ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2024р. Справа № 212/9591/20

За позовом: Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль», м. Кривий Ріг

До: Фізичної особи - підприємця Цюпи Олексія Івановича, м. Кривий Ріг

Про: стягнення 68 398,61грн.

та

За зустрічним позовом: Фізичної особи - підприємця Цюпи Олексія Івановича, м. Кривий Ріг

До: Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль», м. Кривий Ріг

Про: визнання недійсною додаткової угоди

Суддя Васильєв О.Ю.

секретар судового засідання Буханець І.П.

ПРЕДСТАВНИКИ :

Від АТ «Криворізька теплоцентраль»: Шульга Д.В.;

Від ФОП Цюпи О.І.: Горбенко І.В.

СУТЬ СПОРУ:

В грудні 2020 року АТ «Криворізька теплоцентраль» звернулося до суду з позовом до Цюпи О.І. , в обґрунтування якого посилалося на те, що 08.11.2013 року між ДП «Криворізька теплоцентраль», правонаступником якого є АТ «Криворізька теплоцентраль», та фізичною особо-підприємцем Цюпою О.І. укладено договір купівлі-продажу теплової енергії №198, згідно з якими позивач бере на себе зобов`язання постачати відповідачу теплову енергію на об`єкт: нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , а відповідач вчасно сплачувати за отриману послугу. Додатковою угодою №1 від 14.01.2014 року до договору довключене нежитлове приміщення АДРЕСА_2 . Додатковою угодою №2 від 29.01.2014 року довключене нежитлове приміщення АДРЕСА_3 . Додатковою угодою №2/2 від 29.01.2014 року довключене нежитлове приміщення АДРЕСА_4 . 13.04.2017 року на адресу АТ «Криворізька теплоцентраль» надійшов лист від відповідача, в якому він повідомив, що припинив підприємницьку діяльність і надав підтверджуючі документи. У період з 01.11.2017 року по 15.04.2020 року Цюпа О.І. в порушення умов п.п.3.2.5, 6.1-6.4 договору, не виконав свої зобов`язання, не проводив розрахунки за спожиту теплову енергію своєчасно та в повному обсязі, у зв`язку з чим, станом на 24.12.2020 року утворилась заборгованість в сумі 54 384,33грн. Крім того, за порушення строків оплати за поставлену теплову енергію, відповідачу нараховані 3% річних у сумі 4 842,70 грн., 7% штрафу у сумі 60,63 грн. та компенсація за інфляційні витрати в розмірі 9 977,17 грн.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 17 жовтня 2022 року позов АТ «Криворізька теплоцентраль» задоволено, стягнуто з Цюпи О.І. на користь АТ «Криворізька теплоцентраль»: 54 384,33 грн. - заборгованості по оплаті за спожиту теплову енергію, 9 977,17 грн. - інфляційних витрат, 4 842,59 грн. - три відсотки річних, 60,63 грн.- штрафу, а всього 69 264,83 грн. за послуги централізованого опалення за період з 01.11.2017 року по 12.11.2020 року. Рішення суду мотивоване тим, що відповідач свої зобов`язання по сплаті за спожиту теплову енергію належним чином не виконував, має заборгованість за період з 01.11.2017 року по 15.04.2020 року в розмірі 54 384,33 грн., яка разом з сумами інфляційних витрат, трьох відсотків річних та штрафу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача (т.1, а.с.117-119).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 28.06.23 р. апеляційну скаргу Цюпи О.І. , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , задоволено. Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 17 жовтня 2022 року скасовано. Провадження у справі за позовом АТ «Криворізька теплоцентраль» до Цюпи О.І. про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію закрите.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції розглянув справу з порушенням правил цивільної юрисдикції, оскільки договір купівлі-продажу теплової енергії № 198 від 08.11.2013 року, на підставі яких позивач надає відповідачу послуги з теплопостачання, та за яким у відповідача виникла заборгованість, був укладений між юридичною особою та фізичною особою-підприємцем. А тому, на думку скаржника, даний спір має розглядатись в порядку господарського судочинства. Крім того, суд не врахував, що згідно з інформацією з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Цюпа О.І. зареєстрований як фізична-особа підприємець.

