ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"23" травня 2024 р. м. Київ Справа № 911/3256/23
За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький завод гумотехнічних виробів» б/н від 25.04.2024 року про ухвалення додаткового рішення у справі № 911/3256/23
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький завод гумотехнічних виробів»
до Публічного акціонерного товариства «Центренерго»
прo стягнення 199 586,17 грн.
Суддя А.Ю. Кошик
При секретарі судового засідання Фроль В.В.
За участю представників:
заявника (позивача): не з`явився
відповідача: Кулибаба В.О.
Обставини справи:
Рішенням Господарського суду Київської області від 07.03.2024 року у справі № 911/3256/23 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький завод гумотехнічних виробів» до Публічного акціонерного товариства «Центренерго» прo стягнення 199 586,17 грн. задоволено в повному обсязі. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Центренерго» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький завод гумотехнічних виробів» 199 586,17 грн. основного боргу, 2 993,81 грн. витрат по сплаті судового збору та 9 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

До Господарського суду Київської області 26.04.2024 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький завод гумотехнічних виробів» надійшла заява б/н від 25.04.2024 року про ухвалення додаткового рішення у справі № 911/3256/23.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Як визначено ч.ч. 3, 4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.04.2024 року розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький завод гумотехнічних виробів» б/н від 25.04.2024 року про ухвалення додаткового рішення у справі № 911/3256/23 призначено в судовому засіданні на 23.05.2024 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 07.05.2023 року від Публічного акціонерного товариства «Центренерго» надійшли заперечення проти ухвалення додаткового рішення б/н від 07.05.2023 року.

У судовому засіданні 23.05.2024 року представник відповідача проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення у справі № 911/3256/23 заперечував.

Позивач (заявник) у судове засідання 23.05.2024 року не з`явився, що не перешкоджає розгляду заяви.

Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією із основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Як визначено ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ч. 6 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ч. 1 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький завод гумотехнічних виробів» у заяві просив суд стягнути з Державного Публічного акціонерного товариства «Центренерго» додаткові витрати на правничу допомогу у сумі 9 417,05 грн., згідно договору б/н про надання правничої допомоги від 07.08.2023 року.

Рішення Господарського суду Київської області у справі № 911/3256/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький завод гумотехнічних виробів» до Публічного акціонерного товариства «Центренерго» прo стягнення 199 586,17 грн. було ухвалено 07.03.2024 року, а отже п`ятиденний строк для подання до суду доказів, що підтверджують розмір та здійснення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, сплинув 12.03.2024 року.

Суд установив, що заява про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу надійшла до канцелярії суду 26.04.2024 року, що підтверджується штампом Господарського суду Київської області про отримання вхідної кореспонденції. Однак у рішенні суду від 07.03.2024 року (повний текст складено 18.04.2024 року) лише частково вирішено питання стосовно стягнення витрат на правову допомогу, хоча позивачем під час розгляду справи заявлялись клопотання щодо стягнення витрат на правову допомогу (на загальну суму 18 417,05 грн.), з доказами понесених правових витрат.

З огляду на викладене, Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізький завод гумотехнічних виробів» вчасно та правомірно звернулося до господарського суду, в порядку ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, з заявою про стягнення з Державного Публічного акціонерного товариства «Центренерго» додаткових витрат на правничу допомогу у сумі 9 417,05 грн., згідно договору б/н про надання правничої допомоги від 07.08.2023 року.

Як вбачається з матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Запорізький завод гумотехнічних виробів» та адвокатом Вишняковою І.О. укладено договір б/н про надання правничої допомоги від 07.08.2023 року.

Згідно з п. 1.1, п. 1.2. розділу 1 вказаного договору адвокат бере на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязi та на умовах, передбачених цим договором, а клiєнт зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовленi сторонами.

