ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2024 р. м. Житомир Справа № 906/2/24

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Лозинської І. В.,

секретар судового засідання: Толстокарова І. С.

без участі представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Імперія"

до Фізичної особи - підприємця Головенко Тамари Володимирівни

про стягнення 74007,97 грн

ТОВ "Транс-Імперія" звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом до ФОП Головенко Т. В. про стягнення 74007,97грн, з яких, 67890,97 грн боргу, 1826,00 грн інфляційних втрат, 1607,00 грн 3% річних, а також 2684,00 грн судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення договорів заявок на транспортні послуги та вимог чинного законодавства, не здійснила оплату за надані їй позивачем у березні 2023 року автопослуги.

Ухвалою від 02.01.2024 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі; постановив здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження; призначив підготовче судове засідання на 31.01.2024 о 10:00 (а. с. 14).

Ухвалою від 31.01.2024 господарський суд розгляд справи у підготовчому провадженні відклав на 29.02.2024 о 10:30, витребував у відповідача письмові пояснення щодо визнання або заперечення позовних вимог (а. с. 21).

Ухвалою від 29.02.2024 господарський суд продовжив підготовче провадження у справі по 29.03.2024, відклав підготовче засідання на 26.03.2024 о 10:30; витребував у позивача до дати судового засідання розрахунок інфляційних втрат та 3% річних; засвідчені копії опису вкладення до вимоги про оплату від 17.10.2023, вих. №817 та поштової квитанції щодо її відправлення відповідачу; докази направлення вимоги про оплату від 17.10.2023, вих. №817 відповідачу на його електронні адреси (а. с. 26).

Ухвалою від 26.03.2024 господарський суд розгляд справи у підготовчому провадженні відклав на 18.04.2024 о 15:00 (а. с. 30).

15.04.2024 до суду від позивача на вимогу ухвали господарського суду надійшла заява від 12.04.2024 з доказами направлення відповідачу вимоги поштовим та електронним зв`язком з розрахунком інфляційних втрат та 3% річних, в якій також повідомлено, що опис вкладення до вимоги про сплату боргу від 17.10.2023 не виготовлявся (а. с. 31 - 35).

Ухвалою від 18.04.2024 господарський суд постановив закрити підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 16.05.2024 о 14:30 (а. с. 39).

Ухвалою від 16.05.2024 господарський суд розгляд справи по суті відклав на 14.06.2024 о 09:30 (а. с. 44).

13.06.2024 до суду представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі (а. с. 46, 47).

Виходячи з того, що участь в судовому засіданні є правом, а не обов`язком сторони, суд вважає можливим розглянути справу за наявними матеріалами.

Для уточнення дати народження та місця реєстрації відповідача судом було подано та отримано запит Єдиного державного демографічного реєстру (а. с. 45).

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

07.12.2021 між ТОВ "Транс-Імперія" (позивач/експедитор/перевізник) та ФОП Головенко Т. В. (відповідач/клієнт/відправник) підписано замовлення №7 на транспортне обслуговування по перевезенню вантажів автомобільним транспортом в міжміському сполученні від 08.03.2023 (далі - замовлення), який має такі умови: дата завантаження - 09.03.2023; маршрут - Україна, м. Городище, Черкаська обл. - Любц, Німеччина; назва та об`єм вантажу - вугілля в мішку до 19 т; пункт розвантаження та розмитнення - Любц (а.с. 6).

За п. 13 замовлення вартість перевезення без ПДВ складає 90 євро/т по курсу НБУ станом на день відвантаження. Також у замовленні вказано, що воно є невід`ємною частиною договору і має повну юридичну силу, якщо воно підтверджене круглими печатками та підписами обох сторін за допомогою факсимільного зв`язку. Умови замовлення являються пріоритетними. Замовлення прийняте. Обидві сторони згодні з умовами.

Вищезазначене замовлення містить підписи сторін та відтиски печаток.

За даними, що є у міжнародній товарно-транспортній накладній (CMR) від 09.03.2023 місце та дата розвантаження вантажу: Alsche-Chemie GmbH, Greverler StraBe 26, Lubz, 19386, 16.03.2023 (а. с. 8).

Цього ж дня сторонами підписано акт здачі-прийняття робіт №РНа-000360, відповідно до якого вартість послуг складає 67890,97 грн з ПДВ (а. с. 7).

Також позивач виписав рахунок-фактуру на оплату №СФ-0001526 від 16.03.2023 (а.с.9).

З метою досудового врегулювання спору позивач 17.10.2023 направив відповідачу вимогу про оплату за вих. №817, яка повернулась 30.11.2023 з поштовою відміткою про причини невручення "за закінченням терміну зберігання" (а. с. 10-11).

Таким чином, станом на день подання позову за відповідачем обліковується борг в розмірі 67890,97 грн, що стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

У відзиві на позовну заяву, що викладений у заяві про розгляд справи без участі від 28.02.2024, відповідач зазначив, що сторонами не було узгоджено строки оплати поставки товару, а вимога про оплату була надіслана без опису вкладень та, крім того, не була вручена (а. с. 22, 23).

2. Норми права, які застосував Господарський суд Житомирської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1, 2 ст. 193 ГК України).

Згідно ч. 1 ст. 174 ГК України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

За ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно з ч. 1 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладання даного виду договорів.

Замовлення №7 на транспортне обслуговування по перевезенню вантажів автомобільним транспортом в міжміському сполученні від 08.03.2023 за своїм змістом та правовою природою є змішаним договором, а саме, договором перевезення та договором транспортного експедирування.