Розглянувши справу в порядку цивільного судочинства, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач з 13 квітня 2017 року припинив підприємницьку діяльність. Разом з тим, поза увагою суду залишився той факт, що з 19 квітня 2018 року Цюпа О.І. зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Крім того, договір, за неналежне виконання якого у відповідача наявна заборгованість, також ним укладався у статусі фізичної особи-підприємця. До того ж, зі змісту доданих до позовної заяви АТ «Криворізька теплоцентраль» матеріалів на підтвердження наявності заборгованості випливає, що розрахунок заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 01 листопада 2017 року по 15 квітня 2020 року виконано позивачем з урахуванням того, що боржником є саме фізична особа-підприємець і за тарифами, які діяли на час надання послуг, передбаченими для цієї категорії споживачів.

Враховуючи вищезазначені обставини, колегія суддів доходить висновку, що спір про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію у нежитлових приміщеннях за договором № 198 від 08 листопада 2013 року підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, що узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Верховного Суду від 21.08.2019 року у справі № 922/4239/16 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 904/7183/17.

Отже, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню та провадження у цивільній справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України - закриттю, оскільки дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та даний спір віднесено до юрисдикції господарських судів (т.1, а.с.167-176).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26.09.23р. справа № 212/9591/20 передана за підсудністю до господарського суду Дніпропетровської області для розгляду (т.1, а.с.198).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 23.10.23р. відкрито провадження у справі №212/9591/20 за правилами спрощеного позовного провадження, встановленими ГПК України, без призначення судового засідання та виклику сторін за наявними у ній матеріалами ( т.1, а.с.207).

ФОП Цюпа О.І. (відповідач) проти задоволення позовних вимог заперечував з наступних підстав: заборгованість розмірі 54 387,32 грн. виникла у період з жовтня 2013 р. по березень 2017 р. - тобто поза межами строку позовної давності (про що відповідачем подано відповідну заяву про застосування строку позовної давності). Ця заборгованість виникла в період користування приміщенням за адресою АДРЕСА_5 не Цюпою О.І. , а іншими споживачами. 26.01.15 р. Цюпа О.І. припинив свою діяльність як фізична особа-підприємець , та використовував це нежитлове приміщення та сплачував за теплову енергію відповідно до рахунків як фізична особа ,а не як суб`єкт підприємницької діяльності . Отже його господарські зобов`язання за договором №198 від 08.11.13 р. як СПД виконані і договір вважається припиненим з дати внесення запису в ЄДР про припинення СПД, тощо.

Одночасно з подачею відзиву на позов ФОП Цюпа О.І. звернувся до АТ «Криворізька теплоцентраль» із зустрічним позовом про визнання недійсною додаткової угоди №2/2 від 25.04.17р. до договору купівлі-продажу теплової енергії №198 від 08.11.13р. Позовні вимоги обґрунтовані твердженнями про не звернення ФОП Цюпи О.І. до АТ «Криворізька теплоцентраль» із заявою про приєднання до вже припиненого договору купівлі-продажу теплової енергії №198 від 08.11.13р. та не підписання ним оспорюваної додаткової угоди. Також представник Цюпи О.І. стверджує , що той не підписував акт здачі-приймання робіт № 4640 за листопад 2017р. в розмірі 62 495,52 грн. та не здійснював часткову оплату заборгованості, встановлену цим актом; тощо.

Окрім того, ФОП Цюпа О.І. заявлено клопотання про призначення по справі почеркознавчої експертизи з метою встановлення, чи виконання підпис від імені Цюпа О.І. на додатковій угоді №2/2 від 25.04.17 р. саме ним, чи іншою особою.

Ухвалою господарського суду від 22.01.24р. зустрічний позов прийнято для спільного розгляду з первісним позовом.

