ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2024 р.м. ХарківСправа № 922/1077/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі Трейд Груп", м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Будінвест", м. Харків
про стягнення 163199,54 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерджі Трейд Груп" (м. Київ) звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Будінвест" (м. Харків) про стягнення суми заборгованості у розмірі 101038,50 грн (сто одна тисяча тридцять вісім грн 50 коп.), інфляційні втрати у розмірі 30479,57 грн (тридцять тисяч чотириста сімдесят дев`ять грн 57 коп.), 3 % річних у розмірі 6226,24 грн (шість тисяч двісті двадцять шість грн 24 коп.), штраф 7 % у розмірі 7072,67 грн (сім тисяч сімдесят дві грн 67 коп.), пеню у розмірі 18382,56 грн (вісімнадцять тисяч триста вісімдесят дві грн 56 коп.), а загалом 163199,54 грн (сто шістдесят три тисячі сто дев`яносто дев`ять грн 54 коп.), яка виникла на підставі договору про постачання природного газу № Х/2018/27 від 19.02.2018. Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Ухвалою від 08.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №922/1077/24 без повідомлення учасників справи. Відповідачу встановлено строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву із нормативно-правовим та документальним обґрунтуванням своєї правової позиції. Запропоновано надати до суду докази направлення на адресу позивача відзиву. Відповідачу запропоновано у разі наявності заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження подати суду заяву із обґрунтуванням своїх заперечень протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали. Попереджено відповідача, що у разі неподання ним обґрунтованих заперечень щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, він має право ініціювати перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження лише у випадку, якщо доведе, що пропустив строк з поважних причин. Встановлено позивачеві строк для подання відповіді на відзив у десять днів з дня отримання відзиву на позов. Запропоновано позивачу надати до суду докази направлення на адресу відповідача відповіді на відзив. Встановлено відповідачеві строк для подання заперечень у десять днів з дня отримання відповіді на відзив та запропоновано надати до суду докази направлення їх на адресу позивача.

02.05.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить суд поновити пропущений строк на подачу відзиву на позов, оскільки адвокату Кузнецовій А.А. надано доступ до електронної справи №922/1077/24 лише 25.04.2024.

Згідно до статті 119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

З метою сприяння відповідачу в доступі до правосуддя та надання можливості реалізації власних прав, як сторони по справі, суд вважає за можливе поновити процесуальний строк для надання відзиву та долучити відзив до матеріалів справи.

09.05.2024 від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог.

Відповідно до ч.1, п.2 ч.2 ст.46 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу: позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Розглянувши заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, приймаючи до уваги, що таке зменшення є правом позивача, суд вважає за можливе її задовольнити. Подальший розгляд справи здійснюється з урахуванням нової ціни позову - 110865,25 грн (основна заборгованість в сумі 68362,21 грн; інфляційні втрати у розмірі 21067,55 грн; 3 % річних у розмірі 4212,66 грн; штраф 7 % у розмірі 4785,35 грн ; пеня у розмірі 12437,48 грн).

09.05.2024 від позивача надійшла відповідь на відзив, яка долучена до матеріалів справи.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення всіх необхідних дій для розгляду даної справи та про достатність у матеріалах справи доказів для вирішення спору по суті.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП" (далі - Постачальник, Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗАВОД "БУДІНВЕСТ" (далі - Споживач, Відповідач) укладено Договір про постачання природного газу № Х/2018/27 від 19.02.2018 (далі - Договір).

Найменування Оператора газорозподільної системи, з яким Споживач уклав договір розподілу природного газу ПАТ "ХАРКІВМІСЬКГАЗ" (далі Оператор ГРМ), ЕІС код Споживача 56XO0000E2VLY00K.

Умовами зазначеного Договору передбачено, що Постачальник зобов`язується передати у власність Споживачу природний газ, в обсягах, за ціною та у порядку, передбачених Договором, а Споживач зобов`язується прийняти газ та оплатити Постачальнику його вартість у розмірах, строки, порядку та на умовах, передбачених Договором.

Відповідно до пункту 1.2 Договору Постачальник передає Споживачу газ в обсязі 22500 м3, у тому числі за місяцями: січень - 6,0, лютий - 5,5, березень - 5,0, квітень - вересень - 0, жовтень - 0,5, листопад - 1,0, грудень - 4,5. Вказані обсяги є плановими та можуть зменшуватися або збільшуватися в порядку, передбаченому п. 1.5 Договору.

Відповідно до пункту 1.4 Договору постачання/споживання підтвердженого обсягу природного газу протягом розрахункового періоду здійснюється нерівномірно. Відхилення від середньодобової норми - яка визначається шляхом ділення місячного підтвердженого обсягу природного газу на кількість днів протягом цього місяця - допускається +/- 5,0%.

