ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2024м. ДніпроСправа № 904/1453/24
Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г., розглянувши матеріали

за позовом Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» м. Кривий Ріг

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м. Кривий Ріг

про стягнення суми боргу в розмірі 64998грн08коп, пені в розмірі 4614грн55коп, 3% річних в розмірі 3791грн64коп, інфляційних втрат в розмірі 16321грн05коп.

Без участі представників сторін.

СУТЬ СПОРУ: Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» звернулось до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з позовом про стягнення суми боргу в розмірі 64998грн08коп, пені в розмірі 4614грн55коп, 3% річних в розмірі 3791грн64коп, інфляційних втрат в розмірі 16321грн05коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на порушення відповідачем зобов`язань з оплати послуг з постачання теплової енергії на підставі типового договору щодо нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є відповідач.

Позивач зазначив, що 01.10.2021 на офіційному сайті АТ «Криворізька теплоцентраль» розміщений типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання.

Позивач повідомив, що протягом 30 днів з дня опублікування типового договору на його адресу не надходили документи про рішення власників багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 про обрання моделі договірних відносин. Тому з 01.11.2021 між сторонами фактично укладений типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії.

Позивач стверджував, що факт поставки теплової енергії у період грудень 2021 - березень 2022, лютий 2023 підтверджується актами подачі та припинення подачі теплоносія на житловий будинок АДРЕСА_2 (акт №204 від 08.11.2021 про подачу теплоносія в будівлю житлового будинку, акт №б/н від 01.04.2022 про припинення подачі теплоносія, акт №219 від 13.11.2022 про подачу теплоносія, акт №140 від 28.03.2023 про припинення подачі теплоносія).

Позивач повідомив, що у будинку АДРЕСА_2 встановлений комерційний прилад обліку теплової енергії, та послався на акт введення в експлуатацію вузла обліку теплової енергії №3582 від 24.10.2022. Прилад-розподілювач теплової енергії в зазначеному будинку не встановлений, тому розподіл обсягу спожитої енергії в будинку після встановлення комерційного приладу обліку теплової енергії відбувався з урахуванням приладу комерційного обліку і пропорційно опалювальній площі приміщення.

Позивач послався на технічну документацію та зазначив, що розмір опалювальної площі нежитлового приміщення №7, власником якого є відповідач, становить 99,50кв.м.

Позивач вказав, що протягом грудня 2021року - березня 2022року та лютого 2023року відповідач спожив теплову енергії на загальну суму 116563грн65коп відповідно до актів передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг):

- №11785 від 31.12.2021 відповідачеві у грудні 2021року поставлено 6,53Гкал теплової енергії на суму 39637грн86коп (з ПДВ);

- №2509 від 31.01.2022 відповідачеві у січні 2022року поставлено 7,15Гкал теплової енергії на суму 27788грн22коп (з ПДВ) (з урахуванням сторнування та перерахунку відповідно до акту №9468 від 02.03.2022);

-№5938 від 28.02.2022 відповідачеві у лютому 2022року поставлено 3,54Гкал теплової енергії на суму 8233грн86коп (з ПДВ) (з урахуванням сторнування та перерахунку відповідно до акту №9468 від 02.03.2022);

- №12256 від 31.03.2022 відповідачеві у березні 2022року поставлено 3,62Гкал теплової енергії на суму 25031грн26коп (з ПДВ);

- №6200 від 28.02.2023 відповідачеві у лютому 2023року поставлено 2,97Гкал теплової енергії на суму 15872грн45коп (з ПДВ).

Позивач зазначив, що з урахуванням здійснених відповідачем платежів та перенесенням надлишково сплачених коштів за іншим договором, сума боргу за спірний період дорівнює 64998грн08коп.

На підставі пункту 45 типового договору позивач нарахував та заявив до стягнення пеню в розмірі 4614грн55коп за загальний період з 01.02.2022 по 18.03.2024.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та заявив до стягнення інфляційні втрати в розмірі 16321грн05коп за загальний період 01.02.2022 - 18.03.2024 та суму 3% річних в розмірі 3791грн64коп.