АТ «Криворізька теплоцентраль» у відповіді на відзив стосовно строку позовної давності вказало, що оскільки відповідачем було без зауважень підписано акт приймання-передачі (надання послуг) №4640 від 30.11.17 р. за листопад 2017 р. на суму 62 495, 52 грн., а в подальшому на підставі п/д від 04.01.18 р. сплачено на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» 3 503,24 грн. в якості часткового погашення заборгованості за листопад 2017 р. на підставі відповідного рахунку № 4640 від 30.11.17 р.; то такі дії свідчать про визнання ним свого боргу, що відповідно до вимог ч.1,3 ст.264 ЦК України перериває перебіг строку позовної давності; а після переривання перебіг позовної давності починається заново, а час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Також наполягає на тому , що саме Цюпа О.І. звертався до АТ «Криворізька теплоцентраль» із 2 заявами: про припинення ним підприємницької діяльності та про включення до об`єктів, на яких здійснюється подача теплової енергії . нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_6 . Але чомусь відповідач не оспорює факту звернення із заявою про припинення ним підприємницької діяльності. Твердження відповідача про те, що з моменту припинення ним підприємницької діяльності він набуває статусу побутового споживача послуг та повинен оплачувати ці послуги за іншими (нижчим) тарифами не відповідає дійсності, оскільки тариф залежить не від категорії споживача, а від категорії приміщення, в якому надаються житлово-комунальні послуги - чи житлове приміщення, чи нежитлове. Для останніх застосовується тариф як для «інших споживачів», а не як «для населення». Отже, тариф не змінився внаслідок припинення підприємницької діяльності відповідача.

АТ «Криворізька теплоцентраль» проти задоволення зустрічного позову заперечувало з наступних підстав: Цюпа О.І. користується нежитловими приміщеннями за адресою АДРЕСА_5 на підставі договору позички від 01.03.17р., який ним було надано АТ «Криворізька теплоцентраль» під час укладання та виконання договору купівлі-продажу теплової енергії №198. Заборгованість частково сплачена Цюпою О.І . Припинення ним підприємницької діяльності не припиняє дію договору купівлі-продажу теплової енергії та зобов`язання по оплаті вартості отриманої теплової енергії. У додатковій угоді №2/2 від 25.04.17 р. сторони на підставі ст.631 ЦК України домовилися, що умови цієї угоди застосовуються до відносин між ними, які виникли до її укладання. Твердження відповідача про те , що з моменту припинення ним підприємницької діяльності він набуває статусу побутового споживача послуг та повинен оплачувати ці послуги за іншими (нижчим) тарифами не відповідає дійсності, оскільки тариф залежить не від категорії споживача, а від категорії приміщення, в якому надаються житлово-комунальні послуги - чи житлове приміщення, чи нежитлове. Для останніх застосовується тариф як для «інших споживачів», а не як «для населення». Отже, тариф не змінився внаслідок припинення підприємницької діяльності відповідача.

АТ «Криворізька теплоцентраль» заперечувало проти задоволення клопотання ФОП Цюпа О.І. про проведення по справі судової почеркознавчої експертизи.

09.02.24 р. АТ «Криворізька теплоцентраль» подало заяву про зменшення розміру позовних вимог у зв`язку із виконанням рішення Адміністративної колегії Південно-східного міжобласного територіального відділення АМКУ від 16.08.22 р. у справі № 54/50-21 здійснення перерахунку розміру нарахувань за теплову енергію за період з грудня 2019 р. по квітень 2020 р. та погашення заборгованості за цей період в сумі 866,10 грн. Відтак, просило стягнути з відповідача 53 518,грн. - заборгованості, 9 977,17 грн. - інфляційних втрат, 4 842,59 грн. - 3% річних та 60,63 грн. - штрафу, всього 68 398,61 грн.

