ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2024 р. Справа№ 910/80/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Майданевича А.Г.

Гаврилюка О.М.

за участю секретаря судового засідання Мовчан А.Б.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 06.06.2024:

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" АТ "Укрзалізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 22.03.2024

у справі № 910/80/24 (суддя - Мандичев Д.В.)

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" АТ "Укрзалізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Вагон Сервіс

про стягнення 439 917,65 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва " АТ "Укрзалізниця" (далі - позивач, Залізниця, скаржник) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Вагон Сервіс" (далі - відповідач, Товариство) про стягнення 34 456,59грн. штрафу та 7 810,14грн. пені за неналежне виконання умов Договору поставки № ЦЗВ-01-04723-01 від 01.08.2023 за рознарядкою від 10.10.2023 № ЦЗВ-20/3798.

Короткий зміст рішень суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.03.2024 у справі № 910/80/24 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Вагон Сервіс" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" АТ "Укрзалізниця" 34 456 грн 59 коп. штрафу, 12 634 грн 05 грн пені та судовий збір у розмірі 706 грн 36 коп. У частині стягнення 350 738,40 грн штрафу та 42 088,61 грн пені відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції керувався тим, що Товариством було виконано приписи пункту 10.1 та 10.2 договору щодо повідомлення про настання форс-мажорних обставин, а також враховуючи той факт, що відповідач не міг передбачити та вплинути на події та їх наслідки, які наступили у виробника товару ТОВ «Машинобудівний завод «КВІК», суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність Товариством факту неможливості виконання зобов`язань за договором поставки, а саме рознарядки від 16.11.2023 внаслідок настання обставин непереборної сили.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з рішенням, Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" АТ "Укрзалізниця" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд прийняти апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 22.03.2024 у справі № 910/80/24 у частині відмови у задоволені стягнення з відповідача на користь позивача 350 738,40 грн штрафу та 42 088,61 грн пені до розгляду та відкрити провадження у справі. Скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 22.03.2024 у справі № 910/80/24 у частині відмови у задоволені стягнення з відповідача на користь позивача 350 738,40 грн штрафу та 42 088,61 грн пені та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" АТ "Укрзалізниця" в цій частині задовольнити. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП "ВАГОН СЕРВІС" на користь акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" АТ "Укрзалізниця" витрати зі сплати судового збору за подання цієї апеляційної скарги.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ТОВ «НВП «ВАГОН СЕРВІС» не надано доказів вжиття усіх заходів, необхідних для належного виконання зобов`язань. Натомість надіслано листи, які, начебто, засвідчують форс-мажорні обставини для відповідача, зокрема, лист від 15.12.2023 № 1279/1 до якого долучено сертифікат Запорізької ТПП про настання форс-мажорних обставин, який ніяким чином не спростовує неможливість виконання відповідачем зобов`язань за Договором, адже докази відсутності готового до поставки Товару, в матеріалах справи відсутні.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу та письмові пояснення учасників апеляційного провадження

08.05.2024 через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу з доказами надсилання копії відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, який був прийнятий судом у порядку ст. 263 ГПК України, відповідно до якого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Узагальнені доводи відзиву зводяться до застосування скаржником формального підходу наявності описки в інформаційному листі та не оскаржується по суті причинно-наслідковий зв`язок та факт існування обставин непереборної сили, зазначених в сертифікатах від 13.12.2023 № 2300-23-4719 та від 15.12.2023 № 2300-23- 4729.

22.05.2024 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу.

Узагальнені доводи відповіді на відзив зводяться до того, що передбачити наявність несприятливих умов з врахування таких негативних факторів, як збройна агресія російської федерації проти України покладається виключно на відповідача, який, у свою чергу, за наявності достатніх підстав, може звернутися до виробника Товару з позовом в порядку регресу щодо стягнення з нього збитків

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті та клопотання учасників апеляційного провадження

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.04.2024 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" АТ "Укрзалізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.03.2024 у справі № 910/80/24 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Ткаченка Б.О., суддів: Гаврилюка О.М., Майданевича А.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.04.2024 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/80/24.

29.04.2024 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшла справа №910/80/24.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" АТ "Укрзалізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.03.2024 у справі № 910/80/24. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом десяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Призначено справу №910/80/24 до розгляду у судовому засіданні на 06.06.2024.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

У судове засідання 06.06.2024 з`явився представник позивача, який надав свої пояснення по суті апеляційної скарги.

