ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2024 р. м. Київ Справа № 911/655/24

Господарський суд Київської області у складі судді Сокуренко Л.В., дослідивши в спрощеному позовному провадженні матеріали справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг»

до Інституту тваринництва степових районів імені М.Ф. Іванова «Асканія-Нова» національного наукового селекційно-генетичного центру з вівчарства

про стягнення 242 766,13 грн

Без виклику учасників справи;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Інституту тваринництва степових районів імені М.Ф. Іванова «Асканія-Нова» національного наукового селекційно-генетичного центру з вівчарства про стягнення 242 766,13 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору постачання природного газу № 20-1231/21-БО-Т від 30.11.2021 в частині здійснення оплати за фактично переданий природний газ. У зв`язку із чим позивачем подано зазначену позовну заяву до відповідача про стягнення 170 650,22 грн основного боргу, 30 680,25 грн пені, 6 682,65 грн 3% річних та 34 753,01 грн інфляційних втрат.

У поданій позовній заяві позивач просив суд розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.03.2024 у справі № 911/655/24 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» залишено без руху.

26.03.2024 до суду через підсистему «Електронний суд» від позивача надішли до суду документи на виконання вимог ухвали суду від 19.03.2024.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 01.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 911/655/24. Клопотання позивача задоволено та приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу для подання відповіді на відзив. Зобов`язано ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» надати суду відомості щодо включення до Реєстру споживачів постачальника, розміщеного на Інформаційній платформі оператора ГТС, Інституту тваринництва степових районів імені М.Ф. Іванова «Асканія-Нова» національного наукового селекційно-генетичного центру з вівчарства протягом спірного періоду з грудня 2021 року до квітня 2022 року.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 01.04.2024 була направлена відповідачу в його електронний кабінет. Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки про доставку електронного листа, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 01.04.2024 була доставлена в електронний кабінет Інституту тваринництва степових районів імені М.Ф. Іванова «Асканія-Нова» національного наукового селекційно-генетичного центру з вівчарства 01.04.2024.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Відтак, в силу положення п. 2 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

У даному випадку судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою про відкриття провадження у справі від 01.04.2024 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

02.04.2024 до суду через підсистему «Електронний суд» від позивача надішли додаткові пояснення у справі на виконання вимог ухвали суду від 01.04.2024.

Відповідно до ч. 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

У строк, встановлений ч. 7 ст. 252 ГПК України, клопотань від сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надходило.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 6 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд Київської області

ВСТАНОВИВ:

30.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», ЕІС-код 56X10Х (далі постачальник, позивач) та Інститутом тваринництва степових районів імені М.Ф. Іванова «Асканія-Нова» національний науковий селекційно-генетичний центр з вівчарства (далі споживач, відповідач) укладено договір постачання природного газу № 20-1231/21-БО-Т (далі договір), за змістом п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору.

Відповідно до пп. 1.2, 1.3 вказаного правочину, природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем для своїх власних потреб. За цим договором може бути поставлений природний газ (за кодом згідно з УКТЗЕД 2711 21 00 00) власного видобутку (природний газ, видобутий на території України) та/або імпортований природний газ, ввезений на митну територію України.

Згідно з п. 1.4 договору, споживач підтверджує та гарантує, що на момент підписання цього договору у споживача є в наявності укладений договір на розподіл природного газу між споживачем та оператором газорозподільчої мережі (надалі оператор ГРМ) та присвоєний оператором ГРМ персональний ЕІС-код та/або укладений договір транспортування природного газу між споживачем та оператором газотранспортної системи (надалі оператор ГТС) та присвоєний оператором ГТС персональний ЕІС-код (якщо об`єкти споживача безпосередньо приєднані до газотранспортної мережі). Відповідальність за достовірність інформації, зазначеної в цьому пункті, несе споживач.

За змістом п. 2.1 договору, постачальник передає споживачу на умовах цього договору замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з листопада 2021 року по грудень 2022 року (включно) в кількості 49,95 тис. куб. метрів, в тому числі по місяцях (далі також розрахункові періоди) (тис. куб. м): - жовтень 2021, замовлений обсяг відсутній; - листопад 2021, замовлений обсяг 2,3 тис. куб. м; - грудень 2021, замовлений обсяг 8,5 тис. куб. м; - січень 2022 замовлений обсяг 8,0 тис. куб. м; - лютий 2022, замовлений обсяг 7,5 тис. куб. м; - березень 2022, замовлений обсяг 5,7 тис. куб. м; - за період з квітня 2022 року до вересня 2022 року замовлений обсяг відсутній; - за жовтень 2022, замовлений обсяг 1,95 тис. куб. м; - за листопад 2022, замовлений обсяг 8,0 тис. куб. м; - за грудень 2022, замовлений обсяг 8,0 тис. куб. м. Всього замовленого обсягу 49,95 тис. куб. м.

