на повернення товару постачальника також у разі: повернення неякісного товару кінцевими споживачами; прийняття рішення (іншого документу) відповідними державними органами та органами місцевого самоврядування (їх посадовими особами) про заборону, призупинення реалізації Товару (або іншого рішення, що перешкоджає його реалізації кінцевим споживачам) (п.5.2 договору).
Повернення товару (п. 5.1, 5.2 та інших пунктах цього договору) здійснюється на умовах «DDU місце поставки згідно умов п. 3.8 цього договору» (у редакції Інкотермс-2000) у строк не більш як 5 робочих днів з моменту отримання постачальником відповідної письмової вимоги покупця, тобто вивіз товару, який має бути повернений за рахунок та власними засобами постачальника з відповідних торгових точок покупця (п.5.3 договору).
У випадках, передбачених п.5.1 даного договору, покупець направляє постачальникові письмову вимогу про прийняте рішення щодо повернення товару та обов`язок постачальника вивезти такий товар. 3 дати повернення товару постачальнику покупець звільняється від зобов`язань щодо сплати за цю партію товару. Товар, що повертається покупцем повинен бути без пошкоджень, мати відповідний товарний вигляд та непошкоджену упаковку (очищений від стікерів, цінників, написів тощо) (п.5.4 договору).
Товар вважається зданим постачальником і прийнятим покупцем: відносно кількості - відповідно до накладної, що підтверджується підписом представника покупця на всіх примірниках накладної; відносно якості - згідно з сертифікатом якості виробника та іншими супровідними документами (п.6.2 договору).
Строки пред`явлення претензій покупцем за якістю складають 15 (п`ятнадцять) календарних днів з дня встановлення у належному порядку недоліків поставлених йому товарів, але в межах встановленого терміну придатності (п.6.3 договору).
Цей договір набирає чинності з моменту підписання його обома сторонами і діє до 31 грудня 2019 року (п.7.1 договору).
У випадку, якщо жодна із сторін за 30 днів до закінчення строку дії цього договору, не повідомить іншу про припинення його умов, договір вважається автоматично пролонгованим на цих же умовах на наступний календарний рік. Ця умова може бути застосована неодноразово (п.7.2 договору).
Сторони звільняються від відповідальності за порушення умов даного договору у разі дії форс-мажорних обставин (стихійні лиха, військові дії, втручання органів влади у т.ч. заборони експорту та імпорту товарів, прийняття актів нормативного, ненормативного характеру і т.і.). У цих випадках строк виконання зобов`язань за договором відсувається на термін дії цих обставин. У разі виникнення таких обставин одна сторона зобов`язана інформувати іншу не пізніше трьох днів з початку їх виникнення. Факт настання і закінчення форс-мажорних обставин повинен бути підтверджено Торгово-Промисловою Палатою сторони, у якої наступили дані обставини, або іншим компетентним органом. Якщо ці обставини діють більш, ніж три місяці, то сторони мають право відмовитись від подальшого виконання договору. Не повідомлення про виникнення форс-мажорних обставин не звільняє від відповідальності за порушення умов даного Договору (п.8.6 договору).
Означений договір підписано сторонами і скріплено печатками підприємств, доказів припинення його дії не представлено.
Позивач свідчить про здійснення поставки товару за договором у період з 09.01.2019 по 21.02.2022 на загальну суму 1948694,00 грн. та проведення оплати за нього частково у розмірі 1723780,52 грн.
Матеріали справи містять видаткові накладні, з відображенням господарських операцій з поставки товару:
- січень 2022: №ВПЦ848 від 10.01.2022 на суму 222,56 грн; №ВПЦ920 від 11.01.2022 на суму 1 749,45 грн; №ВПЦ3323 від 24.01.2022 на суму 1 317,17 грн; №ВПЦ3325 від 24.01.2022 на суму 2 901,84 грн. Всього на суму 6 191,02 грн, сума без ПДВ 5786,00 грн, податок на додану вартість 405,02 грн;
- лютий 2022: №ВПЦ6809 від 10.02.2022 на суму 460,10 грн, сума без ПДВ 430,00 грн, податок на додану вартість 30,10 грн.