Також позивач просив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.04.2024 суд залишив позовну заяву без руху та запропонував позивачу в строк протягом 10днів з моменту отримання ухвали усунути недоліки позовної заяви.

На адресу суду 10.04.2024 надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.04.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду, задовольнив клопотання позивача та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними в справі матеріалами.

Суд роз`яснив відповідачу право у строк протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати суду відзив на позов відповідно до вимог статті 165 Господарського процесуального кодексу України, а також всі докази, що підтверджують заперечення проти позову; одночасно надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду.

Суд попередив відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала суду від 15.04.2024 направлялась рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу відповідача, зазначену у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та була отримана відповідачем 19.04.2024.

Відповідач мав право подати до суду відзив в строк до 06.05.2024включно. На адресу суду у встановлений строк відзив не надходив.

На адресу суду 20.05.2024 надійшло клопотання відповідача про долучення до матеріалів справи доказів часткової оплати суми боргу та закриття провадження у справі в частині стягнення суми боргу, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Відповідач повідомив, що згідно з підписаним сторонами актом звіряння розрахунків сума боргу відповідача перед позивачем дорівнює 32020грн90коп. Тому наявні підстави для закриття провадження у справі в частині стягнення суми боргу в розмірі 32977грн18коп (64998грн08коп - 32020грн90коп).

Також відповідач просив долучити платіжні інструкції №2733 від 19.04.2024 на суму 20000грн та №2729 від 05.04.2024 на суму 10000грн.

На адресу суду 23.05.2024 надійшли сформовані в системі «Електронний суд» додаткові пояснення позивача.

Позивач повідомив, що відповідач сплатив 33000грн платіжними інструкціями №2704 від 05.03.2024 на суму 3000грн, №2729 від 05.04.2024 на суму 10000грн, №2733 від 19.04.2024 на суму 20000грн. При цьому платіж в розмірі 3000грн здійснений відповідачем після передачі матеріалів до юридичного відділу для стягнення заборгованості у судовому порядку, а платежі на суму 30000грн після звернення позивача до суду.

Позивач пояснив, що в акті звірки взаємних розрахунків за договором №1370/жб від 01.11.2021 сума боргу також становить 31998грн08коп. Сума боргу в розмірі 22грн82коп нарахована за 30.04.2024 та не стосується спірного періоду, що є предметом розгляду у справі.

Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 31998грн08коп, пеню в розмірі 4614грн55коп, 3%річних в розмірі в розмірі 3791грн64коп, інфляційні втрати в розмірі 16321грн05коп. Тобто фактично позивач зменшує розмір позовних вимог.

Пунктом 2 частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з частиною 3 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 15.04.2024 суд прийняв позов до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними в справі матеріалами.

Таким чином позивач мав право подати заяву про зменшення розміру позовних вимог протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі (до 15.05.2024включно).

Заява про зменшення розміру позовних вимог надана позивачем 23.05.2024, тобто за межами встановленого строку. На підставі статті 118 Господарського процесуального кодексу України суд залишає без розгляду заяву позивача від 23.05.2024 про зменшення розміру позовних вимог.

Предметом розгляду залишаються первісні позовні вимоги про стягнення суми боргу в розмірі 64998грн08коп, пені в розмірі 4614грн55коп, 3% річних в розмірі 3791грн64коп, інфляційних втрат в розмірі 16321грн05коп.

Дослідивши матеріали справи, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, господарський суд встановив таке.

Згідно з рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради №343 від 12.10.2011 Про надання згоди на передачу окремих об`єктів теплопостачання від Комунального підприємства теплових мереж Криворіжтепломережа до Державного підприємства Криворізька теплоцентраль передані об`єкти теплопостачання у Довгинцівському, Жовтневому, Інгулецькому та Саксаганському районах міста.