Відповідно до ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно із ст. 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, зберігання вантажу у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів тощо).

Аналогічне визначення поняття договору транспортного експедирування наведено у ст. 316 ГК України.

За ст. 930 ЦК України договір транспортного експедирування укладається у письмовій формі.

Транспортно - експедиторська послуга - це робота, безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.

Закон України "Про автомобільний транспорт" та Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджені наказом Мінтрансу України від 14.10.1997 №363, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за №128/2568, визначають товарно-транспорту накладну як обов`язковий документ, що має оформлюватись при перевезенні вантажів автомобільним транспортом.

За пп. 1, 11.1 вказаних Правил товарно-транспортна накладна є основним документом на перевезення вантажів та єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Оскільки правовідносини у даній справі випливають із договору-замовлення міжнародного перевезення вантажу, то останні регулюються також Конвенцією про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19.05.1956 (далі - Конвенція).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником.

Згідно з ч. 1 ст. 931 ЦК України розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

За перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата (ч. 1 ст. 916 ЦК України).

Згідно з ч. 9, 10, 11 ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" у плату експедитору не включаються витрати експедитора на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування, на оплату зборів (обов`язкових платежів), що сплачуються при виконанні договору транспортного експедирування.

Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади.

Перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні.

Такими документами можуть бути: авіаційна вантажна накладна (Air Waybill); міжнародна автомобільна накладна (CMR); накладна СМГС (накладна УМВС); коносамент (Bill of Lading); накладна ЦІМ (CIM); вантажна відомість (Cargo Manifest); інші документи, визначені законами України.

Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Згідно з ч. 2 ст. 12 цього ж Закону клієнт зобов`язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.

У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь - який час.

Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

За ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

3. Щодо вимоги позивача про стягнення 67890,97 грн боргу.

Позивач здійснив перевезення вантажу згідно із договором-замовленням №7 на транспортне обслуговування по перевезенню вантажів автомобільним транспортом в міжміському сполученні від 08.03.2023, що підтверджується міжнародною товарно -транспортною накладною (CMR) від 09.03.2023, актом здачі-прийняття робіт №РНа-000360 від 16.03.2023, підписаним сторонами, рахунком-фактурою №СФ-0001526 від 16.03.2023 на суму 67890,97 грн (а. с. 7 - 9).

У відзиві на позовну заяву, що викладений у заяві про розгляд справи без участі від 28.02.2024, відповідач не заперечує факт укладення договору та надання послуг за ним.

Зважаючи на викладені обставини та враховуючи факт невиконання належним чином обов`язку з оплати поставленого вантажу повністю, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу борг за у розмірі 67890,97 грн.

4. Щодо вимог позивача про стягнення 1826,00 грн інфляційних втрат та 1607,00 грн 3% річних.

За ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та сплати неустойки за прострочення виконання зобов`язання.

За поданим позивачем розрахунком, відповідачу нараховано інфляційні втрати та 3% річних за період з 16.03.2023 по 31.12.2023 (а. с. 31).

Як було встановлено судом, у підписаному між сторонами договорі-замовленні №7 на транспортне обслуговування по перевезенню вантажів автомобільним транспортом в міжміському сполученні від 08.03.2023 відсутні умови щодо строку здійснення оплати за надані послуги, тому відносини, що склались між сторонами спору, підпадають під регулювання ч. 2 ст. 530 ЦК України.

Згідно ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

17.10.2023 позивач направив відповідачу вимогу про оплату за вих. №817, яка повернулась 30.11.2023 з поштовою відміткою про причини невручення "за закінченням терміну зберігання" (а. с. 10, 11).

Суд звертає увагу відповідача, що відсутність опису вкладень у цінний лист, яким була надіслана зазначена вимога, не спростовує той факт, що 17.10.2023 ТОВ "Транс-Імперія" було надіслано ФОП Головенко Т. В. саме вимогу про оплату від 17.10.2023, вих. №817, оскільки сторонами спору не повідомлено суд про інші правовідносини, що виникли між ними, крім тих, що є предметом даного спору, та які б стали підставою для надсилання позивачем листа відповідачу.

Тому суд вважає, що датою пред`явлення вимоги, на підставі якої боржник повинен виконати такий обов`язок по оплаті товару, а також початком періоду нарахування інфляційні втрати та 3% річних, є 25.10.2023 (дата направлення вимоги + 7 днів).

Суд, здійснивши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат за період: 25.10.2023-31.12.2023 за допомогою правового порталу України "Ліга Закон" - "Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій", встановив, що стягненню з відповідачу підлягають 817,07 грн інфляційних втрат та 379,45 грн 3% річних.

У стягненні 1088,93 грн інфляційних втрат та 1227,55 грн 3% річних слід відмовити.

5. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У той же час, ч. 9 ст. 129 ГПК України унормовано, що у випадку, зокрема, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи, що спір у справі виник у зв`язку з несплатою відповідачем послуг з перевезення та транспортного експедирування, судовий збір покладається на відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст. 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Головенко Тамари Володимирівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Імперія" ( 45601, Волинська область, Луцький район, с. Липини, вул. Рівненська, буд. 139; ):

- 67890,97 грн основного боргу;

- 817,07 грн інфляційних втрат;

- 379,45 грн 3% річних;

- 2684,00 грн судового збору.

3. У стягненні 1088,93 грн інфляційних втрат відмовити.

4. У стягненні 1227,55 грн 3% річних відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 18.06.24

Суддя Лозинська І.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу - Електронний суд

3 - відповідачу - на ел. пошту представника: ІНФОРМАЦІЯ_2