Ухвалою суду від 26.03.24р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

28.05.24р. Цюпа О.І. заявив клопотання про витребування від АТ «Криворізька теплоцентраль» оригіналу додаткової угоди №2/2 від 25.04.17 р. для проведення судової почеркознавчої експертизи, стверджуючи, що цей документ відсутній у Цюпи О.І. , оскільки він його не підписував. Також просив суд витребувати від АТ КБ «Приватбанк» наступну інформацію: ким, коли, в якому відділенні банку АТ «Приватбанк» та з якої карти (карткового рахунку) було здійснено платіж по платіжній інструкції від 04.01.18р. № @2PL639712. Повідомити, чи було зроблено цей платіж особисто ФОП Цюпою О.І. з розрахункового рахунку ФОП чи особисто фізичною особою Цюпою О.І. зі свого карткового рахунку (карти) фізичної особи, чи можливо іншою фізичною/юридичною особою. Стверджує, що представник заявника - адвокат Горбенко І.В. зверталася для отримання цієї інформації до АТ КБ «Приватбанк» із відповідним адвокатським запитом, але їй було відмовлено банком у наданні цієї інформації.

Ухвалою суду від 28.05.24 р. закрите підготовче провадження і справу призначено до судового розгляду по суті на 11.06.24 р.

11.06.24 р. до канцелярії суду від гр. ОСОБА_3 надійшла заява про вступ у справу в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору , в якій заявниця поміж іншим вказує , що в позові до ФОП Цюпа О.І. слід відмовити .

Під час судового засідання 11.06.24 р. представник гр. ОСОБА_3 - адвокат Горбенко І.В. наполягала на задоволенні цієї заяви, представник АТ «Криворізька теплоцентраль» заперечував проти проведення по справі судової почеркознавчої експертизи та витребування від АТ КБ «Приватбанк» інформації (доказів), зазначених у клопотанні; а вирішення питання про вступ у справу третьої особи залишив на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Починаючи з 16.03.17р. ПАТ «Криворізька теплоцентраль» є правонаступником ДП «Криворізька теплоцентраль», після 14.05.18р. змінено тип товариства з ПАТ «Криворізька теплоцентраль» на АТ «Криворізька теплоцентраль». АТ «Криворізька теплоцентраль» є теплопостачальною організацією у розумінні ЗУ «Про теплопостачання» як суб`єкт господарської діяльності, який має у користуванні теплогенеруюче обладнання та постачає споживачам теплову енергію.

Згідно з рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради № 343 від 12.10.2011 року «Про надання згоди на передачу окремих об`єктів теплопостачання від Комунального підприємства «Криворіжтепломережа» до Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» до ДП «Криворізька теплоцентраль» передано об`єкти теплопостачання у Довгинцівському, Жовтневому, Інгулецькому та Саксаганському районах міста.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про теплопостачання» теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігрів питної води, інших господарських та технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі - продажу. Вказаним Законом також передбачено, що теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію (частини 4, 6 статті 19 Закону України «Про теплопостачання»).

08.11.13р. між ДП «Криворізька теплоцентраль» (правонаступник - АТ «Криворізька теплоцентраль», продавець) та ФОП Цюпа О.І. (споживач) укладено договір № 198 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, за умовами якого продавець зобов`язується постачати споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором (п.1.1.).

Однією із істотних умов цього договору є обов`язок споживача оплачувати отриману від продавця теплову енергію. Так, згідно з п.6.3. оплата за теплову енергію здійснюється споживачем виключно грошовими коштами відповідно до встановлених тарифів шляхом 30% передплати вартості планових обсягів споживання теплової енергії за 5 календарних днів до початку здійснення споживання. Решта 70 % вартості планових обсягів споживання теплової енергії сплачується споживачем протягом місяця споживання теплової енергії. Остаточний розрахунок за фактично спожиту теплову енергію здійснюється до 20 числа місяця наступного за місяцем споживання теплової енергії .