Частинами 1, 2 статті 12 Закону України Про житлово-комунальні послуги №2189-VIII від 09.11.2017 (із змінами та доповненнями) передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

Згідно з частиною 5 статті 13 Закону України Про житлово-комунальні послуги №2189-VIII від 09.11.2017 (із змінами та доповненнями), у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з:

плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства;

плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №830 від 21.08.2019 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України №1022 від 08.09.2021) затверджений типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії.

На офіційному сайті Акціонерного товариства Криворізька теплоцентраль 01.10.2021 був оприлюднений Типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії (далі індивідуальний договір).

В пунктах 1, 2 індивідуального договору зазначено, що цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води (далі - послуга) індивідуальному споживачу (далі - споживач). Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України .

Даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на офіційному веб-сайті виконавця http://tec.dp.ua/.

Пунктом 4 індивідуального договору встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема, факт отримання послуги.

Аналогічні положення щодо приєднання споживача до умов договору наведені в пункті 13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №830 від 21.08.2019 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України №1022 від 08.09.2021) (далі Правила).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, нежитлове приміщення загальною площею 99,5кв.м, вбудоване в перший поверх двоповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві власності.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець з 10.04.2007.

В матеріалах справи наявні докази надання позивачем послуг з постачання теплової енергії до об`єкта відповідача протягом грудня 2021року березня 2022року, лютого 2023року та відсутні докази відключення об`єкта відповідача від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання).

Таким чином з 01.11.2021 між Акціонерним товариством Криворізька теплоцентраль (далі - виконавець) та фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 (далі - відповідач) був укладений індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії.

Пунктом 5 індивідуального договору встановлено, що виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання, та складається з:

- обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача;

- частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку;

- обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення.

Обсяг теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення.

Згідно з пунктами 11, 12 індивідуального договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №315 від 22.11.2018 (далі - Методика розподілу).

Якщо будинок оснащений двома та більше вузлами комерційного обліку теплової енергії відповідно до вимог Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання, обсяг спожитої послуги у будинку визначається як сума показань таких вузлів обліку. За рішенням співвласників багатоквартирного будинку розподіл обсягу спожитої теплової енергії здійснюється для кожної окремої частини будинку, обладнаної вузлом комерційного обліку послуги. Одиницею вимірювання обсягу спожитої послуги є гігакалорія (Гкал).

У разі коли будинок на дату укладення цього договору не обладнаний вузлом (вузлами) комерційного обліку теплової енергії, до встановлення такого вузла (вузлів) обліку обсяг споживання послуги у будинку визначається відповідно до Методики розподілу.

Згідно з пунктом 3 розділу І Методики розподілу розподіл між споживачами обсягу спожитих комунальних послуг здійснюється на підставі визначених на розрахункову дату споживання (фактичних, розрахункових або скоригованих (приведених)) обсягів комунальної послуги за відповідний розрахунковий період. Розрахунковою датою є останній день розрахункового періоду.

Розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг, та власниками майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано.

Розподіл між споживачами загального обсягу спожитої комунальної послуги у будівлі/будинку за відповідний розрахунковий період (далі - розподіл) здійснюється з урахуванням показань вузлів комерційного та розподільного обліку (теплолічильників, лічильників холодної води, лічильників гарячої води), установлених як у приміщеннях, так і за їх межами, або приладів-розподілювачів теплової енергії, установлених на опалювальних приладах опалюваних приміщень, а в окремих випадках - розрахунково.

Пунктом 17 індивідуального договору встановлено, що зняття показань засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії здійснюється виконавцем щомісяця.

На підтвердження факту постачання теплової енергії протягом спірного періоду позивач надав рішення Виконавчого комітету Криворізької міської ради про початок та закінчення опалювальних сезонів 2021 2022 років, 2022 2023 років №490 від 22.09.2021, №158 від 23.03.2022, № №760 від 28.09.2022, №338 від 22.03.2023.