Загальна вартість товару за переліченими видатковими накладними 1738938,16 грн.
Дані первинні документи скріплено підписами та печатками з боку постачальника та покупця, останні відображають найменування підприємств, місто реєстрації та код ЄДРПОУ.
Наведені видаткові накладні мають назву документа; дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ, з реквізитами останнього, назву контрагента; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; підписи осіб, відповідальних за здійснення господарських операцій і правильність їх оформлення; містять посилання на договір № 1/19 ФКЗ від 02.01.2019, як на правову підставу здійснення господарських операцій.
Акт підписано з боку позивача та відповідача, скріплено печатками підприємств.
Одночасно, з представленого позивачем розрахунку слідує вказання поставки товару у січні, травні, вересні 2019, лютому, травні-грудні 2021 та січні-лютому 2022 на загальну суму 256 272,85 грн. Проте, видаткові накладні, які відображають поставку товару відповідачу на цю суму втрачено.
На підтвердження господарських операцій за втраченими видатковими накладними позивачем надано складені ним податкові накладні, які прийнято Державною податковою службою України, що підтверджується доданими до них квитанціями №1, а саме:
В означених податкових накладних зазначено: постачальник (продавець) - Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕГА-ПЛЮС», отримувач (покупець) - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фармацевтична компанія «Здравица». Згідно квитанції №1 документи (податкові накладні) доставлено до центрального рівня Державної податкової служби України.
- у червні 2021 року на суму 114401,12 грн, 106855,95 грн обсяг постачання (без податку на додану вартість), 7545,17 грн сума податку на додану вартість;
Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕГА-ПЛЮС» звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармацевтична компанія «Здравица» з претензією б/н б/д за договором поставки №1/19 ФКЗ від 02.01.2019, у якій просило негайно сплатити заборгованість за товар або повернути товар, поставлений за договором поставки №1/19 ФКЗ від 02.01.2019 на суму 224794,50 грн.
Позивач свідчить про відсутність відповіді на вказані звернення.
Стверджуючи про наявність заборгованості відповідача, внаслідок неповної оплати товару, поставленого та отриманого ним за договором поставки №1/19 ФКЗ від 02.01.2019, позивач вважає його право порушеним та таким, що підлягає захисту судом.
Відповідач визнає укладання договору поставки №1/19 ФКЗ від 02.01.2019 із позивачем. Визначає відсутніми інші договори поставки та/або купівлі-продажу між позивачем та відповідачем.
Факт існування господарських операцій за договором відповідачем не заперечується.
Проти обсягу повернутого товару та відображеної позивачем суми проведених оплат не заперечує.
Поряд з цим вважає надані до матеріалів справи видаткові накладні неналежним чином оформленими, податкові накладні є вторинним документом, представлені податковим органом данні мають інформаційний характер, отже відсутні належні докази поставки.
В судовому засіданні 21.05.2024 представником відповідача визнано поставку на суму 266535,58 грн.
IV. Мотиви з яких виходить суд та застосовані ним положення законодавства:
Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.
За змістом ст.13 Господарського процесуального кодексу України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
За правилом ч. 1 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
За приписом ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.
Внаслідок укладення договору поставки №1/19 ФКЗ від 02.01.2019 між сторонами згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.
Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.
Разом з тим, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.
Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.
Статтею 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.
Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.
За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.
Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», накладні являються первісними звітними документами, на підставі яких проводиться звіт господарської діяльності.
Системний аналіз Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та інших підзаконних нормативних актів, які регулюють порядок ведення бухгалтерського обліку на підприємствах свідчить про те, що у бухгалтерському обліку повинні відображатися господарські операції, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів на підставі первинних документів. Останні для надання їм юридичної сили доказовості в розумінні статті 76-77 Господарського процесуального кодексу України повинні мати крім обов`язкових реквізитів додаткові в залежності від характеру операції, зокрема підставу для здійснення господарських операцій. Тобто, в якості доказу первинні документи мають містити повні дані про конкретні господарські операції та підставу їх здійснення.
