РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.06.2024Справа № 910/10381/21
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія"АРКС"

до приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс"

про відшкодування шкоди в розмірі 99 000,00 грн.

Представники сторін: не викликалися.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АРКС" звернулось до суду з позовною заявою про відшкодування шкоди в розмірі 99 000,00 грн. з приватного акціонерного товариства"Європейський страховий альянс" в порядку суброгації, посилаючись на те, що в силу приписів статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 Цивільного кодексу України, у межах фактичних витрат у позивача виникло право вимоги до відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання), надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву. Зупинено провадження у справі №910/10381/21 до розгляду Подільським районним судом міста Києва справи №758/8455/20 за обвинувальним актом прокурора Київської місцевої прокуратури № 7 Сломінської Ю.А. відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

23.07.2021 до канцелярії суду від МТСБУ надійшла витребувана інформація.

29.07.2021 до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

19.03.2024 до канцелярії суду (через систему "Електронний суд") від позивача надійшло клопотання про поновлення провадження у справі з ухвалою Подільського районного суду міста Києва у справі №758/8455/20 від 06.03.2024.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.03.2024 поновлено провадження у справі №910/10381/21, надано відповідачу строк у 15 днів з дня вручення ухвали на подання відзиву.

17.04.2024 до канцелярії суду (через систему "Електронний суд") від позивача надійшли пояснення по справі.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010, «Смірнова проти України» від 08.11.2005, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 та інші).

З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Між приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АХА Страхування" (правонаступником якого є приватне акціонерне товариство "Страхова компанія"АРКС") та ОСОБА_3 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту "Все включено" №142917а8ка від 18.05.2018 р., відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки Lexus IS 250, р.н. НОМЕР_1 внаслідок ДТП.

Згідно з ч.1 статті 16 Закону України "Про страхування", договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

З Ухвали Подільського районного суду м. Києва справа №758/8455/20 від 06.03.2024 року вбачається, що 22.07.2018 приблизно о 10 годині 15 хв. ОСОБА_1 , знаходився за кермом автомобіля Honda Pilot д.р.н. НОМЕР_2 , рухаючись в середині (другій) смузі проїзної частини вулиці Набережне шосе зі сторони Поштової площі в напрямку пішохідного мосту в місті Києві не переконався, що його дії не створять перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, розпочав виконувати маневр перестроювання праворуч, у крайню праву смугу. В цей же час, в попутному для ОСОБА_1 . напрямку, в крайній правій смузі проїзної частини, рухався автомобіль Lexus IS250 д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який перевищував максимальну дозволену швидкість яка становила в населених пунктах 50 км/год.

В результаті вищевказаних дій, що виразились у перестроюванні в крайню смугу руху автомобіля Honda Pilot д.р.н. НОМЕР_2 та перевищення максимально допустимої швидкості автомобілем Lexus IS250 д.р.н. НОМЕР_1 , відбулося зіткнення вказаних транспортних засобів.

Подільським районним судом м. Києва встановлено, що порушення вимог п.п. 1.5, 2.3(6), 10.1 та 10.3 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_1 знаходиться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і її наслідків.

Таким чином, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , своїми діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесне ушкодження, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286 КК України.

Також встановлено, що під час руху водій ОСОБА_2 , допустив порушення вимог пунктів 1.5, 2.3(6) та 12.9 (б) Правил дорожнього руху України.

Таким чином, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , своїми діями, які виразились в порушенні прав безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесне ушкодження, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля Lexus IS250 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно висновку судово-медичної експертизи №031-3-2020 від 31.03.2020, спричинені тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Згідно з даною ухвалою обвинувачуваних ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Відповідно до ч.1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Пункт 38.1.1. статті 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Згідно з положеннями статті 11 ЦК України заподіяння внаслідок ДТП шкоди зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов`язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) ОСЦПВВНТЗ, яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов`язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов`язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків.

Так, потерпілий виступає кредитором стосовно винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, які зі свого боку є боржниками у відповідному зобов`язанні згідно з визначеними законодавством межами їх відповідальності.

При цьому, визначаючи обов`язок страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ виплатити страхове відшкодування законодавцем у положеннях статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" було передбачено випадки, з настанням яких страховик набуває правових підстав для відмови у здійсненні такої виплати, зокрема, у випадку, коли потерпілим чи особою, яка має право на отримання відшкодування, не було протягом року з моменту скоєння ДТП подано заяви про виплату страхового відшкодування.

Тобто право кредитора (потерпілого) на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП.

За змістом статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, установлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, з виконанням страховиком на підставі договору добровільного майнового страхування свого обов`язку з відшкодування на користь потерпілого завданої йому внаслідок ДТП шкоди відповідно до приписів статті 512 ЦК України відбувається фактична заміна кредитора у таких зобов`язаннях: у деліктному зобов`язанні винуватця; у зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ здійснити відшкодування завданої шкоди, адже відповідні права потерпілого як кредитора переходять до страховика за договором добровільного майнового страхування.