За порушення строків оплати за отриману теплову енергію стягується пеня у розмірі не більше подвійної облікової ставки НБУ, за які допущено прострочення за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % вказаної суми. Період, за який нараховуються штрафні санкції , становить 3 роки. Строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій встановлено у 3 роки ( п.7.2.7.) Цей договір набуває чинності з моменту фактичного надання послуг з теплопостачання та діє до 07.11.14 р. (п.10.1.). Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про припинення договору не буде письмово заявлено однією із сторін (п.10.3.) (т.1, а.с.11-13).

В додатку №1 до цього договору сторони узгодили обсяги та порядок постачання теплової енергії , вартість теплової енергії за поточний рік (т.1,а.с.14).

Ще одним додатком до цього договору є «Дислокація об`єктів», в якому вказано найменування об`єкту - офіс за адресою АДРЕСА_7 ,площею 48,1 кв.м. та наведено поквартальний розрахунок споживання теплової енергії (т.1. а.с.15).

13.04.17р. Цюпа О.І. звернувся до АТ «Криворізька теплоцентраль» із двома заявами: 1) про припинення ним підприємницької діяльності, до якої додав відповідні підтверджуючі документа (т.1,а.с.19) та 2) з клопотанням про «до включення в договір № 198від 08.11.13 р. купівлі-продажу теплової енергії приміщення за адресою АДРЕСА_6 на підставі права власності на приміщення та договору позички» (т.2, а.с.17). Додатком до другої заяви є копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.12.15р., згідно з яким нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_8 , загальною площею 85,7 кв.м. на праві приватної власності належить гр. ОСОБА_3 (т. 2, а.с.18) Із пояснень представника Цюпа О.І. під час судових засідань по справі встановлено, що гр. ОСОБА_3 є дружиною Цюпи О.І. ; також сторони пояснили , що назва вулиці була змінена з АДРЕСА_9 .

Окрім того, сторонами до матеріалів справи було надано копії договору позички вищезазначеного приміщення, укладеного між гр. ОСОБА_3 (позичконадавач) та гр. Цюпа О.І. (позичкоотримувач), але вони відрізняються за датою укладання, строком дії, змістом та формою.

Так, копія договору , надана АТ «Криворізька теплоцентраль», датована 01.03.17р. , строк користування цим приміщенням в розділі 1 визначено в 3 місяці, а у розділі 4 зазначено, що «строк позички діє з 01.03.17 р. до 28.02.19 р. »; в розділі 2 зазначено , що приміщення, що позичається, надається для здачі приміщення в оренду та зайняття комерційною діяльністю. Відповідно до п.5.1. позичкоотримувач самостійно оплачує комунальні платежі згідно окремого рахунку (т.1, а.с.24-25)

Під час розгляду справи в господарському суді Дніпропетровської області представником Цюпи О.І. надано копію договору позички нерухомого майна від 01.04.17р. за змістом якого: ОСОБА_3 (позичкодавець) передає, а Цюпа О.І. (користувач) приймає для власних потреб нежитлове приміщення площею 85,7кв.м.за вищезазначеною адресою. строком протягом 11 місяців. Користувач зобов`язується самостійно укладати договори з постачальниками комунальних послуг, своєчасно оплачувати спожиті житлово-комунальні послуги та енергоносії. В п.7 зазначено, що договір набуває чинності з дати підписання його сторонами. «Всі інші домовленості та договори користуванням, вказаним у п.1 цього договору майном, втрачають силу» (т. 2,а.с.22).

Оцінюючи надані сторонами вищенаведені договори позички нежитловими приміщеннями загальною площею 85,7кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_5 ; суд прийшов до висновку про те, що з урахуванням наданих сторонами доказів слід вважати, що Цюпа О.І. 13.04.17р. надав на адресу АТ «Криворізька теплоцентраль» саме копію договору від 01.03.17р., оскільки копія цього договору була додана позивачем до позовної заяви , яка подавалася до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу ще в грудні 2020р., та була завірена юрисконсультом АТ «Криворізька теплоцентраль» ще 01.04.20 р. В той же час, копія договору позички нерухомого майна від 01.04.17р. надана представником Цюпи О.І. вже у січні 2024 р. під час розгляду справи господарським судом, та не містить жодних доказів отримання копії цього договору АТ «Криворізька теплоцентраль» та в ньому наявні умови щодо втрати чинності попередніми домовленостями та договорами щодо користування цими приміщеннями (тобто природно вважати , що такі попередні домовленості та договори мали місце, але окрім договору позички від 01.03.17р. інші договори відсутні в матеріалах справи).