Відповідач зазначає про неналежне оформлення видаткових накладних, за якими здійснювалась поставка товару відповідно до умов договору поставки №1/19 ФКЗ від 02.01.2019, вказує на недоліки таких первинних документів, як: відсутні прізвище, ім`я та по-батькові; посада; повноваження осіб на підписання такого роду документів (відсутнє посилання на довіреність та відсутні копії самих довіреностей на отримання даного виду товару для підприємства або інших документів на підтвердження повноважень), а також неможливо встановити за яким саме договором та який саме товар було поставлено.
Досліджуючи дане питання суд виходить з такого.
Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України:
назву документа (форми);
назву підприємства, від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;
особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.
Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Аналогічні вимоги до первинних документів містить Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88.
Наряд чи довіреність на отримання ТМЦ на ім`я представника відповідача до позовної заяви не додано, проте відсутність наряду/довіреності за наявності інших первинних документів, котрі підтверджують факт здійснення господарської операції з передачі товару, не може заперечувати таку господарську операцію.
Поряд з цим, вказання довіреності, яка надавала цій особі право на отримання товару від імені відповідача, у видаткових накладних, не є обов`язковим реквізитом у розумінні приведених норм чинного законодавства України.
Отже, означене не може свідчити про наявність недоліків у заповненні первинних документів.
В частині відсутності назви посади особи, яка отримала товар за цими накладними, її ініціалів тощо.
Як зазначено вище, неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Видаткові накладні містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції. Як встановлено судом мають посилання на договір, як на правову підставу здійснення господарських операцій. Виходячи з п.1.1 договору вид товару, вказаного у первинних документах, відповідає предмету поставки.
На деяких видаткових накладних дійсно відсутнє прізвище, ім`я та по батькові. Поряд з цим, підтвердження та визнання господарських операцій за такими накладними, вбачається з фактичних обставин справи, а саме відображення у бухгалтерському обліку та проведення оплат, тим самим підтверджуючи особу, відповідальну за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, що саме вона, чий підпис містить видаткова накладна, брала участь у здійсненні господарської операції.
Суд погоджується, з тим, що акт звіряння взаємних розрахунків не є первинним документом. Одночасно, складений та підписаний директором з боку відповідача та скріплений його основною печаткою, у сукупності з іншими доказами у справі, формує доказову базу. Підстав для відхилення його як доказу не встановлено.
Відтак, не встановлено підстав для невизнання господарської операції з поставки обумовленого вище товару відповідачу за видатковими накладними, загалом у розмірі 1738938,16 грн.
Доказів протилежного суду не представлено.
Відповідно до визначень термінів, що містяться у ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Як було зазначено вище, за приписами Господарського процесуального кодексу України, судовими доказами слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Враховуючи наведені норми, приписи Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» за загальним правилом документом, який підтверджує поставку продукції є видаткова накладна, оформлена з додержанням вимог чинного законодавства.
Разом з цим, судом враховано, що сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару.
Такий факт повинен оцінюватися у сукупності з іншими доказами у справі, оскільки вибіркова оцінка доказів не відповідає вимогам процесуального законодавства.
Позивачем надано податкові накладні, на підтвердження господарських операцій зі здійснення поставки на загальну суму 256272,85 грн.
Самі лише податкові накладні та декларації позивача (за відсутності інших доказів реального руху товарів) не є самостійними доказами підтвердження вчинених господарських операцій, оскільки ці докази не пов`язані з фізичним переміщенням товару, не можуть свідчити про рух товару та виконання обов`язку постачальника з передачі товару покупцю, визначеного у статті 664 Цивільного кодексу України, підтверджують лише факт здійснення оподаткування певної господарської операції, який сам по собі не свідчить про вчинення такої господарської операції, про її реальність.
Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 03.06.2022 у справі №922/2115/19 конкретизувала висновок Верховного Суду, викладений у п. 44 постанови від 28.08.2020 зі справи №922/2081/19 таким чином: податкова накладна (в залежності від фактичних обставин певної справи) може бути допустимим доказом, на підставі якого суд встановлює факт постачання товару покупцю та його прийняття ним, якщо сторона, яка заперечує факт поставки вчинила юридично значимі дії: зареєструвала податкову накладну; сформувала податковий кредит за вказаною господарською операцією з контрагентом тощо, оскільки підставою для виникнення у платника права на податковий кредит є факт лише реального (фактичного) здійснення господарських операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей та послуг з метою їх використання у власній господарській діяльності.
З наданих суду податкових декларацій з податку на додану вартість слідує, що відповідачем сформовано податковий кредит за господарськими операціями з позивачем за обсягом постачання:
Отже відповідачем вчинено юридично значимі дії, що вказують на реальне (фактичне) здійснення господарських операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей на суму 747561,47 грн, з яких на суму 504282,70 грн надано первинні документи та на суму 243278,77 грн такі є втраченими.
Доказів на спростування даних обставин відповідачем не надано.
Представник відповідача у судовому засіданні щодо можливості надання зі свого боку первинної документації послалась на відсутність такої, оскільки видаткові накладні залишено на окупованих територіях, куди здійснювалась поставка товару та, відповідно, його прийняття.
Суд критично відноситься до таких тверджень, оскільки як вбачається з первинних документів, поставка здійснювалась не лише на такі території.
Юридичною адресою відповідача є м.Покровськ, а до 27.10.2023 м.Київ.
Доказів зберігання первинної документації лише у місці провадження діяльності аптечним закладом відповідача не надано.
Суду не представлено документів, що свідчать про пошкодження, втрату, знищення, зіпсуття документів бухгалтерського обліку або неможливості їх вивезення з території, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації.
За приписом ч.1 ст.79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
За приписами ч. 3, 8 ст. 19 Господарського кодексу України, обов`язком суб`єктів господарювання є ведення бухгалтерського обліку та подання фінансової звітності згідно із законодавством, що забезпечує здійснення державою контролю і нагляду за господарською діяльністю суб`єктів господарювання, а також за додержанням ними податкової дисципліни.
Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Згідно з пунктом 201.7 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).
При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою (пунктом 201.10 статті 201 цього Кодексу).
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, тобто спричиняють правові наслідки.
Підставою для виникнення в платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.
Встановлюючи правило щодо обов`язкового підтвердження сум податкового кредиту, врахованих платником ПДВ при визначенні податкових зобов`язань, законодавець, безумовно, передбачає, що ці документи є достовірними, тобто операції, які вони підтверджують, дійсно мали місце.
Оцінюючи податкові накладні у сукупності з іншими доказами у справі, суд враховує фактичні дії як постачальника так і покупця щодо відображення ними в податковому та бухгалтерському обліку постачання спірного товару.
Якщо сторона заперечує факт передачі товару за договором поставки за податковими накладними, але одночасно реєструє податкові накладні на придбання товарів від постачальника та формує як покупець податковий кредит за фактом поставки товару на підставі спірних видаткових накладних, і жодним чином не пояснює свої дії та правову підставу виникнення в платника права на податковий кредит з ПДВ за цими накладними, то така поведінка сторони не є добросовісною та розумною. У такому випадку дії сторони з реєстрації податкових накладних засвідчують волю до настання відповідних правових наслідків, тому податкова накладна, виписана однією стороною в договорі (постачальником) на постачання послуг на користь другої сторони (покупця), може бути допустимим доказом факту прийняття товару від контрагента на визначену суму, якщо покупець вчинив юридично значимі дії, зокрема, відобразив податковий кредит за вказаною господарською операцією з контрагентом.