Представник відповідача у судове засідання 06.06.2024 не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, 01.08.2023 між Акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» АТ "Укрзалізниця», як покупцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Вагон Сервіс», як постачальником, був укладений договір поставки № ЦЗВ-01-04723-01 (далі - договір).

Умовами пункту 1.1. договору сторони передбачили, що постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупцю товар, відповідно до Специфікації, що є невід`ємною частиною цього договору, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити цей товар на умовах цього договору.

Кількість, асортимент, марка, рік виготовлення та виробник товару визначаються у Специфікації до цього договору (пункт 1.3 договору)

Відповідно до пункту 4.1 договору постачальник здійснює поставку товару автомобільним транспортом на умовах СРТ пункт призначення - згідно рознарядки покупця відповідно до «Інкотермс» у редакції 2020 року. У випадку наявності розбіжностей між умовами цього договору та правилами «Інкотермс» у редакції 2020 року, умови цього договору матимуть перевагу.

Поставка Товару проводиться партіями протягом строку дії договору тільки на підставі наданої письмової рознарядки покупця, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності покупця до приймання товару. Строк поставки товару - протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту надання письмової рознарядки покупцем. Місце поставки згідно рознарядки покупця (пункт 4.2. договору).

Згідно з пунктом 4.5 сторони домовились, що рознарядка покупця на товар направляється ним постачальнику в один з таких способів: на поштову адресу постачальника, зазначену в договорі (листом оголошеною цінністю та описом вкладення і повідомленням про вручення); вручається уповноваженому представнику постачальника під розпис; шляхом відправлення на електронну адресу постачальника (зазначену в цьому договорі) сканкопії відповідної рознарядки форматі PDF або будь-якому іншому форматі, який забезпечує можливість ознайомлення зі змістом документу. Документ вважається отриманим постачальником з дати його направлення покупцем на електронну адресу постачальника, підтвердженням чого є відповідна роздруківка з поштового програмного забезпечення покупця.

Відповідно до пункту 7.2 договору оплата за кожну партію поставленого товару за цим договором проводиться покупцем на 10 (десятий) банківський день з дати оформлення та реєстрації податкової накладної, у відповідності до вимог законодавства України, відповідно до рахунку-фактури на поставку товару, обумовлену згідно з пунктом 4.2. цього договору при наявності документів, зазначених у пункті 5.4 цього договору.

На виконання умов 10.10.2023 Залізниця направила на електронну адресу відповідача () та 11.10.2023 засобами поштового зв`язку письмову рознарядку від 10.10.2023 № ЦЗВ- 20/3798 щодо готовності прийняти партію запасних частин до швидкостемірів на загальну суму 229 710,60 грн з ПДВ. Згідно умов пункту 4.2 договору кінцевою датою поставки Товару за рознарядкою від 10.10.2023 є 09.11.2023 включно.

Партію Товару, передбачену рознарядкою від 10.10.2023 на загальну суму 229 710,60 грн, Товариством поставлено не було.

Також, на виконання умов договору 16.11.2023 Залізниця направила на електронну адресу відповідача (vagoncervice№gmail.com) та 17.11.2023 засобами поштового зв`язку письмову рознарядку від 16.11.2023 № ЦЗВ- 20/4449 щодо готовності прийняти партію запасних частин до швидкостемірів на загальну суму 2 670 725,52 грн з ПДВ. Згідно умов пункту 4.2 договору кінцевою датою поставки Товару за рознарядкою від 16.11.2023 є 16.12.2023 включно.

Разом з тим, 07.12.2023 між філією «ЦЗВ» та ТОВ «НВП «ВАГОН СЕРВІС» було укладено додаткову угоду № 2 до договору в частині зміни ціни Товару, щодо її зменшення без зменшення кількості Товару.

Партію Товару, передбачену рознарядкою від 16.11.2023 (з урахуванням додаткової угоди від 07.12.2023) на загальну суму 2 338 255,97 грн, Товариством поставлено не було.

28.11.2023 та 26.12.2023 позивачем на адресу відповідача були скеровані претензії із вимогою про сплату штрафних санкцій (штрафу та пені) у розмірі 35 145,72 грн та 350 738,40 грн відповідно. Вказані претензії не були отримані Товариством за своєю юридичною адресою та засобами поштового зв`язку були повернуті Залізниці у зв`язку із закінченням терміну зберігання 566 та 575).

Оскільки вказані претензії залишені без виконання, Залізниця звернулась із цим позовом до суду, в межах якого просила суд стягнути 34 456,59 грн штрафу та 12 634,05 грн пені за період з 25.11.2023 по 18.01.2024 за рознарядкою від 10.10.2023 та 350 738,40 грн штрафу та 42 088,61 грн пені за період з 01.01.2024 по 18.01.2024 за рознарядкою від 16.11.2023.