На підставі вищезазначених заяв Цюпи О.І. від 13.04.17р. та доданих до них документів між АТ «Криворізька теплоцентраль» (продавець) та фізичною особою Цюпа О.І. (споживач) 25.04.17р. було укладено додаткову угоду №2/2 до договору №198 від 08.11.13 р. купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, згідно до якої внесені певні зміни до цього договору, а саме: «довключено до договору» нежитлове приміщення площею 85,7кв.м. за адресою АДРЕСА_5 . Також сторони домовилися, що умови цієї угоди застосовуються до відносин між ними, які виникли до її укладання, на підставі ст.631 ЦК України (т.1, а.с.28).

Слід зазначити, що стороною (споживачем) в цій додатковій угоді вказано фізичну особу Цюпа О.І. та вона підписана від імені саме фізичної особи, а не фізичної особи-підприємця та не скріплена його печаткою ,як попередня додаткова угода №1 від 14.01.14р. до цього договору (т.1,а.с.29) та й сам цей договір.

30.11.17р. АТ «Криворізька теплоцентраль» та фізичною особою Цюпа О.І. складено та без зауважень з боку останнього підписано акт здачі-приймання робіт ( надання послуг) №4640 від 30.11.17р. за договором № 198 від 08.11.13р., за змістом якого АТ «Криворізька теплоцентраль» надало, а Цюпа О.І. прийняв послуги «теплова енергія за листопад 2017 р.» загальною вартістю 62 495,52 грн. При цьому на акті двічі виконано особистий підпис від імені Цюпа О.І. та виконано рукописний текст (мовою оригіналу) «работаю без печати» (т.1,а.с.31) Слід зазначити, що в матеріалах справи наявні аналогічні акти передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) за цим же договором, але за інші періоди часу, які містять візуально ідентичні підписи від імені Цюпа О.І. та які не ставляться під сумнів представником Цюпи О.І. ( т.1, а.с.32 - 33) .

Платіжним дорученням № @2PL639712 від 04.01.18 р. ФОП Цюпа О.І. сплатив на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» 3 503,24 грн. з призначенням платежу «оплата за теплову енергію зг.договору №198 від 08.11.13р. за 11.17; рах.№4640 від 30.11.17р.» (т.2,а.с.89). Ця обставина підтверджується також і випискою з рахунку АТ «Криворізька теплоцентраль» (т.1,а.с.34).

Згідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань станом на 29.05.24р.: Цюпа О.І. був зареєстрований в якості ФОП в період з 23.09.02 р. по 26.01.15р. (коли припинив підприємницьку діяльність), а 19.04.18 р. він поновив свою підприємницьку діяльність та до цього часу продовжує нею займатися (т.2 а.с.200-202) Враховуючи вищевикладене, Цюпа О.І. здійснював підприємницьку діяльність період з з 23.09.02 р. по 26.01.15р. та з 19.04.18 р. по цей час.

Як вбачається із розрахунку позовних вимог, акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 4640 від 30.11.17р. та змісту позовної заяви, заборгованість в розмірі 53 518,22 грн. складається із вартості теплової енергії, поставленої АТ «Криворізька теплоцентраль» Цюпі О.І. в листопаді 2017 р. та в попередні періоди часу. Оскільки Цюпа О.І. та АТ «Криворізька теплоцентраль» в додатковій угоді № 2 від 25.04.17 р. узгодили, що умови цієї додаткової угоди застосовуються до відносин між ними, що виникли до її укладання; та що Цюпа О.І. без заперечень підписав вищезазначений акт здачі-прийняття робіт (надання послуг); а в подальшому в рахунок цієї заборгованості сплатив на користь кредитора 3 503,24 грн.; суд дійшов до висновку про переривання строку позовної давності внаслідок таких конклюдентних дій боржника, а відтак твердження Цюпи О.І. про пропуск строку позовної давності за цими вимогами оцінює критично.