Отже, вчинення відповідачем юридично значимих дій, як формування податкового кредиту, а саме за господарськими операціями з контрагентом - Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕГА-ПЛЮС» у періоди, за які втрачені видаткові накладні, на загальну суму 243278,77 грн, свідчить про фактичне визнання реальними здійснення таких операцій (придбання товарно матеріалних цінностей).
За викладених обставин у сукупності, виконання обов`язку щодо передачі товару у відповідності до норм ст. 664 Цивільного кодексу України та у межах вказаного договору поставки є доведеним на суму 1982216,93 грн, з яких господарська операція на суму 1738938,16 грн підтверджена видатковими накладними та 243278,77 грн іншими доказами у справі.
З огляду на приписи ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст.525, 615 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Із зазначеною нормою кореспондується й частина 1 статті 193 Господарського кодексу України, відповідно до якої суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Разом з тим, ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України встановлює, що якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України).
Оплата за договором поставки здійснюється на підставі щомісячного звіту у сумі, вказаній в звіті. Покупець має сплатити за фактично реалізований протягом місяця товар. Підтвердженням реалізації є звіт, який надається покупцем постачальнику кожен календарний місяць, не пізніше 10 (десятого) числа місяця наступного за звітнім. Термін оплати складає 20 (двадцять) календарних днів з дати надання звіту про реалізацію товару (п.4.7 договору).
За твердженням позивача, відповідачем за весь період поставок (38 місяців) не надано позивачу жодного з 38 місячних звітів про реалізацію ним товару.
Означене відповідачем не спростовано, причин невиконання у цій частині обов`язків за договором не пояснено.
Представником відповідача у судовому засіданні зазначено, що оплата за поставлений товар відбувалась після реалізації останнього та здійснювалась сумарно за реалізований товар, а не по конкретним видатковим накладним.
Одночасно, п. 5.1 договору встановлено, у разі, якщо покупець протягом 90 (дев`яносто) днів з дати поставки товару, не здійснює реалізацію товару своїм контрагентам або іншим засобом не використає товар, він має право на повернення поставленого товару (чи окремої партії) з відповідної зміною права власності на нього. Сторони домовились, що у разі не реалізації покупцем поставленого постачальником товару протягом 90 (дев`яносто) календарних днів з моменту його поставки, покупець зобов`язаний за першою вимогою постачальника повернути йому увесь поставлений та не реалізований товар протягом семи календарних днів з моменту пред`явлення такої вимоги. Повернення товару здійснюється силами та за рахунок постачальника. У разі якщо покупець не повернув поставлений товар на вимогу постачальника, покупець тим самим підтверджує, що поставлений йому товар був повністю реалізований, та зобов`язується сплатити постачальнику його вартість
Відтак, фактично підтверджено передачу товару загальною вартістю 1935728,92 грн.
Доказів протилежного суду не надано.
З огляду на таке, неоплаченим є товар на суму 211948,40 грн.
Матеріали справи свідчать про звернення позивача у жовтні 2023 року до відповідача з вимогою сплати заборгованості за товар або його повернення на суму 224794,50 грн.
Доказів вчинення відповідачем дій з повернення позивачу товару суду не надано.
Звідси слідує висновок, що у розумінні приписів ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України та п. 5. 1 договору підтверджено з боку відповідача реалізацію товару переданого йому у повному обсязі та наявність обов`язку сплати його вартості.
Проте, в порушення ст.525 та ст.526 Цивільного кодексу України, які передбачають, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, при чому одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, грошове зобов`язання покупця перед постачальником з оплати отриманого товару у сумі 211948,40 грн не виконано.
Дані обставини у порядку встановленому Господарським процесуальним кодексом України не спростовано, протилежного з матеріалів справи не вбачається.
Щодо посилання відповідача на необхідність застосування п.8.6 договору через війскову агресію Російської Федерації проти України, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.2 ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами.
Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю (ч.1 ст.14-1 вказаного Закону).
