ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"17" червня 2024 р. м. Рівне Справа №918/562/24

Господарський суд Рівненської області у складі судді О.Андрійчук, розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства "Рівнеавтошляхбуд" про видачу судового наказу,

УСТАНОВИВ:

12.06.2024 Приватне акціонерне товариство "Рівнеавтошляхбуд" (заявник) звернулося до Господарського суду Рівненської області із заявою про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Уктехноліс" 300 000,00 грн 10% штрафу за договором про надання поворотної фінансової допомоги від 01.09.2021 № 0109-01Ф, а також 302,80 грн судового збору.

Статтею 147 ГПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

Відповідно до ст. 154 ГПК України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу. Судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований в порядку, передбаченому цим розділом.

Суд, розглянувши вказану заяву, зазначає таке.

У силу вимог ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема верховенство права, неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Як установлено судом з автоматизованої системи "Діловодство спеціалізованого суду", 12.06.2024 від заявника надійшло до Господарського суду Рівненської області ще три аналогічні заяви про видачу судового наказу про стягнення з ТОВ "Уктехноліс" на користь заявника 300 000,00 грн 10% штрафу за договором про надання поворотної фінансової допомоги від 01.09.2021 № 0109-01Ф, що спонукало суд більш детальніше вивчити подані матеріали з метою з`ясування питання дотримання завдань та основних засад господарського судочинства при вирішенні питання про видачу судового наказу у цій справі.

Так, згідно з матеріалами справи, 01.09.2021 між ПАТ "Рівнеавтошляхбуд" (кредитор, заявник) та ТОВ "Уктехноліс" (підприємство, боржник) укладено договір № 0109-01 Ф про надання поворотної фінансової допомоги (договір), за умовами п. 1.1. якого кредитор надає підприємству поворотну фінансову допомогу, а підприємство зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених договором.

Поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України у сумі 1 500 000,00 грн без ПДВ (п. 2.1. договору).

Відповідно до п. 2.3. договору кредитор перераховує суму допомоги в узгоджені сторонами терміни в безготівковому порядку на поточний рахунок підприємства.

Строк повернення поворотної фінансової допомоги до 01.02.2022 (п. 2.4. договору).

Згідно з п. 3.2. договору повернення грошових коштів проводиться шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок кредитора в установі банку.

За п. 4.1. договору сторони несуть відповідальність за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором відповідно до чинного законодавства України.

02.09.2021 ПАТ "Рівнеавтошляхбуд" перерахувало на розрахунковий рахунок ТОВ "Уктехноліс" поворотну фінансову допомогу у розмірі 1 500 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 1144 від 02.09.2021.

Станом на день звернення із цією заявою боржником не повернуто заявнику поворотну фінансову допомогу у зазначеному розмірі.

Пунктом 4.2.1. договору передбачено, що при порушені терміну повернення поворотної фінансової допомоги підприємство сплачує кредитору штраф із розрахунку 10% від неповерненої суми за кожен день прострочення.

Як зазначає заявник, 10% штрафу від загального боргу боржника становить 150 000,00 грн, а заборгованість з 14.02.2022 по 15.02.2022 становить 300 000,00 грн, яку останній просить стягнути в судовому порядку.

У свою чергу, загальна сума штрафу, яку ПАТ "Рівнеавтошляхбуд" просить стягнути з ТОВ "Уктехноліс" за договором про надання поворотної фінансової допомоги від 01.09.2021 № 0109-01Ф, згідно з поданими ним заявами про видачу судових наказів, становить 1 200 000,00 грн.

При цьому, заявляючи до стягнення штраф, заявник при його нарахуванні застосовує порядок, характерний для пені.

Статтею 549 ЦК України унормовано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Приписами ч. 4, 6 ст. 231 ГК України унормовано, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Отже, неустойка (штраф, пеня) має подвійну правову природу. До настання строку виконання зобов`язання неустойка є способом його забезпечення, а в разі невиконання зобов`язання перетворюється на відповідальність, яка спрямована на компенсацію негативних для кредитора наслідків порушення зобов`язання боржником. Разом з тим пеня за своєю правовою природою продовжує стимулювати боржника до повного виконання взятих на себе зобов`язань і після сплати штрафу, тобто порівняно зі штрафом є додатковим стимулюючим фактором. Після застосування такої відповідальності, як штраф, який має одноразовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов`язання, пеня продовжує забезпечувати та стимулювати виконання боржником свого зобов`язання.

Тобто заявник, маючи намір стягнути з боржника неустойку у вигляді штрафу, має право нарахувати його лише один раз за порушення строків повернення безвідсоткової фінансової допомоги, а не чотири шляхом подання аналогічних заяв про видачу судового наказу.

