ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року м. ОдесаСправа № 916/132/24
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Філінюка І.Г.

суддів Богатиря К.В., Таран С.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Чернявського Георгія Юрійовича

на рішення Господарського суду Одеської області від 06.03.2024

по справі №916/132/24

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОРШЕ ЛІЗИНГ Україна»

до відповідача: фізичної особи-підприємця Чернявського Георгія Юрійовича

про стягнення 240768,32 грн.

суддя суду першої інстанції - Литвинова В.В.

місце винесення рішення: м. Одеса, пр-т Шевченка, 29, Господарський суд Одеської області.

Повний текст рішення складено та підписано: 06 березня 2024.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПОРШЕ ЛІЗИНГ Україна» звернулось до суду з позовною заявою до фізичної особи- підприємця Чернявського Георгія Юрійовича про стягнення 240768,32 грн, з яких - 119370,78 грн неустойки за невиконання обов`язку щодо повернення об`єкта лізингу за період 22.04.2023-19.11.2023 згідно договору № 00016078 від 26.04.2018; 121397,54 грн неустойки за невиконання обов`язку щодо повернення об`єкта лізингу за період 22.04.2023-19.11.2023 згідно договору № 00016524 від 19.07.2018.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 06.03.2024 позовні вимоги задоволені в повному обсязі.

Стягнуто з фізичної особи- підприємця Чернявського Георгія Юрійовича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОРШЕ ЛІЗИНГ Україна» 240768,32 грн неустойки, 2889,22 грн витрат зі сплати судового збору та 35250 грн витрат на правничу допомогу.

Узагальнені вимоги та доводи апеляційної скарги:

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, фізична особа-підприємець Чернявський Георгій Юрійович звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою,в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 06.03.2024 по справі №916/132/24; скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 06.03.2024 по справі №916/132/24 та ухвалити у справі №916/132/24 нове судове рішення, яким відмовити у позові Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОРШЕ ЛІЗИНГ Україна» до фізичної особи-підприємця Чернявського Георгія Юрійовича про стягнення 119 370, 78 грн. неустойки за невиконання обов`язку щодо повернення об`єкта лізингу за період 22.04.2023 -19.11.2023 згідно договору №00016078 від 26.04.2018; 121 397, 54 грн. неустойки за невиконання обов`язку щодо повернення об`єкта лізингу за період 22.04.2023 -19.11.2023 згідно договору №00016524 від 19.07.2028 та покласти всі судові витрати на Товариство з обмеженою відповідальністю «ПОРШЕ ЛІЗИНГ Україна».

Скаржник зазначає, що дійсно Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.12.2021 р. по справі № 916/2075/21 стягнено з Чернявського Г.Ю. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА» заборгованість за Договором лізингу № 00016078 від 26.04.2018 239 608,49 грн. Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.12.2021 по справі № 916/2084/21 стягнено з Чернявського Г.Ю. на корить Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА» заборгованість за Договором лізингу № 00016524 від 19.07.2018 234 590,36 грн.

Однак Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 24.06.2021 по справі № 521/19301/20, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 23.03.2023, визнано недійсним договори фінансового лізингу № 00013842 від 19.05.2017 та № 00013935 від 31.05.2017, укладені між Чернявським Г.Ю. та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА». Вказаним рішенням застосовано наслідки недійсного правочину - договору фінансового лізингу № 00013842 від 19.05.2017 р., повернувши сторони правочину у первісний стан шляхом повернення ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА» на користь Чернявського Г.Ю. грошових коштів в сумі 482 941,46 грн; договору фінансового лізингу, повернувши сторони правочину у первісний стан шляхом повернення ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА» на користь Чернявського Г.Ю. грошових коштів в сумі 487 855,00 грн. Зазначеним рішенням стягнуто з ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА» на користь Чернявського Г.Ю. завдану моральну шкоду у розмірі 4 000,00 грн та сплачений судовий збір пропорційно задоволених вимог у розмірі 9 747, 96 грн.

Отже, станом на 07.06.2023 р. ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА» мало перед Чернявським Г.Ю. непогашене грошове зобов`язання у сумі 970 796,46 грн.

09.06.2023 до ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА» засобами поштового зв`язку направлено заяву про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

13.06.2023 ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА» відправлення було вручено.