Дійсно, період виникнення цієї заборгованості Цюпи О.І. перед АТ «Криворізька теплоцентраль» припадає на час, коли він не міг на законних підставах здійснювати підприємницьку діяльність внаслідок її припинення та внесення відповідного запису до ЄДРПОУ; тому рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 17.10.22р. про стягнення з Цюпи О.І. на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» заборгованості за цей період часу було законним та обґрунтованим.

Натомість, Дніпровський апеляційний суд задовольняючи апеляційну скаргу Цюпи О.І. та скасовуючи вищезазначене рішення районного суду, був введений в оману твердженнями представника скаржника - адвокатом Горбенко І.В., про непідвідомчість цього спору районному суду оскільки договір купівлі-продажу теплової енергії № 198 від 08.11.13 р., на підставі яких позивач надавав відповідачу послуги з теплопостачання, та за яким у відповідача виникла заборгованість, був укладений між юридичною особою та фізичною особою-підприємцем.

Встановивши ці обставини під час розгляду справи в порядку господарського судочинства , господарський суд мав би припинити провадження у справі зв`язку із її непідвідомчістю господарським судам . Але господарський суд має враховувати при цьому вимоги , що містяться у ч.2 ст.231 ГПК України : у разі надходження до суду справи, що підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, після закриття провадження Верховним Судом чи судом апеляційної інстанції в порядку цивільного чи адміністративного судочинства, провадження у справі не може бути закрите з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті.

Як зазначалося вище , Цюпа О.І. заперечуючи проти задоволення позовних вимог АТ «Криворізька теплоцентраль» про стягнення заборгованості, стверджував що виникла у період з жовтня 2013р. по березень 2017р. - тобто поза межами строку позовної давності (про що відповідачем подано відповідну заяву про застосування строку позовної давності). Також він наголошував , що ця заборгованість виникла в період користування приміщенням за адресою АДРЕСА_5 не Цюпою О.І. , а іншими споживачами. 26.01.15р. Цюпа О.І. припинив свою діяльність як фізична особа-підприємець, та використовував це нежитлове приміщення та сплачував за теплову енергію відповідно до рахунків як фізична особа, а не як суб`єкт підприємницької діяльності. Отже його господарські зобов`язання за договором №198 від 08.11.13 р. як СПД виконані і договір вважається припиненим з дати внесення запису в ЄДР про припинення СПД.

Але ці твердження відповідача спростовуються доказами , що містяться в матеріалах справи. Так, суд дійшов до висновку про переривання строку позовної давності внаслідок конклюдентних дій боржника, а відтак твердження Цюпи О.І. про пропуск строку позовної давності за цими вимогами оцінює критично. Не надано Цюпою О.І. і належних доказів користування приміщеннями за адресою АДРЕСА_5 іншими особами, які на переконання відповідача і повинні були сплачувати вартість теплової енергії, що поставлялася позивачем на цей об`єкт. Безпідставними є і твердження відповідача стосовно зміни тарифів за теплову енергію в залежності від суб`єктного складу споживачів; оскільки тариф змінюється не в залежності від категорії споживачів, а в залежності від категорії приміщень - житлове чи нежитлове. Але ж категорія опалюваних приміщень за адресою АДРЕСА_5 не змінювалася та вони залишалися нежитловими приміщеннями. Помилковими є і твердження відповідача про припинення його господарських зобов`язань за договором №198 від 08.11.13 р. внаслідок скасування держреєстрації його як фізичної особи-підприємця та припинення дії цього договору з того ж моменту.