Відповідно до пункту 1.5 Договору зменшення/збільшення/анулювання обсягу природного газу здійснюється на підставі письмових заявок Споживача, які подаються факсимільним зв`язок та/або електронною поштою не пізніше 15 числа місяця, що передує місяцю поставки.

У разу відсутності письмової заявки, Споживача, Постачальник здійснює постачання природного газу в обсягах, відповідно до пункту 1.2 Договору (п. 1.5.1 Договору)

Згідно з пунктом 1.7 Договору у випадку неподання Споживачем заявки у строк та у порядку, встановлених п.1.2.2, 1.3, 1.5 Договору, обсяг природного газу, що поставлений Постачальником, підтверджується щомісячними актами приймання- передачі газу, оформленими згідно з розділом 4 даного Договору, та підлягає оплаті Споживачем в порядку встановленому Договором.

Порядок та умови постачання, приймання та обліку газу визначені в Розділі 4 Договору. Так, кількість поставленого Споживачу газу визначається за показниками, встановленого у Споживача комерційного вузла обліку, та підтверджується Оператором ГРМ та/або Оператором ГТС (п. 4.1 Договору)

Приймання-передача газу, поставленого Постачальником та прийнятого Споживачем у звітному місяці, оформлюється шляхом підписання та скріплення печаткою щомісячних Актів приймання-передачі, які є невід`ємними частинами Договору, і які є підставою для проведення Споживачем остаточних розрахунків за поставлений природний газ у звітному місяці. (п. 4.3)

Для складання Актів приймання-передачі природного газу, Споживач до 03 числа місяця наступного за місяцем постачання природного газу, зобов`язаний надати Постачальнику належним чином завірену підписом уповноваженої особи та печаткою Споживача копію акту про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу Споживачу, складеного між Споживачем та Оператором ГРМ та Оператором ГТС. (п. 4.3.1 Договору)

На підставі отриманих від Споживача даних та/або даних Оператора ГТС Постачальник протягом 3 (трьох) робочих днів з дня їх отримання складає, підписує і скріплює печаткою Акти приймання-передачі природного газу та направляє їх Споживачу (п. 4.3.2 Договору).

Споживач протягом 2 (двох) днів з дати одержання Актів приймання-передачі природного газу зобов`язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акту приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником Споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання Акту приймання-передачі природного газу (п. 4.4 Договору).

У випадку невиконання обов`язку, передбаченого п. 4.4 Договору, природний газ вважається поставленим та прийнятим Споживачем від Постачальника у відповідному звітному місяці на підставі даних Постачальника та/або документів та/ або інформації, які складаються та/або надаються Оператором ГТС та/або Оператором ГРМ до врегулювання розбіжностей відповідно до Договору або в судовому порядку. (п. 4.5 Договору)

Відповідно до пункту 2.2 Договору ціна газу природного газу за 1000 куб. м. визначається сторонами Договору у Додатковій угоді до Договору.

Згідно з пунктом 2.3 Договору ціна природного газу за 1000,00 куб.м може змінюватись протягом строку дії Договору. Зміна ціни природного газу за 1000,00 куб.м узгоджується сторонами шляхом підписання відповідної додаткової угоди до Договору.

У випадку зміни ціни природного газу за 1000,00 куб.м Постачальник направляє Споживачу підписаний з його сторони та завірений печаткою проєкт відповідної додаткової угоди до Договору у двох оригінальних примірниках. Споживач повинен протягом трьох робочих днів з дати отримання проєкту додаткової угоди підписати і завірити печаткою цю додаткову угоду та повернути Постачальнику її оригінальний примірник. (п. 2.4 Договору)

В разі незгоди Споживача з встановленої ціною, крім випадків, передбачених п. 2.7 Договору, додаткова угода не підписується, а Споживач зобов`язується надати Постачальнику листа, погодженого з газорозподільним підприємством про зняття обсягів газу в даному місяці постачання, погодженого з оператором Єдиної газотранспортної системи станом на перше число місяця, в якому змінилася ціна. В такому разі Договір вважається призупиненим в частині поставок газу на період, щодо якого сторонами не досягнуто згоди про нову ціну природного газу за 1000,00 куб.м (п. 2.5 Договору).

За умовами пункту 3.1 Договору Споживач зобов`язаний сплатити вартість місячного обсягу природного газу, вказаного у заявці Споживача, а за відсутності заявки Споживача, місячного обсягу природного газу (планового), зазначеного у п.1.2 Договору, на рахунок Постачальника у такому порядку:

- до 5 числа наступного числа за місяцем поставки природного газу;

- остаточний розрахунок здійснюється на підставі підписаного сторонами Акту приймання-передачі Газу (за звітний місяць) до 5-го числа місяця, наступного за звітним (місяцем поставки).