Зважаючи на те, що строк для виконання зобов`язань настав як у ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА», так і Чернявського Г.Ю. , зустрічні однорідні вимоги на підставі його заяви в адресу ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ Україна» були частково зараховані.

Після зарахування у Чернявського Г.Ю. заборгованості перед ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА» немає.

Заборгованість ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА» перед Чернявським Г.Ю. складає 496 597, 61 грн.

Таким чином, вищевказані судові рішення по справі № 916/2075/21 та № 916/2084/21 повністю виконані Чернявським Г.Ю .

Скаржник зазначає, що оскільки порядок повернення об`єктів лізингу не встановлений законом, а Договори від 26.04.2018 року та від 19.07.2018 року, які регулювали повернення та вилучення об`єктів лізингу, були припинені, зважаючи на відсутність вини Відповідача щодо неповернення об`єктів лізингу у зв`язку з об`єктивними причинами, які не залежали від його волі, для застосування наслідків ч. 2 ст. 785 ЦК України, а саме для стягнення неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення з її повернення, немає підстав.

Крім того, скаржник вважає, що сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 35 250, 00 грн, яку представник ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА» просить стягнути з ФОП Чернявського Г.Ю. значно завищена, їх реальність не доведена, та свідчить про невідповідність критерію розумності розміру витрат.

Процесуальний рух справи у суді апеляційної інстанції.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи було визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Філінюк І.Г. судді Таран С.В., Богатир К.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.04.2024.

На момент надходження апеляційної скарги матеріали справи №916/132/24 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.04.2024 доручено Господарського суду Одеської області невідкладно надіслати на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду матеріали справи №916/132/24.

Відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Чернявського Георгія Юрійовича на рішення Господарського суду Одеської області від 06.03.2024 по справі №916/132/24 до надходження матеріалів справи з суду першої інстанції.

09.04.2024 матеріали справи надійшли на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.04.2024 апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Чернявського Георгія Юрійовича на рішення Господарського суду Одеської області від 06.03.2024 по справі №916/132/24 - залишено без руху.

Встановлено фізичній особі-підприємцю Чернявському Георгію Юрійовичу строк для надання Південно-західному апеляційному господарському суду доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3467,20 грн. - протягом 10 днів з дня вручення копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

19.04.2024 до суду апеляційної інстанції від скаржника надійшла заява про усунення недоліків, відповідно до якої приведено апеляційну скаргу у відповідність вимогам ст.258 ГПК України

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.04.2024 поновлено фізичній особі-підприємцю Чернявському Георгію Юрійович процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 06.03.2024 у справі № 916/132/24.

Відкрито апеляційне провадження у справі № 916/132/24 за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Чернявського Георгія Юрійовича на рішення Господарського суду Одеської області від 06.03.2024.

Визначено розгляд апеляційної скарги фізичної особи-підприємця Чернявського Георгія Юрійовича на рішення Господарського суду Одеської області від 06.03.2024 у справі № 916/132/24 здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю «ПОРШЕ ЛІЗИНГ Україна» строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, відзив має надійти до Південно - західного апеляційного господарського суду не пізніше десятого дня з дня вручення про відкриття апеляційного провадження у справі, з урахуванням строків поштового перебігу.

25.04.2024 до суду надійшов відзив Товариству з обмеженою відповідальністю «ПОРШЕ ЛІЗИНГ Україна» на апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Крім того, позивачем заявлено попередній (орієнтований) розрахунок судових витрат у справі.

Згідно з частини 13 статті 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною другою статті 270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Відповідно до приписів статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції у відповідності до вимог статті 282 ГПК України, зазначає, наступне.

Фактичні обставини справи встановлені судом першої інстанції.

26.04.2018 року між ФОП Чернявський Георгій Юрійович (Лізингоодержувач) та ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ Україна» (Лізингодавець) було укладено Договір про фінансовий лізинг №00016078, за умовами якого: об`єктом лізингу є транспортний засіб VW Polo sedan Life 1.6 МРІ; вартість об`єкта лізингу - 320200грн., авансовий платіж - 64040грн.; обсяг фінансування - 256160грн.; кількість лізингових платежів - 60; строк лізингу - 60 місяців; розмір лізингового платежу - 8608,47грн. зі строком оплати відповідно до Графіка; процентна ставка - 18,99 % (змінювана відповідно до пункту 6.4 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу).