1.2. Адвокат вiдповiдно до узгоджених сторонами доручень: надає клієнту консулътацiйнi та юридичнi послуги щодо захисту iнтересiв останнього перед фізичними особами, в органах державної влади, органах прокуратури, Нацiональної полiцiї України, Служби безпеки України, Державного бюро розслiдування, Нацiонального антикорупцiйного бюро України, державної виконавчої служби, на пiдприємствах, в установах, організаціях всiх форм власностi та пiдпорядкування, а також в загалъних, адмiнiстративних та господарських судах України ycix iнстанцiй, зокрема у цивiльних, господарських та адмiнiстративних справах, у справах про адмiнiстративнi правопорушення, у справах окремого та наказного провадження, в кримiнальному провадженнi, в тому числi оскарження дiй та бездiялъностi службових та посадових осiб;

- представляє клієнта з усiма правами, якi надано законом позивачу (цивільному позивачу та вiдповiдачу), вiдповiдачу, потерпiлому, третiй особi, свiдку, заявнику, скаржнику, у тому числi з правом пред`явлення позову, змiни пiдстави або предмету позову, збiльшення або зменшення розмiру позовних вимог, пред`явлення зустрiчноrо позову, подання заяв та скарг, укладання мирової угоди на будъ-якiй стадiї процесу, вимагати виконання судового рiшення, оскарження рiшення, постанов i ухвали суду, одержання рiшень, ухвал, виконавчого листа, наказу та пред`явлення його до виконання; пiдписувати та подавати документи, зокрема заяви, клопотання, вiдводи, заперечення, скарги, уточнення, пояснення, запити, звернення, повідомлення, докази та iнше; вести попереднi переговори та узгоджувати процесуальнi питання ; отримувати документи, в тому числi вiдповiдi, довiдки, свiдоцтва, витяги, виписки, рiшення, ухвали, постанови, заочне рiшення тощо, а також їх копiї; сплачувати вiд iменi клiєнта державне мито, судовий збiр та iншi необхiднi платежi; вчиняти iншi дiї в iнтересах клiєнта не передбачені даним договором;

- представляє iнтереси клiєнта в судах та правоохоронних органах пiд час досудового та судового слiдства, кримiнального провадження, у справах про адміністративні правопорушення, має право подавати заяви, клопотання, пояснення, докази та вчиняти інші дiї щодо захисту прав та iнтересiв клiєнта.

Як визначено розділом 3 вказаного договору за правничу допомогу, передбачену в п.п. 1.2. договору клiєнт сплачує адвокату винагороду, яка визначається вiдповiдними додатками до цього договору.

3.2. В цiну договору не включенi фактичнi витрати щодо виконання адвокатом зобов`язань за договором.

Розділом 4 договору передбачено, що розмiр оплати працi адвоката при наданнi правничої допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються сторонами в додатках до цього договору.

4.2. За домовленiстю сторiн, оплата правничої допомоги може здiйснюватись також у вигляді передоплати або авансу.

Додатком до договору б/н від 07.08.2024 року передбачено, що клієнт сплачує адвокату винагороду у наступному розмірі:

- представництво інтересів у судових засіданнях в режимі відеоконференції складає 2 000,00 грн./1 судодень;

- представництво інтересів у судових засіданнях з виїздом у суд складає 4 000,00 грн./1 судодень.

На підтвердження понесених правових витрат представником позивача подано акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 22.11.2023 року (на суму 7 000,00 грн.); акт від 11.01.2024 року (на суму 2 000,00 грн.); акт від 22.02.2024 року (на суму 7 417,05 грн.); акт від 06.03.2024 року (на суму 2 000,00 грн.); довідку від 22.11.2023 року; довідку від 06.03.2024 року; довідку від 11.01.2024 року; довідку від 22.02.2024 року на загальну суму 18 417,05 грн.

В ході розгляду заяви про відшкодування адвокатських витрат судом встановлено, що під час ухвалення судом рішення 07.03.2024 року у справі № 911/3256/23 частково було вирішено питання про розподіл заявлених судових витрат і відшкодовано позивачу витрати на оплату послуг адвоката, понесених на підставі укладеного 07.08.2023 року договору про надання правничої допомоги з адвокатом Вишняковою І.О., в сумі 9 000,00 грн.

Відповідно до ч. ч. 1 - 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України ).

Відповідно до ч.3 ст.30 Закону України «Про адвокатуру» встановлено, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, понесені стороною у справі витрати на професійну правничу допомогу адвоката не є безумовною підставою для їх відшкодування судом в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже розмір таких витрат має відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

З огляду на наведені в ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України критерії, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони (в даному випадку позивача), відповідно до положень ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, а також чи була їх сума обґрунтованою.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 сформувала правовий висновок щодо визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат та зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Отже, під час вирішення питання про розподіл судових витрат, господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Положеннями господарського процесуального законодавства з урахуванням висновків наведених у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 передбачено право на відшкодування витрат на правову допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено, чим спростовуються доводи відповідача про протилежне.