Відповідно до п. 5.1.2. Договору Споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату поставленого природного газу відповідно до умов Договору.

Відповідно до пункту 10.1. Договір є укладеним з дати його підписання Сторонами, скріплення їх підписів печатками та діє до 31 грудня 2018 року включно, а в частині проведення розрахунків - до їх повного виконання. Договір вважається продовженим на кожний наступний рік на тих же умовах, якщо не пізніше ніж за 30 (тридцять) календарних днів до закінчення строку дії Договору жодною із сторін не буде направлено іншій стороні письмове повідомлення Так, за відсутності повідомлень про розірвання Договору, його дія була пролонгована і на 2022 рік.

Постачальник направив Споживачу Додаткову угоду № 2022/01/01 до Договору постачання природного газу № Х/2018/27 від 19.02.2018 якою визначено, що ціна на природний газ, який буде постачатися з 01 січня 2022 року за 1000 куб.м. встановлюється в національній валюті Україні - гривні і складає без урахування вартості ПДВ 55136,58 грн, ПДВ в розмірі 20 % становить 11027,32 грн, а разом з ПДВ 66163,90 грн.

За твердженнями позивача в позові, споживач Додаткову угоду не підписав, Постачальнику не повернув, листа про зняття обсягів газу не надіслав.

Як вказує позивач, на виконання Договору Постачальник поставив, а Відповідач прийняв у січні 2022 року природний газ в об`ємі 2,27392 тис. м3 за ціною 55136,58 грн без ПДВ на загальну суму 150451,40 грн з ПДВ, про що Постачальником складено Акт приймання-передачі природного газу № 5 від 31.01.2022.

За твердженнями позивача, Акт приймання-передачі у встановленому Договором порядку направлено Споживачу, утім Споживач Акт не підписав та не повернув Постачальнику.

Споживач сплатив за спожитий у січні 2022 року природний газ у повному обсязі, а саме у сумі 150451,40 грн згідно платіжного доручення № 23 від 16.02.2022 року.

25.01.2022 Постачальник направив Споживачу Додаткову угоду № 2022/02/01 до Договору постачання природного газу № Х/2018/27 від 19.02.2018 якою визначено, що ціна на природний газ, який буде постачатися з 01 лютого 2022 року за 1000 куб.м. встановлюється в національній валюті Україні - гривні і складає без урахування вартості ПДВ 37306,58 грн, ПДВ в розмірі 20 % становить 7461,32 грн, а разом з ПДВ 44767,90 грн. Споживач Додаткову угоду не підписав, Постачальнику не повернув, листа про зняття обсягів газу не надіслав.

На виконання Договору Постачальник поставив, а Відповідач прийняв у лютому 2022 року природний газ в об`ємі 1,52627 тис. м3 за ціною 37306,58 грн без ПДВ на загальну суму 68327,89 грн з ПДВ, про що Постачальником складено Акт приймання-передачі природного газу № 2 від 28.02.2022. Акт приймання-передачі у встановленому Договором порядку направлено Споживачу, утім Споживач Акт не підписав та не повернув Постачальнику.

Так, позивач вказує, що за спожитий у лютому 2022 року природний газ Споживач не розрахувався.

У березні 2022 року Постачальник поставив, а Відповідач природний газ в об`ємі 0,00042 тис. м3 за ціною 37306,58 грн без ПДВ на загальну суму 18,80 грн з ПДВ, про що Постачальником складено Акт приймання-передачі природного газу № 2 від 31.03.2022.

У квітні 2022 року Постачальник поставив, а Відповідач спожив природний газ в об`ємі 0,00040 тис. м3 за ціною 32333,87 грн без ПДВ на загальну суму 15,52 грн з ПДВ, про що Постачальником складено Акт приймання-передачі природного газу № 4 від 30.04.2022.

Примірники оригіналів Актів приймання-передачі природного газу, що складені Постачальником та направлені Споживачу, Споживачем не підписані та не повернуті Постачальнику. Письмова відмова від підписання Актів не надана, що є підставою для застосування п.4.5 Договору, згідно з яким природний газ вважається поставленим та прийнятим Споживачем від Постачальника у відповідному звітному місяці на підставі даних Постачальника та/або документів та/або інформації, які складаються та/або надаються Оператором ГТС та/або Оператором ГРМ до врегулювання розбіжностей відповідно до Договору або в судовому порядку.