Загальний обсяг природного газу, замовлений споживачем за цим договором, складається з сум загальних обсягів природного газу, замовлених споживачем на всі розрахункові періоди протягом строку дії договору (підп. 2.1.3 договору).

В пункті 2.2 договору споживач підтверджує, що замовлені ним обсяги природного газу, які визначені в п. 2.1 цього договору, повністю покривають потреби споживача у відповідному розрахунковому періоді для потреб, визначених п. 1.2 цього договору. Відповідальність за правильність визначення замовлених обсягів природного газу покладається виключно на споживача.

За змістом п. 2.3 договору, підписанням цього договору споживач дає згоду постачальнику на включення його до Реєстру споживачів постачальника (надалі Реєстр або Реєстр споживачів), розміщеного на офіційній платформі оператора ГТС відповідно до вимог Кодексу ГТС.

Відповідно до п. 2.4 договору, перегляд та коригування замолених споживачем обсягів природного газу за цим договором може відбуватися шляхом підписання сторонами додаткової угоди, в тому числі протягом відповідного розрахункового періоду. Споживач зобов`язується самостійно контролювати обсяги використання природного газу і своєчасно обмежувати (припиняти) використання природного газу у разі перевищення замовлених обсягів або своєчасно (до кінця відповідного розрахункового періоду) надавати постачальнику для оформлення відповідну додаткову угоду на коригування замовлених обсягів за цим договором. В будь-якому випадку, обсяг, визначений в акті приймання-передачі природного газу, оформленого відповідно до п. 2.5 договору, вважається фактично використаним за цим договором обсягом природного газу.

Згідно з пп. 2.5-2.7 договору, режим використання природного газу протягом розрахункового періоду (в т.ч. добове використання) споживач визначає самостійно в залежності від своїх власних потреб. За розрахункову одиницю газу приймається один метр кубічний (м3), приведений до стандартних умов: температура (t) 293,18 К (20 градусів Цельсія), тиск газу (Р) 101,325 кПа (760 мм рт. ст.). Фізико-хімічні показники природного газу, який передається постачальником споживачеві у пунктах приймання-передачі, зазначених у пункті 3.1 цього договору, повинні відповідати вимогам, визначеним розділом ІІІ Кодексу ГТС та Кодексом ГРМ.

Пунктом 3.1 визначено, що постачальник передає споживачу у загальному потоці природний газ у внутрішній точці виходу з газотранспортної системи. Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.

Відповідно до п. 3.2 договору, постачання газу за цим договором здійснюється постачальником виключно за умови включення споживача до Реєстру споживачів постачальника, розміщеного на Інформаційній платформі оператора ГТС.

За змістом п. 3.3 договору, постачання (включення споживача до Реєстру споживачів постачальника) та використання (відбір) природного газу за цим договором здійснюється за умови виконання споживачем вимог пункту 5.1 цього договору щодо остаточного розрахунку за фактично переданий природний газ та відсутності реєстрації споживача в реєстрі будь-якого іншого постачальника природного газу.

Пунктом 3.4 договору передбачено, що постачальник із застосуванням ресурсів Інформаційної платформи оператора ГТС та споживач здійснюють щоденний моніторинг фактично відібраного споживачем обсягу природного газу. На запит постачальника споживач надає інформацію щодо планового використання газу за розрахунковий період (місяць) в розрізі добових обсягів та до 13:00 поточної доби оперативну інформацію щодо фактичних обсягів використання газу за минулу добу, планових обсягів використання газу на наступну добу та до 24:00 поточної доби оперативну інформацію щодо використання газу за поточну добу.

Відповідно до п. 3.5 договору, приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу. Споживач зобов`язується надати постачальнику не пізніше 5-го (п`ятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, завірену належним чином копію відповідного акта надання послуг з розподілу/транспортування газу за такий період, що складений між оператором(ами) ГРМ та/або оператором ГТС та споживачем, на підставі даних комерційного вузла обліку споживача, відповідно до вимог Кодексу ГТС/Кодексу ГРМ. На підставі отриманих від споживача даних та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на інформаційній платформі оператора ГТС постачальник готує та надає споживачу два примірники акта приймання-передачі за відповідний розрахунковий період (далі також акт), підписані уповноваженим представником постачальника.

Споживач протягом 2-х (двох) робочих днів з дати одержання акта зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від його підписання. У випадку неповернення споживачем підписаного оригіналу акта до 15-го (п`ятнадцятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, а також у випадку розбіжностей між даними, отриманими від споживача відповідно до підпункту 3.5.1 цього пункту, та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі оператора ГТС, обсяг (об`єм) спожитого природного газу вважається встановленим (узгодженим) відповідно до даних Інформаційної платформи оператора ГТС та переданим у власність споживачу, а вартість поставленого протягом відповідного розрахункового періоду газу розраховується з урахуванням цін, визначених в розділі 4 цього договору.