Тобто, сертифікат видається торгово-промисловою палатою за зверненням однієї зі сторін спірних правовідносин (сторін договору), яка (сторона) оплачує (за винятком суб`єктів малого підприємництва) послуги торгово-промислової палати. Водночас інша сторона спірних правовідносин (договору) позбавлена можливості надати свої доводи і вплинути на висновки торгово-промислової палати.
Таке засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) може вважатися достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин для сторін договору, якщо вони про це домовилися.
За умовами п.6.2 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за заявою зацікавленої особи щодо кожного окремого договору, контракту, угоди тощо, а також податкових та інших зобов`язань/обов`язків, виконання яких настало згідно з законодавчим чи іншим нормативним актом або може настати найближчим часом і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.
В сертифікаті про форс-мажорні обставини (обставин непереборної сили) вказуються дані заявника, сторони за договором (контрактом, угодою тощо), дата його укладення, зобов`язання, що за ним настало чи настане найближчим часом для виконання, його обсяг, термін виконання, місце, час, період настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які унеможливили його виконання, докази настання таких обставин (п.6.12 Регламенту).
Контекстний зміст ст.14-1 Закону, а також вимоги Регламенту, дають підстави дійти висновку, що сертифікат, про який йдеться у зазначеному Законі, є індивідуальним актом, яки стосується конкретних учасників договірних відносин, конкретного договору та конкретних договірних зобов`язань.
Листом №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, на який посилається відповідач, Торгово-промислова палата України засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для невизначеного кола осіб (всіх кого стосується): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні". ТПП України підтверджує, що зазначені обставини є надзвичайними невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту угоди, законодавчих та інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання форс-мажорних обставин.
Лист ТПП України від 28.02.2022 не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, контракту, угоди тощо, виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин, у зв`язку з чим не може вважатися сертифікатом відповідно до вимог Закону та Регламенту. Суд не може погодитись з тим, що зазначений лист засвідчує залежність виконання відповідачем грошових зобов`язань за спірним договором із початком воєнної агресії про, яке йдеться в листі ТТП.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 25.01.2022 по справі №904/3886/21 форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а зацікавленій стороні необхідно довести (1) факт їх виникнення; (2) те, що обставини є форс-мажорними (3) для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Тобто, обставина стає форс-мажорною для сторін правовідносин щодо тих чи інших зобов`язань виключно у разі доведення неможливості виконання конкретних зобов`язань.
Такі обставини, як введення воєнного стану самі по собі не є абсолютними форс-мажорними обставинами, які позбавляють відповідача виконати свої грошові зобов`язання.
Факт військової агресії Російської Федерації проти України не може бути беззаперечним доказом наявності форс-мажору, за відсутності безпосереднього впливу на можливість здійснення оплати за договором, поряд з цим повинен бути підтвердженим у встановленому чинним законодавством порядку.
У розглядуваному випадку належних та допустимих доказів безпосереднього впливу на можливість здійснення оплати за договором, підтвердження наявності форс-мажору у спірних правовідносинах суду не представлено.
А отже, наведене відповідачем не може виступати підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
Враховуючи таке, доводи відповідача у цій частині відхилено судом.
Інші доводи не спростовують викладеного вище.
V. Висновки суду:
З огляду на встановлені обставини справи та мотиви з яких виходить суд, позовні вимоги про стягнення суми основного боргу є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню у сумі 211948,40 грн
Судові витрати підлягають розподілу з урахуванням норм ст.129 Господарського процесуального кодексу України та в частині сплаченого судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст.2, 4, 7, 12, 13, 14, 42, 73-80, 86, 114, 129, 233, 236-238, 240-241, 250, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:
1.Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕГА-ПЛЮС», м.Дніпро, до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармацевтична компанія «Здравица», м. Покровськ Донецької області, про стягнення 224913,48 грн задовольнити частково.
3.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
4.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
5.Згідно з ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.
6.Повний текст рішення складено 17.06.2024.

Суддя О.В. Кротінова