20.11.2023 Акти приймання-передачі № 5 від 31.01.2022, 2 від 28.02.2022, 2 від 31.03.2022, 4 від 30.04.2022, Додаткові угоди № 2022/02/01 від 25.01.2022, № 2022/01/01 від 24.12.2021 повторно направлено Споживачу, утім, відповіді на день звернення до суду із цим позовом, не надходило, борг не погашено.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що позивачем долучено до позовної заяви додаткову угоду №2022/02/01 від 25 січня 2022 до договору постачання природного газу №Х/2018/27 від 19 лютого 2018, відповідно до якої сторони узгодили, що ціна на природний газ, який буде постачатися з 01 лютого 2022 за 1000 куб.м. встановлюється в національній валюті України - гривні і складає без урахування вартості податку на додану вартість (надалі - «ПДВ») 37306,58 грн. Крім того ПДВ в розмірі 20 % - 7461,32 грн. Разом за 1000 куб.м. - 44767,90 грн. (сорок чотири тисячі сімсот шістдесят сім гривень 90 копійок) грн. з урахуванням ПДВ.

Відповідно до пункту 2.2 Договору ціна газу природного газу за 1000 куб. м. визначається сторонами Договору у Додатковій угоді до Договору.

Згідно з пунктом 2.3 Договору ціна природного газу за 1000,00 куб.м може змінюватись протягом строку дії Договору. Зміна ціни природного газу за 1000,00 куб.м узгоджується сторонами шляхом підписання відповідної додаткової угоди до Договору.

У випадку зміни ціни природного газу за 1000,00 куб.м Постачальник направляє Споживачу підписаний з його сторони та завірений печаткою проект відповідної додаткової угоди до Договору у двох оригінальних примірниках. Споживач повинен протягом трьох робочих днів з дати отримання проєкту додаткової угоди підписати і завірити печаткою цю додаткову угоду та повернути Постачальнику її оригінальний примірник. (п. 2.4 Договору).

В разі незгоди Споживача з встановленої ціною, крім випадків, передбачених п. 2.7 Договору, додаткова угода не підписується, а Споживач зобов`язується надати Постачальнику листа, погодженого з газорозподільним підприємством про зняття обсягів газу в даному місяці постачання, погодженого з оператором Єдиної газотранспортної системи станом на перше число місяця, в якому змінилася ціна. В такому разі Договір вважається призупиненим в частині поставок газу на період, щодо якого сторонами не досягнуто згоди про нову ціну природного газу за 1000,00 куб.м (п. 2.5 Договору).

Крім того, за твердженнями відповідача, позивачем також долучається до позовної заяви акт №2 від 28.02.2022 приймання-передачі природного газу на суму 68327,89 грн., акт №2 від 31.03.2022 приймання-передачі природного газу на суму 18,80 грн. та акт №4 від 30.04.2022 приймання-передачі природного газу на суму 15,52 грн. та акт звірки взаєморозрахунків за період з січня 2021 по березень 2024 між сторонами, відповідно до якого заборгованість за договором поставки складає 68509,09 грн.

Так, за твердженнями відповідача, позивач помилково зазначає, що за спірний період заборгованість складає 101038,50 грн., оскільки відповідач незгоду не надавав щодо встановленої ціни постачання природного газу яка сторонами була погоджена за додатковою угодою №2022/02/01 від 25 січня 2022, тобто за ціною 44767,90 грн., а не як помилково зазначеною позивач за ціною 66163,90 грн. відповідно до додаткової угоди №2022/01/01 від 24 грудня 2021, оскільки доказами, які надає сам позивач (як актами приймання-передачі природного газу за період з лютого 2022 так і актом звірки взаєморозрахунків так і додатковою угодою №2022/02/01 від 25 січня 2022) позивачем та відповідачем була погоджена ціна постачання природного газу з 01.02.2022 у розмірі 44767,90 грн.

Отже, як вказує відповідач, сума основної заборгованості за договором складає 68362,21 грн., що підтверджується актом №2 від 28.02.2022 приймання - передачі природного газу на суму 68327,89 грн., актом №2 від 31.03.2022 приймання-передачі природного газу на суму 18,80 грн. та актом №4 від 30.04.2022 приймання-передачі природного газу на суму 15,52 грн., які підписані позивачем.

А тому і нарахування інфляційних втрат, 3 % річних, 7 % штрафу та пені необхідно здійснювати від суми основної заборгованості у розмірі 68362,21 грн., а не як помилково зазначає позивач щодо суми основної заборгованості у розмірі 101038,50 грн.

Щодо нарахованої суми пені відповідач вказує, що обставин нарахування позивачем пені у період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби суперечить нормам Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби, а отже, позовні вимоги про стягнення пені у розмірі 18382,56 є не обґрунтованими.

Також, відповідач зазначає, що позивачем зроблений не вірно розрахунок пені на суму заборгованості у розмірі 101038,50 грн., оскільки основна заборгованість складає 68362,21 грн., а отже відповідачем долучається контррозрахунок.

Відповідач звертаю увагу, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується скорочений строк позовної давності - один рік (ч. 2 ст. 258 ЦК), оскільки позивач звернувся з позовом 02.04.2024, то строк позовної давності позивачем пропущений, а, отже, в частині стягнення пені просить суд застосувати строк позовної давності.