Якщо ж заявник під штрафом має на увазі пеню, то згідно з ч. 2 ст. 343 ГК України, ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійну облікову ставку НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Окрім того, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Відтак особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов`язання не буде виконане. Розмір пені не може перевищувати подвійну облікову ставку НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, а період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, обмежується правила ч. 6 ст. 232 ГК України, якщо інше не встановлено договором.

Зважаючи на викладене, у випадку, якщо заявник усе ж таки фактично здійснив нарахування пені, то її розмір перевищує встановлені законодавством обмеження.

У будь-якому випадку суд, проаналізувавши підстави звернення до суду, а також кількість поданих заявником заяв, дійшов висновку про те, що подана ним заява суперечить основним засадам та принципам господарського судочинства, а відтак підлягає поверненню заявнику.

Відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 13 ГПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Частиною 1 ст. 43 ГПК України передбачено, що учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Перелік дій, що можуть свідчити про зловживання процесуальними правами, наведений у ч. 2 ст. 43 ГПК України, та не є вичерпним, заразом їх об`єднує одна спрямованість - здійснення всупереч завданню господарського судочинства.

Зловживання процесуальними правами - це процесуальне правопорушення, яке характеризується умисними недобросовісними діями учасників господарського процесу (їх представників), що призводять до порушення процесуальних прав інших учасників процесу, з метою перешкоджання господарському судочинству, що є підставою для застосування судом процесуальних санкцій (позбавлення права на процесуальну дію або застосування судом інших негативних юридичних наслідків, передбачених законом). Зловживання процесуальними правами зводиться до того, що особа реалізує свої процесуальні права і вчиняє передбачені процесуальним законодавством процесуальні дії, але робить це на шкоду іншим особам з метою, яка не співпадає із завданням господарського процесу (постанова Верховного Суду від 27.07.2023 у справі № 910/12713/22).

Зловживання процесуальними правами є можливим, якщо внаслідок реалізації права створюється перешкода у вирішенні завдань судочинства. Механізм зловживання процесуальними правами зводиться до того, що особа, яка прагне до досягнення певних правових наслідків, здійснює процесуальні дії (бездіяльність), зовні "схожі" на юридичні факти, з якими закон пов`язує настання певних наслідків.

Зловживання процесуальними правами - особливий різновид процесуального правопорушення, що складається з протиправного, несумлінного та неналежного використання особою, яка бере участь у справі (її представником), належних їй процесуальних прав, що відображається у винних процесуальних діях (бездіяльності), які зовнішньо відповідають вимогам процесуальних норм, однак здійснюються з корисливим або особистим мотивом, завдаючи шкоди інтересам правосуддя та (або) інтересам осіб, які беруть участь у справі, а також недобросовісна поведінка в інших формах, що тягне за собою застосування заходів процесуального примусу.

Ознакою зловживання процесуальними правами є не просто конкретні дії, а дії, спрямовані на введення суду в оману, затягування розгляду справи, створення перешкод опоненту тощо.

Отже, враховуючи, що перелік дій, наведений у ч. 2 ст. 43 ГПК України, не є вичерпним, суд може визнати зловживанням процесуальними правами також інші дії, які мають відповідну спрямованість.

Як зазначалося, ПАТ "Рівнеавтошляхбуд" подано до суду чотири заяви про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з ТОВ "Уктехноліс" 300 000,00 грн 10% штрафу за договором про надання поворотної фінансової допомоги від 01.09.2021 № 0109-01Ф (за двома з яких станом на 17.06.2024 видано судові накази), заяви та додані до них документи у вказаних справах є ідентичними, різняться лише періоди нарахування штрафу. Судом установлено, що нарахування штрафу у спосіб, здійснений заявником, суперечить вимогам чинного законодавства, а відтак видача чергового наказу призведене до необґрунтованого стягнення із боржника надмірної та безпідставної суми штрафу/пені, що не узгоджується із завданнями та принципами господарського судочинства.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (ч. 4 ст. 43 ГПК України).

Частиною 3 ст. 43 ГПК України встановлено, що якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення заяви ПАТ "Рівнеавтошляхбуд" про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ТОВ "Уктехноліс" 300 000,00 грн 10% штрафу за договором про надання поворотної фінансової допомоги від 01.09.2021 № 0109-01Ф з доданими до неї документами.

Керуючись ст. 43, 147, 154, 234, 235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Приватного акціонерного товариства "Рівнеавтошляхбуд" про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Уктехноліс" 300 000,00 грн 10% штрафу за договором про надання поворотної фінансової допомоги від 01.09.2021 № 0109-01Ф та додані до неї документи повернути заявнику без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 254-257 ГПК України.

Інформацію у справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Ухвала підписана 17.06.2024.

Суддя О. Андрійчук