Сторони також підписали Загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу, який є додатком до Договору від 26.04.2018р.

Пунктом 6.18 Загальних умов сторони погодили, що у випадку припинення контракту/відмови від Контракту за ініціативою ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ Україна» відповідно до п.12 Контракту лізинговий платіж буде вважатися платою за користування об`єктом лізингу.

Відповідно до п.12.6, 12.6.1 Загальних умов передбачено, що ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ Україна» має право в односторонньому порядку припинити цей контракт/відмовитися від контракту, та також, серед іншого, право на повернення об`єкта лізингу, зокрема, якщо Лізингоодержувач не сплатив 1 (один) наступний лізинговий платіж у повному обсязі або частково і строк виконання зобов`язання зі сплати перевищує 30 (тридцять) календарних днів.

Пунктом 12.7 Загальних умов сторони погодили настання для Лізингоодержувача наслідків у випадку неотримання ним відповідного повідомлення, відповідно до якого повідомлення/вимога надсилається на адресу Лізингоодержувача, а у випадку неотримання ним повідомлення/вимоги з будь-яких причин, Лізингоодержувач вважається повідомленим на 10 календарний день з дня відправлення такого повідомлення, що підтверджується документами з відміткою УДППЗ «Укрпошта» про прийняття повідомлення для відправки.

Відповідно до п. 12.9 Загальних умов у разі дострокового закінчення строку лізингу/припинення контракту відповідно до п. 12 контракту, відмови Лізингоодержувача придбати об`єкт лізингу, як передбачено пунктом 4.2, а також, якщо ТОВ «Порше Лізинг Україна» вимагає повернення об`єкта лізингу відповідно до інших положень контракту, Лізингоодержувач зобов`язаний повернути об`єкт лізингу за свій власний рахунок у відповідному робочому та технічному стані за адресою місцезнаходження ТОВ «Порше Лізинг Україна», якщо інша адреса не вказана ТОВ «Порше Лізинг Україна», впродовж 10 робочих днів від дати одержання відповідного запиту.

Згідно із п.12.13 Загальних умов у випадках, передбачених пунктами 12.6, 12.12 Контракт вважається припиненим на 10-й робочий день з дня надіслання письмового повідомлення Стороною на адресу іншої сторони.

Пунктом 13.1 Загальних умов зазначено, що Лізингоодержувач зобов`язаний у строки, встановлені ТОВ "Порше Лізинг Україна", повернути об`єкт лізингу в усіх випадках дострокового закінчення строку лізингу, припинення контракту, крім випадку, коли Лізингоодержувач набуває право власності на об`єкт лізингу відповідно до умов Контракту. Якщо Лізингоодержувач відмовляється від повернення або затримує повернення об`єкта лізингу, ТОВ "Порше Лізинг Україна" має право вилучити (повернути) об`єкт лізингу без попередньої згоди Лізингоодержувача у визначеному законодавством України порядку.

26.04.2018 між ТОВ «Порше Лізинг Україна» (покупець) та ТОВ «Автомобільний Дім» (постачальник/продавець) укладено договір купівлі-продажу №3253, за умовами якого ТОВ «Порше Лізинг Україна» придбало у свою власність автомобіль, що є об`єктом лізингу, за ціною 320 200 грн. з ПДВ.

15.05.2018 Автомобіль 1 як Об`єкт лізингу переданий Лізингоодержувачу для користування, що підтверджується відповідним Актом приймання-передачі від 15.05.2018 до Договору про фінансовий лізинг від 26.04.2018 та не заперечується відповідачем.

Враховуючи несплату відповідачем у повному обсязі рахунків за договором, позивач 27.07.2020 направив відповідачу Вимогу про сплату заборгованості за договором, повернення Об`єкту лізингу та повідомлення про відмову від договору вих. № 00016078 від 20.07.2020. У вимозі ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ Україна», окрім погашення поточної заборгованості за Договором лізингу від 26.04.2018, повідомив Лізингоодержувача про відмову від Договору лізингу та вимагав повернути Автомобіль протягом 10 днів з дати одержання Вимоги.