Факт поставки теплової енергії протягом опалювальних періодів 2021 2022років, 2022 - 2023років підтверджується актами подачі та припинення подачі теплоносія до житлового будинку АДРЕСА_2 (№204 від 08.11.2021, №166 від 01.04.2022, №219 від 13.11.2022, №140 від 28.03.2023).

Відповідно до акту №3582 від 24.10.2022 в будинку АДРЕСА_2 встановлений комерційний прилад обліку теплової енергії та опломбований вузол обліку.

Згідно з актами передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг):

- №11785 від 31.12.2021 відповідачеві у грудні 2021року поставлено 6,53Гкал теплової енергії на суму 39637грн86коп (з ПДВ);

- №2509 від 31.01.2022 відповідачеві у січні 2022року поставлено 7,15Гкал теплової енергії на суму 27788грн22коп (з ПДВ) (з урахуванням сторнування та перерахунку відповідно до акту №9468 від 02.03.2022);

-№5938 від 28.02.2022 відповідачеві у лютому 2022року поставлено 3,54Гкал теплової енергії на суму 8233грн86коп (з ПДВ) (з урахуванням сторнування та перерахунку відповідно до акту №9468 від 02.03.2022);

- №12256 від 31.03.2022 відповідачеві у березні 2022року поставлено 3,62Гкал теплової енергії на суму 25031грн26коп (з ПДВ);

- №6200 від 28.02.2023 відповідачеві у лютому 2023року поставлено 2,97Гкал теплової енергії на суму 15872грн45коп (з ПДВ).

Вказані акти передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) направлялись на адресу відповідача.

Пунктом 30 індивідуального договору передбачено, що споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з:

- плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №830 від 21.08.2019 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України №1022 від 08.09.2021), та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання;

- плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті виконавця http://tec.dp.ua/plata-za-abonentske-obslugovuvannya/.

У разі застосування двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії плата за послугу з постачання теплової енергії визначається як сума плати, розрахованої виходячи з умовно-змінної частини тарифу (протягом опалювального періоду), а також умовно-постійної частини тарифу (протягом року).

У разі зміни розміру плати за абонентське обслуговування протягом строку дії цього договору, новий розмір плати за абонентське обслуговування застосовується з моменту його введення виконавцем без внесення сторонами додаткових змін до цього договору.

В пункті 31 індивідуального договору вказано, що вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Розмір тарифу зазначається на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця https://tec.dp.ua/3020/.

У разі зміни зазначеного тарифу протягом строку дії цього договору новий розмір тарифу застосовується з моменту його введення в дію без внесення сторонами додаткових змін до цього договору. Виконавець зобов`язаний забезпечити їх оприлюднення на своєму офіційному веб-сайті.

У разі прийняття уповноваженим органом рішення про зміну ціни/тарифу на послугу виконавець у строк, що не перевищує 15 днів з дати введення їх у дію, повідомляє про це споживачу з посиланням на рішення відповідного органу.

Відповідно до статті 19 Закону України Про теплопостачання №2633-IV від 02.06.2005 (із змінами та доповненнями) споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Пунктом 32 індивідуального договору визначено, що розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.

Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця.

Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.

Згідно з пунктом 33 індивідуального договору виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу.

Рахунок надається на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунок може надаватися в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів.

Пунктом 34 індивідуального договору визначено, що споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

В пункті 41 індивідуального договору вказано, що споживач, зокрема, зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором.

Згідно з пунктом 47 індивідуального договору оформлення претензій споживача щодо ненадання послуги, надання її не в повному обсязі або надання послуги неналежної якості здійснюється в порядку, визначеному статтею 27 Закону України Про житлово-комунальні послуги.

Відповідно до пункту 51 індивідуального договору цей договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності.

В пункті 52 індивідуального договору вказано, якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 5 статті 254 Цивільного кодексу України встановлено, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Враховуючи положення пункту 34 договору та частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України, відповідач мав сплатити поставлену теплову енергію:

у грудні 2021року - в строк до 31.01.2022 включно;

у січні 2022року - в строк до 28.02.2022 включно;

у лютому 2022року - в строк до 31.03.2022 включно;

у березні 2022року - в строк до 02.05.2022 включно;

у лютого 2023року - в строк до 31.03.2023 включно.