У свою чергу відповідач частково заперечує проти задоволення позову, а саме в частині стягнення штрафних санкцій за рознарядкою від 16.11.2023, посилаючись на те, відповідач зазнав дії обставин непереборної сили, про які сторона повідомила та підтвердила документом, виданим компетентним органом а тому Товариство звільняється від відповідальності за невиконання зобов`язань за договором. У діях відповідача відсутній склад господарського правопорушення. Відтак й штрафні санкції передбачені договором не підлягають застосовуванню до відповідача.

Межі, мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно до ч. 4 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Приписами ч. 3 ст. 277 ГПК України встановлено виключний перелік підстав норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Так, під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення в частині, яка не є предметом апеляційного оскарження.

Стосовно позовних вимог, які є предметом перегляду в суді апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільний кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Приписи вказаної статті кореспондуються із нормами статті 712 ЦК України. Частиною 2 якої передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено та сторонами не спростовано, що предметом спірного договору була поставка товару у строк до 09.11.2023 включно та до 16.12.2023 включно.

Згідно із частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Пунктом 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Порушенням зобов`язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (штраф, пеня), як то передбачено статтями 549, 611 ЦК України.

Приписами статті 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

У своєму письмовому відзиві Товариство зазначило, що 10.10.2023 на адресу відповідача надійшла рознарядка № ЦЗВ-20/3798 щодо постачання партії запасних частин до швидкостемірів на загальну суму 229 710,60 грн. з ПДВ, також 16.11.2023 на адресу відповідача надійшла рознарядка № ЦЗВ-20/4449 щодо постачання запасних частин до швидкостемірів, на загальну суму 2 670 725,52 грн. з ПДВ. Дійсно Товариством не виконано обов`язок з постачання продукції за вище зазначеними рознарядками, утім невиконання рознарядки від 16.11.2023 № ЦЗВ-20/4449 пов`язано з виключними обставинами непереборної сили про, що позивача було повідомлено у визначений договором спосіб та строк.

Щодо нарахування та стягнення з відповідача штрафних санкцій за порушення виконання зобов`язання за рознарядкою від 16.11.2023, що є предметом апеляційного перегляду, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 10.1 договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором, якщо таке невиконання є наслідком дії обставин або подій непереборної сили, які виникли після укладання цього Договору та виникли поза волею Сторін.

Пунктом 10.2 договору сторона, що не може виконати зобов`язання за цим договором внаслідок дії обставин непереборної сили, повинна протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі, з подальшим наданням підтверджуючих документів у строк, що не перевищує 30 (тридцять) робочих днів. Належним доказом наявності вище зазначених обставин та їх тривалості є сертифікат, виданий Торгово - промисловою палатою України або уповноваженими нею регіональними торгово - промисловими палатами. Якщо строк дії обставин непереборної сили продовжується більше ніж 60 (шістдесят) календарних днів, кожна зі Сторін в установленому порядку має право розірвати цей договір.

13.12.2023 на адресу відповідача надійшла сканована копія сертифікату від 13.12.2023 № 2300-23-4719, яким Запорізька торгово - промислова палата засвідчує форс - мажорні обставини (обставини непереборної сили): військова агресія російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану (тривалі повітряні тривоги в м. Запоріжжя, що призводять до зупинення виробничого процесу) Товариству з обмеженою відповідальністю «Машинобудівний завод «КВІК» щодо обов`язку (зобов`язання), а саме: поставка продукції, яка придбавається для потреб АТ «Українська залізниця», а саме - частини залізничних або трамвайних локомотивів чи рейкового рухомого складу, обладнання для контролю залізничного руху, згідно заявки № 11/156 від 18.11.2023 за договором поставки товарів від 01.06.2023 № 0106.1 укладеним з відповідачем.

Того ж дня, відповідач звернувся до Запорізької торгово - промислової палати з заявою № 836 про засвідчення форс - мажорних обставин. Сертифікатом від 15.12.2023 №2300-23-4729 Запорізькою торгово - промисловою палатою засвідчено форс - мажорні обставини (обставини непереборної сили): військова агресія російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану (тривалі повітряні тривоги в м. Запоріжжя, що призводять до зупинення виробничого процесу) видане Товариству з обмеженою відповідальністю «Науково - виробниче підприємство «ВАГОН СЕРВІС» щодо обов`язку (зобов`язання), а саме: поставка товару виробництва ТОВ «Машинобудівний завод «КВІК», а саме - частини залізничних або трамвайних локомотивів чи рейкового рухомого складу, обладнання для контролю залізничного руху (запасні частини до швидкостемірів), за найменуванням та в кількості згідно рознарядки № ЦЗВ-20/4449 від 16.11.2023 за договором поставки № ЦЗВ-01-04723-01 від 01.08.2023 укладеним з Філією «Центр забезпечення виробництва» Акціонерного товариства «Українська залізниця».