Проте, вказана вимога була залишена відповідачем без відповіді та відповідного реагування, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за Договору лізингу від 26.04.2018 № 00016078.

Так, постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.12.2021, яка набрала законної сили, апеляційну скаргу задоволено. Рішення Господарського суду Одеської області від 23.09.2021 у справі №916/2075/21 скасовано. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОРШЕ ЛІЗИНГ Україна» задоволено. Стягнуто з ФОП Чернявський Г.Ю. на користь ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ Україна»:

- заборгованість за Договором лізингу №00016078 від 26.04.2018, яка станом на 07.07.2021 становить 239608,49 грн. та складається з: - 77971,39грн. плати за фактичне користування об`єктом лізингу після припинення Договору лізингу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних за період з 16.09.2020 по 07.07.2021; - 2943,12грн. пені за прострочення плати за фактичне користування об`єктом лізингу після припинення Договору лізингу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних за період з 16.09.2020 по 07.07.2021; - 148560,34грн. неустойки за невиконання обов`язку щодо повернення об`єкта лізингу за період з 02.09.2020 по 07.07.2021; - 9503,07грн. відшкодування інших витрат (збитків) згідно загальних умов з урахуванням індексу інфляції та 3% річних за період з 10.10.2020р. по 07.07.2021р.; - 630,57грн. пені за прострочення відшкодування інших витрат (збитків) згідно загальних умов за період з 10.10.2020р. по 07.07.2021р.

Крім того, 19.07.2018 між ФОП Чернявський Г.Ю. (Лізингоодержувач) та ТОВ «Порше Лізинг Україна» (Лізингодавець) було укладено договір про фінансовий лізинг №00016524 (далі договір), за умовами якого: об`єкт лізингу: транспортний засіб VW Polo sedan Life 1.6 МРІ, вартість об`єкта лізингу: 320200 грн.; авансовий платіж: 64040 грн.; обсяг фінансування: 256160 грн; кількість лізингових платежів 60; строк лізингу: 60 місяців; розмір лізингового платежу: 8754,63 грн. зі строком оплати відповідно до Графіка; процентна ставка: 19,99 % (змінювана відповідно до п. 6.4 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу).

Пунктом 6.18 Загальних умов сторони погодили, що у випадку припинення контракту/відмови від Контракту за ініціативою ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ Україна» відповідно до п.12 Контракту лізинговий платіж буде вважатися платою за користування об`єктом лізингу.

Відповідно до п.12.6, 12.6.1 Загальних умов передбачено, що ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ Україна» має право в односторонньому порядку припинити цей контракт/відмовитися від контракту, та також, серед іншого, право на повернення об`єкта лізингу, зокрема, якщо Лізингоодержувач не сплатив 1 (один) наступний лізинговий платіж у повному обсязі або частково і строк виконання зобов`язання зі сплати перевищує 30 (тридцять) календарних днів.

Пунктом 12.7 Загальних умов сторони погодили настання для Лізингоодержувача наслідків у випадку неотримання ним відповідного повідомлення, відповідно до якого повідомлення/вимога надсилається на адресу Лізингоодержувача, а у випадку неотримання ним повідомлення/вимоги з будь-яких причин, Лізингоодержувач вважається повідомленим на 10 календарний день з дня відправлення такого повідомлення, що підтверджується документами з відміткою УДППЗ «Укрпошта» про прийняття повідомлення для відправки.

Відповідно до п. 12.9 Загальних умов у разі дострокового закінчення строку лізингу/припинення контракту відповідно до п. 12 контракту, відмови Лізингоодержувача придбати об`єкт лізингу, як передбачено пунктом 4.2, а також, якщо ТОВ «Порше Лізинг Україна» вимагає повернення об`єкта лізингу відповідно до інших положень контракту, Лізингоодержувач зобов`язаний повернути об`єкт лізингу за свій власний рахунок у відповідному робочому та технічному стані за адресою місцезнаходження ТОВ «Порше Лізинг Україна», якщо інша адреса не вказана ТОВ «Порше Лізинг Україна», впродовж 10 робочих днів від дати одержання відповідного запиту.