Відповідно до матеріалів справи відповідач частково оплачував вартість поставленої теплової енергії.

Звертаючись до суду з позовом, позивач стверджував про існування суми боргу в розмірі 64998грн08коп, що складалась з несплачених сум боргу з оплати поставленої теплової енергії:

у грудні 2021року - в розмірі 11499грн33коп;

у січні 2022року - в розмірі 17588грн22коп;

у лютому 2022року - в розмірі 8233грн86коп;

у березні 2022року - в розмірі 25031грн26коп;

у лютому 2023року - в розмірі 2645грн41коп.

Відповідно до матеріалів справи у березні та квітні 2024року (платіжні інструкції №2704 від 05.03.2024 на суму 3000грн, №2729 від 05.04.2024 на суму 10000грн, №2733 від 19.04.2024 на суму 20000грн) відповідач сплатив 33000грн, спрямовані позивачем на погашення суми боргу за спірний період.

У розрахунку суми боргу станом на 21.05.2024 (з урахуванням здійснених відповідачем у березні та квітні 2024року платежів) позивач вказав про існування суми боргу в розмірі 31998грн08коп, що складається з сум боргу з оплати поставленої теплової енергії:

у грудні 2021року в розмірі 4321грн41коп;

у березні 2022року в розмірі 25031грн26коп;

у лютому 2023року в розмірі 2645грн41коп.

Згідно з відомостями на поштовому конверті позов від 25.03.2024 був направлений до суду 29.03.2024.

Таким чином на момент звернення до суду з позовом (29.03.2024) сума боргу в розмірі 3000грн вже була оплачена відповідачем платіжною інструкцією №2704 від 05.03.2024. Тобто на момент звернення до суду з позовом права позивача в цій частині не були порушені.

Враховуючи викладене, у задоволенні позовних вимог про стягнення суми боргу в розмірі 3000грн слід відмовити.

Після звернення позивача до суду відповідач сплатив 30000грн платіжними інструкціями №2729 від 05.04.2024 на суму 10000грн, №2733 від 19.04.2024 на суму 20000грн.

Пунктом 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи наведене, наявні підстави для закриття провадження у справі в частині стягнення суми боргу в розмірі 30000грн.

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно статті 202 Господарського кодексу України та статті 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Обставини, на які посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог про стягнення з відповідача суми боргу у 31998грн08коп, підтверджені матеріалами справи та не спростовані відповідачем. Тому суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача в цій частині.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Пунктом 45 індивідуального договору передбачено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01% суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100% загальної суми боргу.

На підставі пункту 45 індивідуального договору за порушення строків оплати вартості послуг з постачання теплової енергії за грудень 2021року - березень 2022року та лютий 2023року позивач нарахував та заявив до стягнення пеню в розмірі 4614грн55коп за загальний період з 01.02.2022 по 18.03.2024.

Надані відповідачу послуги з постачання теплової енергії є комунальними послугами, що регулюються нормами Закону України Про житлово-комунальні послуги.

Відповідно до підпункту 4 пункту 3 розділу ІІ Прикінцеві положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) №530-ІХ від 17.03.2020 на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

Постановою Кабінету Міністрів України Про запобігання поширенню на території України коронавірусу Covid-19 №211 від 11.03.2020 на території України був встановлений карантин з 12.03.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 №651 від 27.06.2023 з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України відмінений карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

З огляду на положення підпункту 4 пункту 3 розділу ІІ Прикінцеві положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) №530-ІХ від 17.03.2020, заборона нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги тривала до 30.07.2023.