Щодо стягнення штрафу у розмірі 7% від суми простроченого платежу відповідач зазначає, що позивачем зроблений не вірно розрахунок штрафу у розмірі 7% від суми заборгованості у розмірі 101038,50 грн., оскільки основна заборгованість складає 68362,21 грн., а, отже, 7 % від суми простроченого платежу становить (68362,21 * 7 %)= 4785,35 грн.

Відповідач, також, звертає увагу, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується скорочений строк позовної давності - один рік (ч. 2 ст. 258 ЦК), оскільки позивач звернувся з позовом 02.04.2024, то строк позовної давності позивачем пропущений, а отже в частині стягнення штрафу у розмірі 7 % від суми заборгованості просить застосувати строк позовної давності.

Щодо нарахування інфляційних втрат та 3 % річних відповідач зазначає, що позивачем зроблений не вірно розрахунок інфляційних втрат на суму заборгованості у розмірі 101038,50 грн., оскільки основна заборгованість складає 68362,21 грн., а отже відповідачем долучається контррозрахунок; відповідно до контророзрахунку інфляційне збільшення складає 21067,55 грн., а 3 % річних складає 4212,66 грн., що сумарно становить 25280,21, а отже 37 % від основної заборгованості, що створює несправедливо надмірний тягар для відповідача.

У зв`язку з чим заявляє клопотання про зменшення пені, штрафу, 3 % річних та інфляційних нарахувань до 100 грн, оскільки порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин.

Крім того, відповідач звертає увагу, що заборгованість виникла після введення воєнного стану в Україні.

З урахуванням вищевикладеного, відповідач зазначає, що:

- сума основної заборгованості складає 68362,21 грн;

- інфляційні втрати складають 21067,55 грн;

- 3 % річних складають 4212,66 грн;

- штраф 7 % складає 4785,35 грн;

- пеня складає 12437,48 грн.

Відповідач зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції складає 40000 (сорок тисяч) грн.

З урахуванням викладеного, відповідач просить застосувати строк позовної давності по справі № 922/1077/24; відмовити у стягненні пені на підставі пункту 3 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (№ 530-ІХ) на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги; у разі відмови у застосуванні строку позовної давності та відмовити у застосуванні пункту 3 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - зменшити пеню, штраф, 3 % річних, інфляційні нарахування до 100 грн; відмовити в частині стягнення основного боргу у розмірі 32676,29 грн. (101038,50 грн. - 68362,21 грн.), а у разі повної недоведеності позовних вимог - відмовити в повному обсязі; стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Будінвест" судові витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 40000 грн.

У відповіді на відзив позивач вказує, що у зв`язку з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог в частині основного боргу у розмірі 68362,21 грн та поданої Позивачем заяви про зменшення позовних вимог, просить суд задовольнити позовні вимоги та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАВОД "БУДІНВЕСТ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП" суму заборгованості у розмірі 68362,21 грн, інфляційні втрати у розмірі 21067,55 грн, 3 % річних у розмірі 4212,66 грн, штраф 7 % у розмірі 4785,35 грн, пеню у розмірі 12437,48 грн, загалом 110865,25 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

За загальними положеннями цивільного законодавства цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 Цивільного кодексу України). Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, стаття 12 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

У відповідності до статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), зі змістом якої кореспондуються приписи статті 509 ЦК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 ГК України).

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За умовами ст.525 ЦК України та ст.193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору тощо.

Згідно ст.599 ЦК України, ст.202 ГК України зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче маг настати, підтягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор маг право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що Відповідач погоджує ціну за спірний період за Додатковою угодою № 2022/02/01 від 25.01.2022 та Актом приймання-передачі № 2 від 28.02.2022, № 2 від 31.03.2022 та № 4 від 30.04.2022, що підписані в односторонньому порядку Позивачем, визнає позовні вимоги у розмірі 68362,21 грн та позивач погодився з контррозрахунком відповідача.

Щодо споживання Відповідачем природного газу у період з 29.12.2021 суд зазначає таке.

Відповідач наголошує у Відзиві на позов, що з 29.12.2021 відповідно до Акту № 21/741 Відповідачу припинено газопостачання, а тому в період з 29.12.2021 споживання природного газу не відбувалось.

На підтвердження зазначеного Відповідач надає копію Акта АТ "Харківміськгаз" №21/741 від 29.12.2021 щодо припинення (обмеження) газопостачання та пломбування вхідної засувної арматури газопроводу або газорозподільного пункту (за його наявності) споживачу Товариство з обмеженою відповідальністю "Центр передових технологій будівництва та ремонта автомобільних доріг", ЕІС код 56XO0000UOJ5Q00X, адреса м. Харків, вул. Велозаводська, 1. Утім, припинення газопостачання споживача ТОВ "Центр передових технологій будівництва та ремонта автомобільних доріг" не пов`язане з газопостачанням Відповідача.

