Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.06.2024 м. Івано-ФранківськСправа № 909/309/24

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Фанди О.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику представників сторін справу

за позовом: Державного підприємства обслуговування повітряного руху України,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Назарбест Транс"

про стягнення заборгованості за договором в сумі 184 529 грн 61 коп.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство обслуговування повітряного руху України звернулось із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Назарбест Транс" про стягнення оплаченої вартості в сумі 184529,61 грн нафтопродуктів, що не були поставлені по договору 34-815/2021 від 20.12.2021

Ухвалою від 03.04.2024 позовну заяву Державного підприємства обслуговування повітряного руху України суд залишив без руху.

Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою від 15.04.2024 суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановити строки сторонам на подачу відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечення.

Сторін належним чином було повідомлено про дату та час розгляду справи.

Докази отримання процесуальних документів позивачем наявні у матеріалах справи.

Що стосується відповідача, то процесуальні документи, які направлялися на його адресу повернулися до суду з відміткою Укрпошти "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії суд направив за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, внесеною до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата за адресою місцезнаходження, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Враховуючи викладене, суд вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про розгляд судової справи; беручи до уваги принципи змагальності та диспозитивності судового процесу, суд дійшов висновку про розгляд справи підставі наявних у суду матеріалів.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №34-815/2021 від 20.12.2021 про закупівлю талонів на пальне, оскільки позивач не зміг отримати пальне за придбаними у відповідача талонами на пальне внаслідок відмови АЗС у відпуску пального за такими талонами. У зв`язку з чим, позивач просить стягнути оплачену вартість нафтопродуктів, що не були поставлені відповідачем по договору.

Відповідач відзиву на позов не подав, проти позову не заперечив.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.

Між Державним підприємством обслуговування повітряного руху України та товариством з обмеженою відповідальністю "М-7 Трейд" укладено Договір №4-815/2021 від 20.12.2021 про закупівлю талонів на пальне (далі - Договір).

Відповідно до умов п.2.1. зазначеного договору постачальник зобов`язався поставити покупцю талони, які надають право здійснювати заправку автомобілів покупця на АЗС паливом.

У пункті 4.2.2 Договору встановлено, що після підписання уповноваженими представниками сторін видаткової накладної та акту приймання передачі товару до Покупця переходить право власності на паливно-мастильні матеріали (ПММ). В момент підписання сторонами видаткової накладної та акту приймання-передачі товару здійснюється передача ПММ постачальнику на відповідальне зберігання (додаток 8 договору). Постачальник зобов`язується зберігати пальне до дати отримання Покупцем ПММ (заправки транспортного засобу на АЗС).

За умовами договору, оплату покупець здійснює у розмірі 100% не пізніше 90 банківських днів з дати отримання рахунку-фактури після підписання сторонами видаткової накладної та акту приймання-передачі товару.

Відповідно до акту приймання-передачі товару від 05.01.2022 постачальником передано талони на пальне позивачу із зазначенням повного діапазону штрих-кодів на тлонах, номіналу, кількості, типу пального для отримання товару через мережу АЗС.

Свої зобов`язання по оплаті товару позивач виконав у повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією №7490 від 19.01.2022 відповідно до рахунку на оплату №6 від 05.01.2022 на суму 487929,00 грн. Копії вказаних документів наявні у матеріалах справи.

Однак, позивач не зміг використати значну кількість талонів через їх блокування, а саме: на бензин А-92 -150 літрів на суму 4805,77грн , А-95- 2130 літрів на суму 70793,03грн з ПДВ та ДП -3400 літрів на суму 108930,81 грн з ПДВ на загальну суму 184529,61 грн.

За наведеного суд виходить з наступного.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Матеріали справи свідчать, що між сторонами склалися господарські відносини на підставі укладеного між сторонами умов договору №34-815/2021 від 20.12.2021, який за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України).

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 662, ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

За приписами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст.193 ГК України).

Відповідно до ст. 667 ЦК України якщо право власності переходить до покупця раніше від передання товару, продавець зобов`язаний до передання зберігати товар, не допускаючи його погіршення.

Згідно з ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як встановлено судом, позивач (покупець) здійснив повну оплату товару на загальну суму 487 929,00 грн.