Згідно із п.12.13 Загальних умов у випадках, передбачених пунктами 12.6, 12.12 Контракт вважається припиненим на 10-й робочий день з дня надіслання письмового повідомлення Стороною на адресу іншої сторони.

Пунктом 13.1 Загальних умов зазначено, що Лізингоодержувач зобов`язаний у строки, встановлені ТОВ «Порше Лізинг Україна», повернути об`єкт лізингу в усіх випадках дострокового закінчення строку лізингу, припинення контракту, крім випадку, коли Лізингоодержувач набуває право власності на об`єкт лізингу відповідно до умов Контракту. Якщо Лізингоодержувач відмовляється від повернення або затримує повернення об`єкта лізингу, ТОВ «Порше Лізинг Україна» має право вилучити (повернути) об`єкт лізингу без попередньої згоди Лізингоодержувача у визначеному законодавством України порядку.

19.07.2018 між ТОВ «Порше Лізинг Україна» (покупець) та ТОВ «Автомобільний Дім» (постачальник/продавець) укладено договір купівлі-продажу №3297, за умовами якого ТОВ «Порше Лізинг Україна» придбало у свою власність автомобіль, що є об`єктом лізингу, за ціною 320200 грн.

30.07.2018 об`єкт лізингу переданий Лізингоодержувачу для користування, що підтверджується відповідним актом приймання-передачі від 30.07.2018 до договору, що відповідачем не заперечується.

Враховуючи несплату відповідачем рахунків за договором позивач 27.07.2020 направив останньому Вимогу про сплату заборгованості за договором, повернення Об`єкту лізингу та повідомлення про відмову від договору вих. № 00016524 від 19.07.2018. У вимозі ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ Україна» окрім погашення поточної заборгованості за Договором фінансового лізингу, повідомив Лізингоодержувача про відмову від Договору лізингу від 19.07.2018 та вимагав повернути Автомобіль 2 протягом 10 днів з дати одержання цієї Вимоги.

Проте, вказана вимога була залишена відповідачем без відповіді та відповідного реагування, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за Договору лізингу від 19.07.2018 №00016524.

Так, Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.12.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» задоволено. Рішення Господарського суду Одеської області від 23.09.2021 у справі № 916/2084/21 скасовано. Позов ТОВ «Порше Лізинг Україна» до ФОП Чернявського Г.Ю. про стягнення 234 590,36 грн., з яких: 76192,97 грн. плати за фактичне користування об`єктом лізингу після припинення договору лізингу, з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих за період з 16.10.2020 по 08.07.2021; 2814,30 грн. пені за прострочення плати за фактичне користування об`єктом лізингу після припинення договору лізингу, з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих за період з 16.10.2020 по 08.07.2021; 145446,42 грн. неустойки за невиконання обов`язку щодо повернення об`єкта лізингу, нарахованої за період з 02.09.2020 по 08.07.2021; 9503,77 грн. відшкодування інших витрат (збитків), з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих за період з 10.10.2020 по 08.07.2021; 632,90 грн. пені за прострочення відшкодування інших витрат (збитків), нарахованої за період з 10.10.2020 по 08.07.2021. задоволено. Стягнуто з ФОП Чернявського Г.Ю. на корить ТОВ "Порше Лізинг Україна" 234590,36 грн., 3518,85 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позову та 5278,28 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

З огляду на викладене, суди при розгляді зазначених справ дійшли висновку, що строк повернення об`єктів лізингу за обома договорами є 01.09.2020.

Крім того, рішенням Господарського суду Одеської області від 30.08.2023 у справі № 916/1768/23, яке залишено без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.12.2023, позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ФОП Чернявського Г.Ю. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОРШЕ ЛІЗИНГ Україна» неустойку за невиконання обов`язку щодо повернення Об`єкта лізингу за Договором № 00016078 від 26.04.2018 за період з 08.07.2021 по 21.04.2023 у розмірі 369 331/триста шістдесят дев`ять тисяч триста тридцять одна/грн 12 коп., неустойку за невиконання обов`язку щодо повернення Об`єкта лізингу за Договором № 00016524 від 19.07.2018 за період з 09.07.2021 по 21.04.2023 у розмірі 375 037/триста сімдесят п`ять тисяч тридцять сім/грн 04 коп., 11 165/одинадцять тисяч сто шістдесят п`ять/грн. 52 коп. витрат по сплаті судового збору та 23500/двадцять три тисячі п`ятсот/грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. Крім того, цим рішенням витребувано у ФОП Чернявського Г.Ю. транспортні засоби та передати їх власнику - Товариству з обмеженою відповідальністю «ПОРШЕ ЛІЗИНГ Україна» зокрема:

- VW Polo sedan Life 1.6 MPI, що є Об`єктом лізингу за Договором № 00016078 від 26.04.2018;

- VW Polo sedan Life 1.6 MPI, що є Об`єктом лізингу за Договором № 00016524 від 19.07.2018.

Позивач зазначає, що відповідач повернув йому зазначені автомобілі 20.11.2023, на підтвердження чого ним надано акти приймання-передачі (а.с. 119-120).

З огляду на викладене, позивач просить стягнути з відповідача 240768,32 грн, з яких - 119370,78 грн неустойки за невиконання обов`язку щодо повернення об`єкта лізингу за період 22.04.2023-19.11.2023 згідно договору № 00016078 від 26.04.2018; 121397,54 грн неустойки за невиконання обов`язку щодо повернення об`єкта лізингу за період 22.04.2023-19.11.2023 згідно договору № 00016524 від 19.07.2018.

Позиція Південно - західного апеляційного господарського суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Згідно з ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

У статті 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» зазначено, що відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

За договором лізингу майновий інтерес лізингодавця полягає у розміщенні та майбутньому поверненні з прибутком грошових коштів, а майновий інтерес лізингоодержувача - в можливості користуватися та придбати предмет лізингу у власність.

Отже, договір фінансового лізингу поєднує в собі елементи договорів оренди та купівлі-продажу, у зв`язку із цим лізингові платежі включають як плату за надання майна у користування, так і частину покупної плати за надання майна у власність лізингоодержувачу по закінченні дії договору.

Згідно зі статтею 16 Закону України «Про фінансовий лізинг», в редакції чинній на момент укладання договорів про фінансовий лізинг, сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу.

Згідно з ч. 2 ст. 21 Закону України «Про фінансовий лізинг» (в чинній редакції) лізингоодержувач, зокрема, зобов`язаний: своєчасно сплачувати передбачені договором фінансового лізингу лізингові та інші платежі; у разі закінчення строку, на який лізингоодержувачу передано об`єкт фінансового лізингу у володіння та користування (якщо до лізингоодержувача не переходить право власності на об`єкт фінансового лізингу), а також у разі дострокового розірвання договору фінансового лізингу та в інших випадках дострокового повернення об`єкта фінансового лізингу, повернути об`єкт фінансового лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння та користування, з урахуванням нормального зносу, або у стані, визначеному договором фінансового лізингу та супровідною документацією на об`єкт фінансового лізингу.

Відповідно до ч. 4 ст. 21 Закону України «Про фінансовий лізинг» (в чинній редакції) невиконання лізингоодержувачем обов`язку щодо повернення об`єкта фінансового лізингу відповідно до умов договору фінансового лізингу є підставою для нарахування неустойки, сплату якої лізингодавець має право вимагати від лізингоодержувача, у розмірі подвійної суми лізингового платежу, який необхідно було сплатити в останньому періоді, що передує періоду невиконання зазначеного обов`язку, в розрахунку за кожний день такого невиконання, за час невиконання, якщо інший розмір неустойки не визначений умовами договору фінансового лізингу.

Як уже зазначалося вище, договір фінансового лізингу поєднує в собі елементи договорів оренди та купівлі-продажу (поставки).

Наслідком розірвання договору лізингу, є відсутність у позивача обов`язку надати предмет лізингу в майбутньому у власність відповідача і, відповідно, відсутність права вимагати його оплати.

Тобто після дострокового розірвання договору лізингу права та обов`язки сторін, до яких підлягають застосуванню положення про купівлю-продаж (поставку), припиняються (ч. 3 ст. 615 ЦК України).

Разом з тим правовідносини, які стосуються користування об`єктом лізингу, продовжують існувати до повернення відповідного майна на користь лізингодавця, і до вказаних правовідносин підлягають застосуванню положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених Цивільним кодексом України та законом.