Таким чином позивач помилково нараховував пеню за загальний період з 01.02.2022 по 30.07.2023.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 7 розділу ІХ Прикінцеві положення Господарського кодексу України встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Таким чином після завершення карантину (після 30.06.2023) відсутня можливість нараховувати штрафні санкції понад шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Сторони не передбачили в договорі інший строк нарахування пені, ніж встановлений частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України.

Станом на 31.07.2023 спливли шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано з оплати сум боргу за грудень 2021року - березень 2022року.

В даному випадку обґрунтованим та правомірним буде нарахування пені з 31.07.2023 по 01.10.2023 в розмірі 1666грн35коп за порушення строку оплати суми боргу в розмірі 2645грн41коп за лютий 2023року.

З огляду на вищевикладене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення пені в розмірі 2948грн20коп.

На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та заявив до стягнення 3% річних в розмірі 3791грн64коп за загальний період 01.02.2022 - 18.03.2024 та інфляційні втрати в розмірі 16321грн05коп за загальний період лютий 2022року лютий 2024року.

Суд перевірив складений позивачем розрахунок 3% річних. Позивач не врахував положення статті 254 Цивільного кодексу України та часткову оплату відповідачем 05.03.2024 суми в розмірі 3000грн.

За розрахунками суду обґрунтований розмір 3%річних становить 3786грн12коп за загальний період 01.02.2022 18.03.2024, що складається з сум:

- в розмірі 720грн98коп з 01.02.2022 по 04.03.2024 за порушення строку оплати суми боргу в розмірі 11499грн33коп за грудень 2021року;

- в розмірі 9грн75коп з 05.03.2024 по 18.03.2024 за порушення строку оплати суми боргу в розмірі 8499грн33коп за грудень 2021року;

- в розмірі 1082грн45коп з 01.03.2022 по 18.03.2024 за порушення строку оплати суми боргу в розмірі 17588грн22коп за січень 2022року;

- в розмірі 485грн76коп з 01.04.2022 по 18.03.2024 за порушення строку оплати суми боргу в розмірі 8233грн86коп за лютий 2022року;

- в розмірі 1410грн91коп з 03.05.2022 по 18.03.2024 за порушення строку оплати суми боргу в розмірі 25031грн26коп за березень 2022року;

- в розмірі 76грн27коп з 03.04.2023 по 18.03.2024 за порушення строку оплати суми боргу в розмірі 2645грн41коп.

У задоволенні позовних вимог про стягнення 3%річних в розмірі 05грн52коп слід відмовити.

Суд перевірив складений позивачем розрахунок інфляційної складової. Розрахунок складений з дотриманням вимог законодавства. Позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат в розмірі 16321грн05коп за загальний період лютий 2022року лютий 2024року підлягають задоволенню.

У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог та на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на позивача в розмірі 200грн93коп; на відповідача - в розмірі 1814грн65коп.

З огляду на закриття провадження у справі в частині стягнення суми боргу в розмірі 30000грн, позивач має право на повернення судового збору в розмірі 1012грн42коп з Державного бюджету.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. На даний момент позивач не заявляв клопотання про повернення судового збору.

Керуючись нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, статтями 2, 3, 4, 13, 20, 41, 42, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 118, 126, 129, 231, 237, 238, 240, 241, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення суми боргу в розмірі 64998грн08коп, пені в розмірі 4614грн55коп, 3% річних в розмірі 3791грн64коп, інфляційних втрат в розмірі 16321грн05коп - задовольнити частково.

Закрити провадження в частині стягнення суми боргу в розмірі 30000грн, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" (ідентифікаційний код: 00130850; місцезнаходження: 50014, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, буд. 1) суму боргу в розмірі 31998грн08коп, пеню в розмірі 1666грн35коп, 3% річних в розмірі 3786грн12коп, інфляційні втрати в розмірі 16321грн05коп та витрати зі сплати судового збору у розмірі 1814грн65коп.

Відмовити в задоволені позовних вимог про стягнення суми боргу в розмірі 3000грн, пені в розмірі 2948грн20коп, 3% річних в розмірі 05грн52коп.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.Г. Новікова