Пунктом 4.1 договору визначено, що ціна та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється наступним чином:

Ціна природного газу за 1000 куб. м газу без ПДВ 13 658,42 грн, крім того податок на додану вартість за ставкою 20%, крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи 124,16 грн без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом 136,576 грн, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 163,89 грн за 1000 куб. м.

Всього ціна газу за 1000 куб. м з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу, за цим договором становить 16 554,00 грн.

Згідно з пп. 4.2, 4.3 договору, уразі зміни тарифу на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи та/або коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді, вони є обов`язковими для сторін за цим договором з дати набрання чинності відповідних змін.

Загальна вартість цього договору на дату укладання становить 689 060,25 грн, крім ПДВ 137812,05 грн, разом з ПДВ 82 6872,30 грн.

В пункті 5.1 договору сторонами узгоджено, що оплата за природний газ за відповідний розрахунковий період (місяць) здійснюється споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку: - 70% вартості фактично переданого відповідно до акта приймання-передачі природного газу до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акта приймання-передачі природний газ здійснюється споживачем до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період. У разі відсутності акта приймання-передачі, фактична вартість використаного споживачем газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.4 пункту 3.5 цього договору. Споживач має право здійснити оплату та/або передоплату за природний газ протягом періоду поставки або до початку розрахункового періоду.

В пункті 5.2 договору сторони погодилися, що під час перерахування коштів у призначенні платежу посилання на номер договору є обов`язковим. Зміна споживачем призначення платежу здійснюється виключно листом, який надається постачальнику, але в будь-якому випадку не пізніше 10 календарних діб з дня надходження відповідних коштів на рахунок постачальника.

За змістом п. 5.3 договору, оплата за природний газ здійснюється споживачем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, зазначений в розділі 14 цього договору. Споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 5.1 цього договору.

У разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості за сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору. Сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від споживача. Погашає вимоги постачальника у такій черговості незалежно від призначення платежу, визначеного споживачем: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати постачальника, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи; 3) у третю чергу погашається основна сума заборгованості за використаний природний газ та компенсація вартості робіт, пов`язаних з припиненням (обмеженням) газопостачання споживачу.

В пункті 6.2 договору визначено, що споживач зобов`язаний, зокрема: - мати діючий (діючі) договір/договори на розподіл природного газу з оператором(ами) газорозподільних мереж на обсяги газу, що постачаються за чим договором (для споживачів, об`єкти яких приєднані до газорозподільних мереж) та підтримувати чинність зазначених договорів протягом дії даного договору; - самостійно контролювати власне використання природного газу за цим договором і своєчасно коригувати замовлені обсяги шляхом підписання додаткової угоди; - прийняти газ на умовах цього договору, своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим договором.

Пунктом 6.4 договору передбачено, що постачальник зобов`язаний, зокрема: - виконувати умови цього договору; - забезпечувати відповідно до вимог Кодексу ГТС своєчасну реєстрацію споживача у Реєстрі при дотримання споживачем умов цього договору.

Відповідно до п. 13.1 договору, даний договір набирає чинності з дати його укладання і діж в частині поставки газу до « 31» грудня 2022 р. включно, а в частині розрахунків до повного їх виконання. Продовження або припинення договору можливе за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до договору. Цей договір може бути підписаний також електронними цифровими підписами (ЕЦП) уповноважених представників сторін з урахуванням вимог чинного законодавства.

В розділі 14 договору зазначені адреси та реквізити сторін. Відповідно до розділу 14 договору, код ЕІС постачальника 56X10Х, код ЕІС споживача 56XS00000T7D00L.

Звертаючись до суду із даним позовом позивач стверджує, що на виконання умов зазначеного договору, у період з 06.12.2021 до 30.04.2022 передав у власність споживача природний газ на загальну суму 235 847,79 грн, на підтвердження чого позивач долучив до матеріалів справи акти приймання-передачі природного газу за грудень 2021 року від 31.12.2021 на суму 65 197,57 грн, за січень 2022 року від 31.01.2022 на суму 90 176,23 грн, за лютий 2022 року від 28.02.2022 на суму 66 017,00 грн, за березень 2022 року від 31.03.2022 на суму 14 375,48 грн та за квітень 2022 року від 30.04.2022 на суму 94,44 грн, а також коригуючий акт приймання-передачі природного газу за березень 2022 від 25.04.2022 на суму коригування -12,93 грн.