Юридична адреса ТОВ "Центр передових технологій та ремонта автомобільних доріг" співпадає з юридичною адресою Відповідача, утім товариства мають різний ЕІС - код.

ЕІС-код - код енергетичної ідентифікації суб`єкта ринку природного газу та/або точки комерційного обліку, визначений за правилами Європейської мережі операторів газотранспортних систем (ЕМГЗОС) з метою уніфікації та однозначної ідентифікації суб`єктів ринку природного газу та точок комерційного обліку, розміщених на об`єктах газової інфраструктури, у тому числі для участі у регіональних (міжнародних) газових ринках та для забезпечення спрощення процедур зміни постачальників природного газу та електронного обміну даними між суб`єктами ринку природного газу.

Кожному суб`єкту ринку природного газу та/або точці комерційного обліку може бути присвоєно лише один ЕІС-код.

Тож, ТОВ "Центр передових технологій та ремонта автомобільних доріг" є окремим суб`єктом ринку природного газу, якому згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 08.12.2006 № 1687 "Про затвердження Порядку пооб`єктового припинення (обмеження) газопостачання споживачам (крім населення)", Правилами постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496, у зв`язку з наявною простроченою дебіторською заборгованістю, за заявою Постачальника газопостачання припинено 29 грудня 2021 року.

Із зазначеного можна дійти висновку, що обидва товариства, що зареєстровані за однією адресою, як окремі суб`єкти ринку природного газу, здійснюють споживання природного газу за окремими договорами, а отже припинення газопостачання одного споживача не впливає на газопостачання іншого.

Щодо посилання Відповідача на Постанову САГС від 13.12.2023 у справі № 922/3369/19 (922/808/23) суд вказує таке.

Відповідач у Відзиві на позов зазначає, що у зв`язку з активними бойовими діями було пошкоджено газорозподільчу дільницю та газопровід, тому це свідчить, що після 24.02.2022 взагалі поставка газу не відбувалась.

Як убачається з наданих Відповідачем матеріалів, зокрема з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження № 0001772 від 27.07.2023, у період з 24.02.2022 по 30.06.2022 мало місце порушення законів та звичаїв війни військовослужбовцями підрозділів збройних сил та інших відомств рф, що полягало у здійсненні обстрілів із невстановленого виду озброєння та снарядами невстановленого калібру по території м. Харків, внаслідок чого було пошкоджено нежитлові приміщення за адресами, зокрема, вул. Великозаводська, 1.

Позивач зазначає, що не має жодного наміру щодо спростовування інформації про здійснення обстрілів та пошкодження приміщень, утім, за вказаний період з 24.02.2022 по 30.06.2022 не спростовується факт постачання природного газу Відповідачем у період лютого - березня 2022 року.

Обсяг природного газу визначається Оператором ГРМ, вноситься до інформаційної платформи Оператора ГТС, який через інформаційну платформу доводить таку інформацію до постачальника, при цьому такі дані є обов`язковими для всіх учасників ринку, до яких пункт 39 частини першої статті 1 Закону України "Про ринок природного газу" відносить і споживача і постачальника.

Тому, Позивач, як постачальник природного газу не визначає фактичний об`єм споживання (розподілу) природного газу по об`єкту споживача, а обробляє надані показники споживача у взаємозв`язку з вартістю природного газу.

Враховуючи, що відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, статей 193, 198 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно вимогам закону, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, приймаючи до уваги викладені обставини, та враховуючи те, що відповідач визнав суму боргу в розмірі 68362,21 грн, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог) щодо стягнення з відповідача 68362,21 грн заборгованості, законні, правомірні та обґрунтовані, такі, що не спростовані відповідачем, тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

За змістом статей 610, 611, 612 ЦК України невиконання зобов`язання є порушенням зобов`язання, що зумовлює застосування до боржника наслідків, установлених договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (частина перша статті 548 ЦК України).

Положеннями частини 2 статті 193, частини 1 статті 216 та частини 1 статті 218 ГК України передбачено, що за порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та договором.

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною 2 статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина 1 статті 230 ГК України).

За приписами статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідачем зазначається, що нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги на період дії карантину забороняється, а отже Позивачем неправомірно нараховано штрафні санкції за невиконання договірних зобов`язань Відповідачем та несвоєчасну оплату. Вважає, що до спірних правовідносин застосовуються норми Закону України "Про житлово-комунальні послуги", зокрема, виходячи з того, що відповідно Договору, споживач за даним договором отримує природний газ з метою використання його для власних потреб, але не для перепродажу.