Плата за користування річчю (орендна плати), як платіж за правомірне користування майном протягом певного строку, і обов`язок здійснення такого платежу є істотною ознакою орендних правовідносин, що випливає зі змісту регулятивних норм статей 759, 762, 763 ЦК України, статей 283, 284, 286 ГК України. Із припиненням договірних відносин у наймача (орендаря) виникає новий обов`язок - негайно повернути наймодавцеві річ.

Отже, після припинення дії договору лізингу, права та обов`язки лізингодавця та лізингоодержувача, що перебували у сфері регулятивних правовідносин, переходять у сферу охоронних правовідносин та охоплюються правовим регулюванням відповідно до умов договору та положень законодавства, які регламентують наслідки невиконання майнового обов`язку щодо негайного повернення предмета лізингу.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що користування майном після припинення договору є таким, що здійснюється не відповідно до його умов, а неправомірно.

Правові наслідки порушення умов договору оренди майна визначені відповідними нормами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Невиконання наймачем передбаченого частиною першою статті 785 Цивільного кодексу України обов`язку щодо негайного повернення наймодавцеві речі (у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі) у разі припинення договору є порушенням умов договору, що породжує у наймодавця право на застосування до наймача відповідно до частини другої статті 785 Цивільного кодексу України такої форми майнової відповідальності як неустойка у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача 240768,32 грн, з яких - 119370,78 грн неустойки за невиконання обов`язку щодо повернення об`єкта лізингу за період 22.04.2023-19.11.2023 згідно договору № 00016078 від 26.04.2018; 121397,54 грн неустойки за невиконання обов`язку щодо повернення об`єкта лізингу за період 22.04.2023-19.11.2023 згідно договору № 00016524 від 19.07.2018.

Відхилення аргументів апеляційної скарги. Щодо посилання скаржника, на заяву про припинення зарахування зустрічних вимог, у яких заявив про зарахування свого боргу за Договорами №00016078 від 26.04.2018 та № 00016524 від 19.07.2018, розмір якого визначений у постановах Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.12.2021 у справі №916/2075/21 та від 09.12.2021 у справі №916/2084/21, в рахунок своїх вимог до ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА» за іншими підставами, колегія суддів зазначає наступне.

Предметом позову у цій справі є вимога про сплату неустойки в порядку ст.ст. 785, 806 ЦК України за період з 22.04.2023 по 19.11.2023, який не охоплений періодом стягнення неустойки у Постановах Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.12.2021 у справі №916/2075/21 та від 09.12.2021 у справі №916/2084/21.

Отже, вимоги Позивача у цій справі не включені до розміру боргу, стягнутого зазначеними судовими рішеннями, виконання чи не виконання яких Відповідачем не мають жодного відношення до цієї справи.

Крім того, зарахування зустрічних однорідних вимог є підставою для припинення існуючих грошових зобов`язань сторін відповідно до ст. 601 ЦК України.

Також, колегія суддів враховує, що ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА» не погодилось із зарахуванням зустрічних однорідних вимог, про що надіслало Відповідачу відповідне заперечення.

Щодо посилання скаржника на припинення договорів лізингу, колегія суддів зазначає, що закінчення строку договору лізингу не призвело до припинення зобов`язання Лізингоодержувача повернути у визначений у договорах спосіб та місці лізингові автомобілі.

Колегія суддів також зауважує, що факт передачі автомобілів Відповідачу та їх неправомірне використання ним встановлено постановами Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.12.2021 у справі №916/2075/21, від у справі №916/2084/21 та від 05.12.2023 у справі № 916/1768/23.

Зазначені обставини також спростовують доводи скаржника про відсутність у нього вини у неповерненні автомобілів з лізингу, після припинення договору.

Отже, невиконання обов`язку щодо повернення об`єкту лізингу є підставою для нарахування неустойки за ч. 2 ст. 785 ЦК України, оскільки автомобілі за договорами лізингу відповідач повернув лише 20.11.2023, отже з 22.04.2023 до 19.11.2023 відповідач без належних для цього підстав продовжував володіти та користуватися автомобілями, що є об`єктом лізингу та власністю лізингодавця, порушуючи зобов`язання з повернення об`єкт лізингу позивачу у зв`язку з припиненням Договорів лізингу № 00016078 та №00016524.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Позивач в позовній заяві просив стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 35250грн.