Оскільки оплата за товар позивачем здійснена у повному обсязі та згідно з п.4.2.2 до покупця перейшло право власності на товар, у відповідача згідно з умовам договору виникло зобов`язання із забезпечення передачі відповідачу всього обсягу оплаченого товару.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач не отримав товар, що був ним придбаний за Договором, а саме: бензин А-92 -150 літрів на суму 4805,77грн, А-95- 2130 літрів на суму 70793,03грн з ПДВ та ДП -3400 літрів на суму 108930,81 грн з ПДВ на загальну суму 184529,61 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно ч. 1 ст. 670 ЦК України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Як встановлено судом, позивач Листом №20.1-08/37/24 від 23.01.2024 звертався до відповідача про розблокування талонів або повернення коштів за них.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача вартості непоставленого товару, який був оплачений позивачем, є правомірними.

Відповідачем позовні вимоги не спростовані, доказів передачі відповідачу оплаченого ним товару у повному обсязі на всю суму здійсненої оплати, або повернення позивачу перерахованої суми вартості за частину непереданого товару, а також обґрунтованого (підтвердженого належними доказами) контррозрахунку заявленої до стягнення суми відповідач суду не надано.

На підставі вищевикладеного, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 184529,61грн заборгованості є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч., ч. 1-4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 74 ГПК України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З аналізу наведеного вище, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог та таких, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Разом з тим, суд звертає увагу, що 26.07.2023 товариство з обмеженою відповідальністю "М-7 Трейд" (відповідач по справі) змінило свою назву на товариство з обмеженою відповідальністю "Назарбест Транс" та місцезнаходження (місцезнаходження товариство з обмеженою відповідальністю "Назарбест Транс" - вул. С.Стрільців,18, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, 76018), про що свідчить долучені до матеріалів справи Витяг із Опендатабот ТОВ "Назарбест Транс". Код ЄДРПОУ зазначених вище юридичних осіб залишений без змін.

Щодо вказаного факту, то суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 90 ЦК України юридична особа повинна мати своє найменування, яке містить інформацію про її організаційно-правову форму та назву. Найменування установи має містити інформацію про характер її діяльності. Юридична особа може мати крім повного найменування скорочене найменування. Юридична особа, що є підприємницьким товариством, може мати комерційне (фірмове) найменування. Комерційне (фірмове) найменування юридичної особи може бути зареєстроване у порядку, встановленому законом. Найменування юридичної особи вказується в її установчих документах і вноситься до єдиного державного реєстру. Юридична особа не має права використовувати найменування іншої юридичної особи.

Загальновідомо, що назва юридичної особи складається з літерального компонування елементів українського алфавіту. Крім того, назва юридичної особи може містити інформацію про мету діяльності, вид, спосіб утворення, залежність юридичної особи, крім обмежень, встановлених актами чинного законодавства України. Наведете свідчить, що назва юридичної особи є її необхідною ознакою, яка забезпечує участь у цивільному обороті від свого імені та слугує засобом її індивідуалізації, що дозволяє відокремити її від інших юридичних осіб. Назва юридичної особи в процесі її діяльності може зазнати змін. Зміна назви юридичної особи проявляється в її зовнішній літеральній корекції. Така корекція впливає на ідентифікацію юридичної особи в цивільному обороті. У результаті зміни назви юридичної особи структура цивільних правовідносин не страждає.

Зміна назви юридичної особи тягне тільки правовий наслідок проведення державної реєстрації змін, пов`язаних зі зміною назви, до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Таким чином, зміна назви юридичної особи не тягне на собою правонаступництва у зв`язку з відсутністю нового учасника цивільних відносин, якому мають перейти права та обов`язки особи, яка вибула, та юридичної незмінності правопопередника - учасника цивільних відносин, який вибуває зі складу учасника цивільного відношення.

Отже, наслідком зміни назви юридичної особи не є правонаступництво в цивільних відносинах.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про доцільність стягнення заборгованості по спірному договору із зазначенням зміненої назви юридичної особи відповідача по справі.

Відповідно до приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням результату розгляду спору (позов задоволено в повному обсязі) судовий збір по справі слід відшкодувати позивачу за рахунок відповідача.

Керуючись ст., ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

позов Державного підприємства обслуговування повітряного руху України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Назарбест Транс" про стягнення 184 529,61 грн задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Назарбест Транс" (вул. С.Стрільців,18, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, 76018, код 44353937) на користь Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (а/с115, Аеропорт, м. Бориспіль, Київська обл., код 19477064) - 184529,61 грн ( сто вісімдесят чотири тисячі п`ятсот двадцять дев`ять грн 61 коп. ) заборгованості та 3 028 грн - (три тисячі двадцять вісім гривень) витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя О. М. Фанда