В такому випадку перехід прав кредитора від потерпілого до страховика за договором добровільного майнового страхування не зумовлює виникнення нових зобов`язань винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, а відбувається виключно заміна кредитора як сторони у вже існуючих правовідносинах (в існуючих зобов`язаннях з відшкодування завданої шкоди: деліктному зобов`язанні винуватця; зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ).

Відтак, у силу приписів статі 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора (потерпілого) у відповідному зобов`язанні саме на тих умовах, які існували в останнього, що в цьому випадку полягає в набутті права отримати відшкодування завданої шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов`язань виключно за умови подання йому у визначений законодавством строк заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування) та пов`язаного з цим ризику, який полягає у можливості реалізації страховиком наданого йому положеннями підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" права на відмову у виплаті страхового відшкодування в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених строків.

При цьому, закріплюючи в положеннях указаної норми відповідні правові наслідки, законодавець не ставив їх настання в залежність від суб`єкта звернення із заявою до страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ про здійснення страхового відшкодування, а навпаки, презюмував те, що з відповідною заявою має звернутися потерпілий або інша особа, яка має право на отримання відшкодування, що закріплено в положеннях статті 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Суд встановив, що відповідно до п. 29.13 Договору добровільного страхування наземного транспорту №142917а18ка від 18.05.2018 р. при пошкодженні ТЗ розмір страхового відшкодування дорівнює розміру збитків, визначених в кошторисі збитків, за вирахуваннями встановленої Договором франшизи.

Пунктом 24 Договору страхування №142917а18ка від 18.05.2018 р. визначено, що повна загибель ТЗ - випадок, коли вартість відновлення пошкодженого ТЗ перевищує 70% страхової суми за договором.

Відповідно до п. 11 Договору страхування №142917а18ка від 18.05.2018 р. страхова сума складає - 350 000, 00 грн.

Згідно звіту №243 від 01.08.2018 року про оцінку вартості (розміру) збитків, вартість відновлювального ремонту автомобіля Lexus IS250 д.р.н. НОМЕР_1 , включаючи ПДВ на запасні частини, коефіцієнт фізичного зносу у зв`язку з перевищенням 7 років терміну експлуатації ТЗ, становить - 469 244, 80 гр.

Відповідно до страхового акту №АХА2400592 від 15.08.2018 року та умов Договору страхування №142917а18ка від 18.05.2018р, сума страхового відшкодування на підставі розрахунку складає 197 989, 06 грн, з якої 18 165, 00 грн зараховано в якості несплачених чергових страхових платежів згідно умов передбачених п.29.28 Договору страхування №142917а18ка від 18.05.2018 р., а отже розмір суми відшкодування відповідно до зазначеного акту становить 179 824, 06 грн.

Здійснення переказу позивачем суми в розмірі 179 824, 06 грн. підтверджується платіжним дорученням № 485 555 від 16 серпня 2018 р.

У зв`язку зі зміною вартості транспортного засобу позивачем здійснено доплату, відповідно до страхового акту №АХА2408164 від 12.09.2018 року в розмірі 6 800, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 485 555 від 16 серпня 2018 р.

На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП ( ОСОБА_1 ) за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб, внаслідок експлуатації транспортного засобу Honda Pilot д.р.н. НОМЕР_2 була застрахована в приватному акціонерному товаристві "Європейський страховий альянс" згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/2446106.

Позивач направив відповідачу заяву про виплату страхового відшкодування на суму 204 789,06 грн. вих. №СУ/005779/3 від 15.02.19 року, що підтверджується фіскальним чеком №466 від 15.02.2019.

Судом встановлено, що оскільки наявна обопільна вина учасників дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_1 має відшкодувати 50% сплаченого позивачем розміру страхового відшкодування, що становить 102 394, 53 грн. (204 789, 06/50% = 102 394, 53 грн.)

Згідно полісу №АМ/2446106 розмір франшизи становить 1000,00 грн., а ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну складає 100 000,00 грн.

Пунктом 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Аналогічну позицію викладено в статті 9 Закону України «Про страхування»

Отже сума відшкодування ОСОБА_1 становить 99 000, 00 грн. (100 000, 00 грн. - 1000, 00 грн.= 99 000, 00 грн.)

Згідно статті 20 Закону України "Про страхування", страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

На підставі ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Оскільки, відповідач не довів факт того, що шкоду транспортному засобу марки автомобіля Lexus IS250 д.р.н. НОМЕР_1 , було завдано внаслідок непереборної сили або умислу водія, та не надав доказів сплати відшкодування заподіяної шкоди на користь власника зазначеного автомобіля, тому позовні вимоги позивача щодо стягнення страхового відшкодування в розмірі 99 000,00 грн. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 статті 76 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ст. 129, ст.ст. 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" (03038, місто Київ, вулиця Ямська, будинок 28 літера А, ) на користь приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" (04070, місто Київ, вулиця Іллінська, будинок 8; 2) страхове відшкодування в розмірі 99 000 (дев`яносто дев`ять тисяч) грн. 00 коп. та судовий збір в розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Сергій МУДРИЙ