Настання обставин непереборної сили підтверджено: договором постави № ЦЗВ-01-04723-01 від 01.08.2023 із специфікацією № 1; рознарядка Філії «ЦЗВ» АТ «Укрзалізниця» № ЦЗВ-20/4449 від 16.11.2023; договору № 0106.1 від 01.06.2023 укладеному між ТОВ «НВП «ВАГОН СЕРВІС» та ТОВ «Машинобудівний завод «КВІК»; сертифікату про форс - мажорні обставини (обставини непереборної сили) Запорізької ТПП № 2300-23-4719, виданому для ТОВ «Машинобудівний завод «КВІК». Період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з 18.11.2023 та тривають на 15.12.2023. Листом від 15.12.2023 № 1279/1 відповідач повідомив позивача про настання обставин непереборної сили та надав копію сертифікату від 15.12.2023 № 2300-23- 4729.

Листом від 30.12.2023 № 1279/2 у відповідь на претензію від 26.12.2023 № ЦЗВ-20/5117 відповідач повторно звернув увагу Позивача на обставини переборної сили, які виникли підчас виконання рознарядки від 16.11.2023 № ЦЗВ-2-/4449 та просив останнього керуватися Розділом 10 Договору, а саме: 1. Прийняти до відома настання обставин непереборної сили, що засвідчені у передбачений законом спосіб; 2. Визнати поважними причини порушення зобов`язання за рознарядкою від 16.11.2023 № ЦЗВ-20/4449; 3. Звільнити ТОВ «НВП «ВАГОН СЕРВІС» від відповідальності за невиконання зобов`язань; 4. Утриматись від стягнення штрафних санкцій за Договором; 5. Укласти додаткову угоду про розірвання договору.

Проаналізувавши вищевикладене, а також відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів констатує, що наведені вище обставини свідчать про дотримання з боку відповідача строку повідомлення Укрзалізниці про настання обставин непереборної сили, як то передбачено пунктом 10.1 та 10.2 договору поставки.

Згідно з положеннями статті 218 ГК України у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Підстави звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання визначені статтею 617 ЦК України, якою передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Сторона, яка посилається на конкретні обставини, повинна довести те, що вони є форс- мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом. Ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності. Наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами відповідно до статей 14, 141 Закону України «Про торгово-промислові палати України» шляхом видачі сертифіката. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.01.2022 у справі №904/3886/21.

Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості.

Потрібно розрізняти вчасне повідомлення сторони про виникнення форс-мажорних обставин (яке сторона має зробити у передбачений договором строк) від звернення до ТПП за отриманням сертифікату, яке є можливим лише після порушення виконання зобов`язання. Через це сертифікат ТПП може бути отриманий значно пізніше за дату, коли сторона з`ясувала неможливість виконання договору через вплив форс- мажорних обставин. Саме ж повідомлення про форс-мажор має бути направлено іншій стороні якнайшвидше. Хоча й форс-мажорні обставини впливають, як правило, на одну сторону договору (виконавця), але вони мають негативні наслідки насамперед для іншої сторони договору, яка не отримує його належне виконання. Отже, своєчасне повідомлення іншої сторони про настання форс-мажорних обставин спрямоване на захист прав та інтересів іншої сторони договору, яка буде розуміти, що не отримає вчасно товар (роботи, послуги) та, можливо, зможе зменшити негативні наслідки форс-мажору. Аналогічні висновки містяться в постанові Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21.

Товариство скористалося правом передбаченим пунктом 8.4. договору, яким сторони погодили, що у разі коли строк дії обставин непереборної сили продовжуються більше ніж 60 днів, кожна зі сторін має право розірвати цей договір шляхом направлення повідомлення (цінним листом з описом вкладення) про відмову від договору в односторонньому порядку з наданням документу, виданого Торгово-промисловою палатою України або іншим уповноваженим на це органом України та/або країни, у якій виникли такі обставини, або яка постраждала внаслідок таких обставин, яким засвідчується існування обставин непереборної сили та те, що такі обставини тривають більше ніж 60 днів поспіль. В такому випадку договір припиняє свою дію з дати зазначеної у повідомленні про відмову від договору але не раніше дати отримання повідомлення.