Суд не приймає такі твердженням відповідача з огляду на наступне.

Згідно з підпунктом 4 пункту 3 розділу ІІ Прикінцеві положення Закону України № 530-ІХ від 17.03.2020 Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби, та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

Відносини у сфері житлово-комунальних послуг регулюються, зокрема, Законом України "Про житлово-комунальні послуги", Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" застосовуються такі визначені терміни, зокрема:

-споживач житлово-комунальних послуг - індивідуальний або колективний споживач;

-індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги;

-колективний споживач - юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальної послуги;

-внутрішньобудинкові системи багатоквартирного будинку - механічне, електричне, газове, сантехнічне та інше обладнання в будинку, яке обслуговує більше одного житлового та/або нежитлового приміщення, у тому числі комунікації до обладнання споживача, системи автономного теплопостачання, бойлерні та елеваторні вузли, обладнання протипожежної безпеки, вентиляційні канали та канали для димовидалення, обладнання ліфтів, центральних розподільних щитів електропостачання від зовнішньої поверхні стіни будівлі до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення.

-житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та управління побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Тобто, зазначеними нормами передбачено, що споживачем комунальних послуг може бути фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, відповідне обладнання, приміщення якої приєднане, або має технічні можливості для приєднання до відповідних внутрішньобудинкових систем, або юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальних послуг.

Відповідно до положень статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством;

споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Тобто кінцевий споживач отримує не природний газ, а відповідну житлово- комунальну/комунальну послугу.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання природного газу для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.

Водночас, Договір про постачання природного газу № Х/2018/27 від 19.02.2018 не містить інформації, що він укладений юридичною особою, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника іншою особою, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги, як і не містить інформації, що за даним Договором надавались саме житлово-комунальні послуги.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про ринок природного газу", Кодексом газорозподільних систем (затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2494), Кодексом газотранспортної системи (затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2493), Правилами постачання природного газу (затверджено постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496).

Відповідно до Закону України "Про ринок природного газу" природний газ є товарною продукцією; ринок природного газу - сукупність правовідносин, що виникають у процесі купівлі-продажу, постачання природного газу, а також надання послуг з його транспортування, розподілу, зберігання (закачування, відбору), послуг установки LNG; споживач - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини; побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України Про ринок природного газу постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами.

З огляду на правову природу укладеного між сторонами Договору, який у розумінні статей 173, 174 Господарського кодексу України та статей 11, 509 Цивільного кодексу України є належною підставою для виникнення у його сторін кореспондуючих прав і обов`язків, спірні правовідносини регламентуються положеннями глави 54 Цивільного кодексу України та § 1, 3 глави 30 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

На підставі викладеного можна зробити висновок про те, що на підставі укладеного Договору про постачання природного газу № Х/2018/27 від 19.02.2018 Відповідач ТОВ "Завод Будінвест", отримав природний газ як товарну продукцію, і не є споживачем поставленого природного газу, як житлово-комунальної послуги.

А тому дія п. 4 частини третьої Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби" від 17.03.2020 № 530-ІХ, згідно з якою на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби, та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги, на Відповідача у правовідносинах, що виникли на підставі Договору про постачання природного газу № Х/2018/27 від 19.02.2018 не розповсюджується.

Щодо скороченого строку позовної давності для нарахування пені суд вказує таке.

Відповідно до частини сьомої Розділу ІХ Прикінцеві положення Господарського кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

За приписами частини дев`ятнадцятої Прикінцевих та Перехідних Положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, в Україні було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває.

У зв`язку з наведеним убачається, строки позовної давності до нарахування пені та штрафу є такими, що не пропущені Позивачем, а отже суд відмовляє в задоволенні заяви відповідача про застосування в цій частині строків позовної давності.

Щодо форс-мажорних обставин на які посилається відповідач, суд зазначає наступне.

За загальним правилом, неможливість виконати зобов`язання внаслідок дії обставин непереборної сили відповідно до вимог законодавства є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (частина перша статті 617 Цивільного кодексу України). Тобто, можна звільнити від відповідальності за невиконання, а не від виконання в цілому. В будь-якому разі сторона зобов`язання, яка його не виконує, повинна довести, що в кожному окремому випадку саме ці конкретні обставини мали непереборний характер саме для цієї конкретної особи. І кожен такий випадок має оцінюватись незалежно від наявності засвідчених компетентним органом обставин непереборної сили.

Верховний Суд у Постанові від 25 січня 2022 р. № 904/3886/21 зазначив, що форс- мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а зацікавленій стороні необхідно довести (1) факт їх виникнення; (2) те, що обставини є форс-мажорними (3) для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. При цьому той факт, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що їх наявність може бути засвідчена відповідним компетентним органом.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд і у Постанові від 16 липня 2019 р. у справі № 917/1053/18, зазначивши, що лише посилання сторони у справі на наявність обставин непереборної сили та надання підтверджуючих доказів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин, яке не потребує оцінки суду. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.