Суд також не знаходить достатньо правових підстав для задоволення зустрічного позову Цюпи О.І. до АТ АТ «Криворізька теплоцентраль» про визнання недійсною додаткової угоди №2/2 від 25.04.17р. до договору купівлі-продажу теплової енергії №198 від 08.11.13р. з підстав не звернення ФОП Цюпи О.І. до АТ «Криворізька теплоцентраль» із заявою про приєднання до вже припиненого договору купівлі-продажу теплової енергії №198 від 08.11.13р.; не підписання ним оспорюваної додаткової угоди та акту здачі-приймання робіт № 4640 за листопад 2017р. на суму 62 495,52 грн. та не здійснення часткової оплати заборгованості, встановленої цим актом; враховуючи вищенаведені обставини справи та з наступних підстав.

Визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Приписи ч. 1 ст. 203 ЦК України передбачають, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно зі ст. 204 ЦК України, правомірність правочину презюмується.

Отже, заявляючи позов про визнання недійсним договору, позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, які порушують права та інтереси особи, що оспорює такий правочин.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

Правочин вважається схваленим у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Таким чином, зі змісту норми ч.1 ст.241 ЦК випливає, що наступним схваленням правочину законодавець не вважає винятково прийняття юридичного рішення про схвалення правочину. Схвалення може відбутися також і в формі мовчазної згоди, і у вигляді певних поведінкових актів (так званих конклюдентних дій) особи - сторони правочину (наприклад, прийняття оплати за товар за договором купівлі-продажу). Таким чином, дії Цюпи О.І. з виконання спірної додаткової угоди до договору (підписання акту приймання-передачі послуг за листопад 2017р., часткова оплата заборгованості за листопад 2017р.) дають підстави вважати цей правочин схваленим особою, на користь якої його було укладено.

Враховуючи вищевикладене, суд не знаходить достатньо правових підстав для призначення по справі судової почеркознавчої експертизи та витребування від АТ КБ «Приватбанк» доказів - інформації щодо особи, яка персонально здійснила оплату заборгованості з рахунку, належному Цюпі О.І. , тощо.

Не підлягає задоволенню і заява гр. ОСОБА_3 про вступ у справу в якості третьої особи з наступних підстав : відповідно до приписів ч.1 ст.50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін.

Ця заява подана до суду 11.06.24р., але ж ухвалою суду від 28.05.24р. закрите підготовче провадження і справа призначена до судового розгляду по суті; заявником не заявлялося клопотання про поновлення строку звернення з такою заявою; а відтак ця заява не може бути задоволена.

Відповідно до вимог ГПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ст.74).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст.76 цього Кодексу).

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст.78).

Згідно до вимог ст.79 цього Кодексу наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.86 ГПК України).

Відповідно до статті 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно з приписами ст. 193 Господарського кодексу України та ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України цивільні та господарські зобов`язання мають бути виконані належним чином відповідно до закону та договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України невиконання зобов`язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є порушенням зобов`язання.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

За своєю правовою природою, неустойка (пеня, штраф) є видом забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошових зобов`язань на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перевірку наданих позивачем розрахунків, суд дійшов висновку, що визначення розміру трьох відсотків річних, штрафу та інфляційних втрат здійснено арифметично правильно.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 73, 74, 76-79, 126, 129, 165, 202, 233, 236-241, 252 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» (50014, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, 1, ) задовольнити.

2.Стягнути з відповідача - Фізичної особи-підприємця Цюпи Олексія Івановича ( АДРЕСА_10 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь позивача - Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» (50014, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, 1, ): 53 518,грн. - заборгованості , 9 977,17 грн. - інфляційних втрат, 4 842,59 грн. - 3% річних, 60,63 грн. - штрафу та 2 102,00 грн.-витрат на сплату судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності.

3. Відмовити в задоволенні зустрічного позову ФОП Цюпа О.І. про визнання недійсною додаткової угоди, судові витрати по ньому покласти на ФОП Цюпу О.І.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення складено та підписано без його проголошення 27.12.23р.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст складено 19.06.24 р.

Суддя Васильєв О.Ю.