У постанові від 08.04.2020 року у справі № 922/2685/19 Верховний Суд дійшов висновку, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.01.2020 року у справі № 910/16322/18.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

При цьому, критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема наданих у підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.

Надавши оцінку наявним у матеріалах справи доказам у сукупності з урахуванням усіх аспектів і складності цієї справи, обсягу наданих адвокатом послуг, виходячи з характеру спірних правовідносин, обсягу матеріалів справи, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, враховуючи відшкодований позивачу під час ухвалення 07.03.2024 року рішення суду у справі № 911/3256/23 розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката за розгляд справи (9 000,00 грн.), суд дійшов висновку, що розмір додаткових витрат на професійну правничу допомогу адвоката за розгляд справи (9 417,05 грн.) має бути зменшений.

Так, щодо наведених в розрахунку витрат на представлення iнтересів клiєнта в суді, подання заяв, клопотань, пояснень, доказів, участь у судових засіданнях (які проводились за участі позивача у режимі відеоконференції та тривалість яких не перевищує 20ти хвилин) та вчинення інших дiї щодо захисту прав та iнтересiв клiєнта, суд вважає додатково заявлену до відшкодування вартість послуг адвоката у сумі 9 417,05 грн. неспівмірною та такою, що не відповідає обсягу необхідних та наданих адвокатських послуг з огляду на складність справи та обсяг правової допомоги, який дійсно був необхідним у даному спорі. З урахуванням фактичних обставин суд визначає належну та співмірну вартість наданих адвокатом послуг в сумі 4 500,00 грн. (з урахування присуджених до стягнення з відповідача на користь позивача рішенням суду від 07.03.2024 року ще 9 000,00 грн. витрат на правову допомогу, що разом складає 13 500,00 грн. витрат на правничу допомогу), чого достатньо для покриття витраченого адвокатом часу та дійсно необхідного обсягу послуг.

Також, під час вирішення питання про розподіл витрат на послуги адвоката суд враховує, що даний спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, до якого наявна стала практика Верховного Суду у подібних правовідносинах. Великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають. Як вбачається з матеріалів справи, остання за своєю суттю не відноситься до категорії складних та не викликає значного публічного інтересу, обсяг наданих адвокатом послуг не є значним.

Таким чином, з огляду на складність справи, необхідний обсяг адвокатських послуг та витрат часу адвоката, суд дійшов висновку, що додатково заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 9 417,05 грн., стосовно якої подано заяву про розподіл, не відповідає критеріям реальності таких витрат, обґрунтованості та пропорційності до предмета спору у розумінні приписів ч. 4 ст. 126, ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, а їх стягнення з відповідача становитиме надмірний тягар для останнього, що не узгоджується із принципом розподілу таких витрат, з огляду на що суд дійшов висновку про покладення на відповідача відшкодування позивачу 4 500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

З огляду на викладене, заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький завод гумотехнічних виробів» б/н від 25.04.2024 року про ухвалення додаткового рішення у справі № 911/3256/23 підлягає частковому задоволенню, а саме в частині відшкодування за рахунок Публічного акціонерного товариства «Центренерго» 4 500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Вимоги щодо відшкодування решти заявлених Товариством з обмеженою відповідальністю «Запорізький завод гумотехнічних виробів» 4 917,05 грн. витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 233, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

Вирішив:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький завод гумотехнічних виробів» б/н від 25.04.2024 року про ухвалення додаткового рішення у справі № 911/3256/23 задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Центренерго» (08711, Київська обл., Обухівський р-н, смт Козин, вул. Рудиківська, 49, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький завод гумотехнічних виробів» (69063, м. Запоріжжя, вул. Миколи Ласточкіна, 16, ) 4 500 (чотири тисячі п`ятсот) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Видати наказ.

4. Відмовити в задоволенні решти заяви щодо стягнення з Публічного акціонерного товариства «Центренерго» 4 917,05 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного тексту додаткового рішення, шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 розділу ХІ Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.Ю. Кошик

повний текст додаткового рішення складено 11.06.2024 року