У зв`язку із триваючим характером виниклих форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які унеможливили виконання зобов`язань зі сторони Товариства за договором поставки, відповідач звернувся до уповноваженого органу для отримання сертифікату, підтверджуючого настання та тривалість цих обставин.

Відповідно до пунктів 4.1 та 4.2 Регламенту засвідчення Торгово - промисловою палатою України та регіональними торгово - промисловими палатами форс - мажорних обставин (обставини непереборної сили), затвердженого рішенням Президії ТПП України від 18.12.2014 № 44(5), Торгово-промислова палата України відповідно до статті 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» здійснює засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з усіх питань договірних відносин, інших питань, а також зобов`язань/обов`язків, передбачених законодавчими, відомчими нормативними актами та актами органів місцевого самоврядування, крім договірних відносин, в яких сторонами уповноваженим органом із засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) визначено безпосередньо регіональну ТПП. ТПП України уповноважує регіональні ТПП засвідчувати форс-мажорні обставини з усіх питань, що належать до компетенції ТПП України, за винятком засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що стосуються зобов`язань за: - умовами зовнішньоторговельних угод і міжнародних договорів України; - умовами зовнішньоекономічних договорів, контрактів, типових договорів, угод, в яких безпосередньо передбачено віднесення такої функції до компетенції ТПП України; - умовами договорів, контрактів, типових договорів, угод між резидентами України, в яких безпосередньо передбачено віднесення такої функції до компетенції ТПП України.

Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. До кожної окремої заяви додається окремий комплект документів.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палати України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс- мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

У будь-якому разі сторона зобов`язання, яка його не виконує, повинна довести, що в кожному окремому випадку саме ці конкретні обставини мали непереборний характер саме для цієї конкретної особи при виконання нею конкретних договірних зобов`язань. І кожен такий випадок має оцінюватись судом незалежно від наявності засвідчених компетентним органом обставин непереборної сили.

Як було зазначено колегією суддів вище п. 10.1 та 10.2 договору сторони погодили, що сторона звільняється від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором, якщо таке невиконання є наслідком дії обставин або подій непереборної сили, які виникли після укладання цього договору та виникли поза волею Сторін.

Належним доказом наявності вище зазначених обставин та їх тривалості є сертифікат, виданий Торгово - промисловою палатою України або уповноваженими нею регіональними торгово - промисловими палатами.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що наданий позивачу сертифікат від 15.12.2023 №2300-23-4729 відповідає розділу 10 договору, статей. 14, 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» та пунктів 4.1, 4.2. Регламенту засвідчення Торгово - промисловою палатою України та регіональними торгово - промисловими палатами форс - мажорних обставин (обставини непереборної сили), затвердженого рішенням Президії ТПП України від 18.12.2014 № 44(5). Відтак сертифікат від 27.01.2022 № 3200-22-0038 є належним доказом існування обставин непереборної сили, що виникли у відповідача.

Вказане свідчить про те, що продовження виконання постачальником своїх зобов`язань є неможливим за спірним договором поставки.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Беручи до уваги викладене в сукупності, а також враховуючи, що Товариством було виконано приписи пункту 10.1 та 10.2 договору щодо повідомлення про настання форс-мажорних обставин, що скаржником спростовано не було, а також враховуючи той факт, що відповідач не міг передбачити та вплинути на події та їх наслідки, які наступили у виробника товару ТОВ «Машинобудівний завод «КВІК», колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про доведеність Товариством факту неможливості виконання зобов`язань за договором поставки, а саме рознарядки від 16.11.2023 внаслідок настання обставин непереборної сили. Вказане свідчить про наявність підстав застосування приписів статті 614, 617 ЦК України, а тому відсутні підстави покладення на відповідача відповідальності за порушення строків виконання зобов`язання у вигляді стягнення пені та штрафу.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для скасування рішення в оскаржуваній частині.

Всі інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на вірне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст. 277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 22.03.2024 у справі № 910/80/24, за наведених скаржником доводів та в межах апеляційної скарги.

Розподіл судових витрат

Судовий збір розподіляється відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" АТ "Укрзалізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.03.2024 у справі № 910/80/24 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.03.2024 у справі № 910/80/24 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" АТ "Укрзалізниця".

4. Матеріали справи №910/80/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 287 та 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 19.06.2024.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді А.Г. Майданевич

О.М. Гаврилюк