Представником позивача адвокатом Головатюк В.О., на підтвердження повноважень якого до позову додано ордер від 05.01.2024, виданий адвокатським об`єднанням «ЕСКВАЙРС».

24.052021 між позивачем та адвокатським об`єднанням «ЕСКВАЙРС» укладено договір про надання правничої допомоги, за умовами якого (п. 1.2) виконавець надає послуги за договором або заявками.

Відповідно до п. 2.1 договору за надання послуг з представництва інтересів в судах першої інстанції гонорар становить 23500грн, але згідно з п. 2.10 сторони передбачили можливість підвищення вартості винагороди шляхом укладення додаткової угоди до договору.

Додатковою угодою від 31.01.2022 сторони продовжили строк договору до 24.05.2026.

Крім того, 02.01.2024 сторони підписали заявку на надання професійної правничої допомоги № 52 до договору про надання правничої допомоги, якою узгодили, що адвокатське об`єднання супроводжує справу про стягнення з ФОП Чернявського Г.Ю. боргу за договорами № 00016078 від 26.04.2018 та № 00016524 від 19.07.2018.Строк підготовки позовної заяви 5 днів.

Позов було подано до суду 08.01.2024, тобто адвокатське об`єднання надало правничу допомогу позивачу.

Додатковою угодою № 8 від 05.01.2024 до договору про надання правничої допомоги сторони визначили, що вартість послуг з питань стягнення боргу з ФОП Чернявського Г.Ю. становить 35250грн.

До позову додано рахунок адвокатського об`єднання від 02.01.2024 на суму 11750 грн, який позивач сплатив 05.01.2024, а також рахунок від 05.01.2024 на суму 11750грн, який позивач сплатив 08.01.2024.

Колегія суддів зазначає, що згідно Додатковою угодою № 8 від 05.01.2024 розмір винагороди визначений сторонами у фіксованому розмірі та у грошовому виразі становить 35250,00 грн.

Так, Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Колегія суддів відзначає, що критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123-130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому згідно з статтею 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 ГПК України.

Відповідно до положень статей 1, 26, 27, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, за яким, зокрема, клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

У статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПОРШЕ ЛІЗИНГ Україна» надано належні докази в підтвердження його витрат на оплату послуг адвоката.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 щодо питання застосування приписів частини третьої статті 126 ГПК України стосовно змісту детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, викладено такі висновки:

«Оцінюючи зміст зазначених приписів, Велика Палата Верховного Суду виснує, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Велика Палата Верховного Суду також зауважує, що частина третя статті 126 ГПК України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним.

Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Статтею 126 ГПК України також не передбачено, що відповідна сторона зобов`язана доводити неспівмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката одразу за всіма пунктами з переліку, визначеного частиною четвертою вказаної статті.

Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо».

Враховуючи наведені вище висновки, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладених у постанові від 23.11.2020 у справі № 638/7748/18, про те, що подання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги), є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Таким чином, у даному випадку, позивачем та адвокатським об`єднанням «ЕСКВАЙРС» визначено фіксований розмір гонорару в розмірі 35 250,00 грн, а тому зазначення та/або не зазначення у детальному описі будь-яких відомостей, виконаних робіт, та взагалі наявність або відсутність такого детального опису, не перешкоджають встановленню розміру витрат на професійну правничу допомогу, з огляду на те, що за домовленістю між сторонами договору встановлений фіксований розмір гонорару.

При апеляційному перегляді рішення місцевого суду судова колегія не виявила у діях суду першої інстанції порушень приписів статей 126, 129 ГПК України, неправильного застосування норм матеріального права або інших порушень норм процесуального права, які б призвели до ухвалення судом незаконного рішення.

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Будь-яких підстав для скасування рішення господарського суду за результатами його апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено.

За вказаних обставин, оскаржуване рішення господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на скаржника.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276-277, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Чернявського Георгія Юрійовича - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 06.03.2024 у справі № 916/132/24 - залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на фізичну особу-підприємця Чернявського Георгія Юрійовича.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.

Головуючий суддя І.Г. Філінюк

Суддя К.В. Богатир

Суддя С.В. Таран