СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
17 червня 2024 року м. Харків Справа №917/1891/21
Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В.,
при секретарі судового засідання Беккер Т.М.,
за участю представників сторін:
позивача не з`явився;
відповідача не з`явився;
розглянувши матеріали заяви представника позивача (вх.№7889) про винесення додаткової постанови про розподіл судових витрат витрат на професійну правничу допомогу у справі №917/1891/21,
за позовом ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
про визнання недійсними рішень загальних зборів ОСББ «Ватутинець-1», оформлених протоколом від 06.12.2020 року №3/2020,-
Рішенням Господарського суду Полтавської області від 07.02.2024 року у справі №917/1891/21 (повний текст складено 09.02.2024 року, колегія суддів у складі: головуючий суддя Тимощенко О.М., суддя Киричук О.А., суддя Солодюк О.В.) позовні вимоги задоволено.

Визнано недійсним рішення загальних зборів ОСББ «Ватутинець-1» (вул. Чорновола, 2-б, кв.22, м.Полтава, Полтавська область, 36003, ідентифікаційний код 35582353), оформлених протоколом від 06.12.2020 року №3/2020.

Стягнуто з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ватутинець-1» на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 10215,00 грн витрат по сплаті судового збору та 11100,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Відповідач з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить:

- рішення Господарського суду Полтавської області від 07.02.2024 року скасувати;

- прийняти нове судове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити;

- стягнути з позивача судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу (орієнтовно в сумі 7000,00 грн).

Додатковим рішенням Господарського суду Полтавської області від 04.03.2024 року у справі №917/1891/21 (повний текст складено 04.03.2024 року, колегія суддів у складі: головуючий суддя Тимощенко О.М., суддя Безрук Т.М., суддя Киричук О.А.) заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на правову (правничу) допомогу (вх.№2396) задоволено частково.

Стягнуто з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Ватутинець-1 (вул. Чорновола, 2-б, кв. 22, м.Полтава, 36003, ідентифікаційний ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 18000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В іншій частині заяви відмовлено.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 13.05.2024 року (повний текст складено 23.05.2024 року) апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ватутинець-1» залишено без задоволення; рішення Господарського суду Полтавської області від 07.02.2024 року у справі №917/1891/21 залишено без змін.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 30.05.2024 року (повний текст складено 05.06.2024 року) апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ватутинець-1» залишено без задоволення; додаткове рішення Господарського суду Полтавської області від 04.03.2024 року у справі №917/1891/21 залишено без змін.

10.06.2024 року від представника позивача надійшла заява (вх.№7889) про винесення додаткового рішення про стягнення з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ватутинець-1» на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн, докази понесення яких надані до суду 26.03.2024 року, а саме акт наданих правових послуг та виконаних робіт і квитанцію.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.06.2024 року прийнято до розгляду заяву позивача про ухвалення додаткової постанови; розгляд заяви про ухвалення додаткової постанови призначено до розгляду на 17.06.2024 року.

Вказана ухвала була направлена сторонам у справі через підсистему електронний суд до електронного кабінету користувачу 11.06.2024 року.

17.06.2024 року відповідач надав заперечення на заяву про винесення додаткової постанови (вх.№8151), в яких зазначає, що заявлений розмір витрат на правову допомогу є непропорційно завищений та повинен бути зменшений судом. Розгляд заяви просить провести без участі представника.

Зважаючи на те, що відповідно до ч. 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, Східний апеляційний господарський суд вважає за можливе розглянути заяву позивача про ухвалення додаткової постанови у справі №917/1891/21 у даному судовому засіданні.

Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

У відповідності до статті 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України):

- подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи;

- зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У ч. 1-2 статті 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з ч. 3-5 статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом п. 1 ч. 2 статті 126, ч. 8 статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Відповідно до ч. 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 статті 129 ГПК України, визначені також положеннями ч. 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч. 5-7, 9 статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 року у справі №915/237/18, від 24.10.2019 року у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 року у справі №904/3583/19.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц).

Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123-130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до положень статей 1, 26, 27, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, за яким, зокрема, клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Колегією суддів встановлено, що представництво інтересів позивача по справі №917/1891/21 у Східному апеляційному господарському суді здійснював адвокат Войченко В.П.

На підтвердження факту надання правничої допомоги матеріали справи містять копії: ордеру на надання правничої (правової) допомоги) серія ВІ№1077935 від 19.01.2022 року, свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю серія ПТ№2042 від 27.03.2018 року, договору про надання правової допомоги, акту наданих правових послуг та виконаних робіт, квитанції №4 від 26.03.2024 року на суму 10000,00 грн.

У акті наданих правових послуг та виконаних робіт вказано, що витрати з правничої допомогу складаються з: вивчення судового рішення 2 год. 3000,00 грн.; підготовка відзиву на апеляційну скаргу 5000,00 грн., участь у судовому засіданні 2000,00 грн.

Колегія суддів відзначає, що у даній справі було проведено два судових засіданні, одне з яких проведено в режимі відеоконференції. Тобто вартість участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції у сумі 2000,00 грн. є завищеною. При цьому до суду апеляційної інстанції не доведено та не надано пояснень що такої дії як вивчення судового рішення.

Враховуючи практику Верховного Суду, колегія суддів зазначає, що надані позивачем докази на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 10000,00 грн не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Згідно із висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 30.01.2023 року у cправі №910/7032/17, стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

З огляду на викладене, вивчивши надані документи (докази), приймаючи до уваги характер та обсяги виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, колегія суддів дійшла висновку, що заява ОСОБА_1 про стягнення витрат на правову (правничу) допомогу та винесення додаткової постанови у справі №917/1891/21 підлягає частковому задоволенню в розмірі 5000,00 грн.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про винесення додаткової постанови про розподіл судових витрат витрат на професійну правничу допомогу у справі №917/1891/21 задовольнити частково.

Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ватутинець-1» (вул. Чорновола, 2-б, кв. 22, м. Полтава, 36003, ідентифікаційний ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 5000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відмовити в іншій частині заяви.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст додаткової постанови складено 17.06.2024 року.

Головуючий суддя В.С. Хачатрян

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя В.В. Россолов