Верховний Суд у справі №910/9258/20 наголошує: "Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона повинна довести, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного випадку виконання зобов`язання".

Правовідносини сторін у цій справі виникли на підставі Договору про постачання природного газу № Д/2018/95 від 28.08.2018. Відповідно до пункту 8.1 Договору при настанні обставин неможливості повного або часткового виконання будь-якою із Сторін зобов`язань за Договором, як-то: пожежа, повінь, землетрус та інші стихійна лиха, аварія на газопроводі, війна та військові дії, блокада, страйки, зміна законодавства України, видання органами виконавчої влади України нормативних актів, що роблять неможливим виконання зобов`язань по цьому Договору, чи інших, що не залежать від Сторін, обставин, жодна зі Сторін не несе відповідальності. Дані обставини повинні бути підтверджені ТПП України чи іншим компетентним органом.

Відповідно до пункту Договору при настанні форс-мажорних обставин, строк їхньої дії та припинення, сторона, для якої вони наступили, письмово повідомляє іншу сторону протягом трьох днів з моменту настання таких обставин. Неповідомлення або невчасне повідомлення про настання форс-мажорних обставин позбавляє сторону права посилатися на такі обставини.

Згідно з частиною першою статті 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Отже, настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) мають бути засвідчені сертифікатом Торгово-промислової палати України або уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами.

В той же час, в даних умовах - неоголошеної війни в Україні, Торгово-промислова палата України прийняла безпрецедентне рішення, яким 28 лютого 2022 року відразу для всіх засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) військової агресії РФ. Дане рішення до того ж було розміщено у відкритому доступу на офіційному сайті ТПП України https://ucci.org.ua/uploads/files/621cba543cda.pdf. Утім, це не позбавляє суб`єкта господарювання повідомити негайно про настання таких обставин. Саме господарське законодавство вказує на те, що про настання таких обставин сторона має повідомити негайно і договором може бути чітко визначений строк та спосіб повідомлення. Як зазначено вище, Договором про постачання природного газу такий спосіб та строк є чітко визначеним, що покладає на сторони за договором обов`язок неухильного дотримання таких договірних умов.

Позивач звертав увагу суду, що Відповідач, з початку повномасштабного вторгнення РФ на територію України до сьогоднішнього дня не надсилав жодних повідомлень про настання обставин, внаслідок яких стало неможливим виконання зобов`язань за договором та не звертався до Постачальника із проханням призупинити поставку природного газу у зв`язку із названими обставинами, чи/то призупинити, розірвати, припинити договір, відстрочити зобов`язання тощо.

Водночас, Відповідач спожив природний газ у період лютого 2022 року у звичайному режимі згідно заявлених обсягів споживання, у цей період до повномасштабного вторгнення, а не як зазначає Відповідач - після введення воєнного стану.

Відповідач пов`язує невиконання своїх зобов`язань за Договором лише з військовою агресією РФ і безпосередньо бойовими діями, утім Відповідач не вказує на обставини неможливості виконання обов`язку здійснити оплату за спожитий природний газ.

З урахуванням наведеного вище, суд звертає увагу, що обставини, які викладені у відзиві на позов, не доводять, що такі обставини були форс-мажорними саме для виконання зобов`язань за Договором про постачання природного газу.

Так, з урахуванням викладеного, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення штрафу 7 % у розмірі 4785,35 грн та пені у розмірі 12437,48 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція) (лист Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997 № 62-97р). При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Згідно розрахунку сум інфляційні збільшення суми боргу за період прострочки склали 21067,55 грн та 3 % річних у розмірі 4212,66 грн. Надані розрахунки перевірені судом та є вірними, а тому підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з положеннями ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Відтак, позовні вимоги, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог і нової ціни позову, підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується ст. 129 ГПК України, у зв`язку з чим судовий збір в даному випадку покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви відповідача про застосування строків позовної давності - відмовити.

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАВОД «БУДІНВЕСТ" (, вул. Великозаводська, 1, м. Харків, 61066) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП" (, 01010, м. Київ, вул. Івана Мазепи, буд. 6) суму основної заборгованості у розмірі 68362,21 грн, інфляційні втрати у розмірі 21067,55 грн, 3 % річних у розмірі 4212,66 грн, штраф 7 % у розмірі 4785,35 грн, пеню у розмірі 12437,48 грн, судовий збір в сумі 2422,40 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку для оскарження. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, або до суду першої інстанції відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено "14" червня 2024 р.

Суддя Л.В. Шарко