Крім того, з матеріали справи вбачається, що оператор ГТС Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України», листом № ТОВВИХ-24-1011 від 22.01.2024 повідомив позивача, що абз. 2 п. 1 гл. 2 розділу IV Кодексу ГТС визначено, що для кодування використовується EIC-код; згідно з абз. 4 вказаного пункту гл. 2 розділу IV Кодексу ГТС кожному суб`єкту ринку природного газу та/або точці комерційного обліку може бути присвоєно лише один EIC-код. Зазначене обумовлює відсутність в інформаційній платформі найменувань споживачів, у зв`язку з чим їх ідентифікація здійснюється виключно за присвоєними EIC-кодами. Листом оператор ГТС щодо споживача з ЕІС-кодом 56XS00000T7D00L повідомив, що обсяг природного газу, використаний споживачем з ЕІС- кодом 56XS00000T7D00L за період з 06.12.2021 по 30.04.2022, внесений в алокацію постачальника ТОВ «ГП «Нафтогаз Трейдинг» (56X10Х), становить: з 06.12.2021 по 31.12.2021 3938,48 м куб., з 01.01.2022 по 31.01.2022 5447,40 м куб., з 01.02.2022 по 28.02.2022 3987,98 м куб., з 01.03.2022 по 31.03.2022 868,40 м куб., з 01.04.2022 по 30.04.2022 5,71 м куб.

Разом з листом оператор ГТС надав позивачу Інформацію щодо остаточної алокації відборів споживача з ЕІС-кодом 56XS00000T7D00L за період з 06.12.2021 до 30.04.2022, наданою оператором ГТС, якою підтверджуються обсяги постачання відповідачу природного газу, зазначені позивачем в актах приймання-передачі природного газу.

Проте, як зазначає позивач, відповідач зобов`язання за договором в частині оплати поставленого природного газу виконав лише частково в сумі 65 197,57 грн, чим порушив взяті на себе зобов`язання, передбачені п. 5.1 договору.

На підтвердження здійснення відповідачем часткової оплати поставленого газу, позивач долучив до позовної заяви інформаційні довідки про надходження коштів на рахунки ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» за період з 30.11.2021 до 31.07.2023, сформовані АТ «Ощадбанк».

Суд встановив, що 28.12.2021 відповідач сплатив на рахунок позивача грошові кошти в сумі 140 708,96 грн, призначення платежу: « 6591060;2281(2274) 140708,96; за прир.газ за грудень 21 р. попер.оплата;дог.№20-1231/21-БО-Т від 30.11.21р., рах. №20-1231/21-БО-Т/12».

Відповідно до наявного в матеріалах справи акта приймання-передачі природного газу за грудень 2021 року від 31.12.2021 позивач у грудні 2021 року поставив відповідачу природний газ обсягом 3,93848 тис. куб. м на загальну суму 65 197,57 грн, що підтверджується Інформацією щодо остаточної алокації відборів споживача з ЕІС-кодом 56XS00000T7D00L за період з 06.12.2021 до 30.04.2022, наданою оператором ГТС.

В подальшому відповідач направив позивачу лист № 05/9 від 08.02.2022, яким просив переплату, що склалась на 01.01.2022 року в сумі 75 511,39 грн по договору № 20-123/21-БО-Т від 30.11.2021, повернути відповідачу (копія листа наявна в матеріалах справи).

З матеріалів справи вбачається, що 06.04.2022 позивач повернув на користь відповідача переплату, що склалась станом на 01.01.2022 в сумі 75 511,39 грн, призначення платежу: «поверн.переплати, що обліковувалась на 01.01.2022 по дог. від 31.11.2021 №20-1231/21-БО-Т зг.листа №05/09 від 08.02.2022, в т.ч.ПДВ».

Отже, за ствердженням позивача, станом на дату звернення позивачем до суду із даним позовом, заборгованість відповідача перед позивачем за неоплачений природний газ складає 170 650,22 грн.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором в частині здійснення оплати за поставлений природний газ за період з 06.12.2021 до 30.04.2022, позивач звернувся до суду із даним позовом про стягнення з відповідача 170 650,22 грн основного боргу, 30 680,25 грн пені, 6 682,65 грн 3% річних та 34 753,01 грн інфляційних втрат.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір постачання природного газу № 20-1231/21-БО-Т від 30.11.2021, як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором про надання послуг у сфері постачання газу.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін (частина 2 статті 714 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 2 статті 13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний, зокрема: 1) укласти договір про постачання природного газу; 2) забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; 3) не допускати несанкціонованого відбору природного газу; 4) забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи до вузлів обліку природного газу та з метою встановлення вузлів обліку газу; 5) припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів.

У разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом (частина 3 статті 13 Закону України «Про ринок природного газу»).

Судом встановлено, що позивач, на виконання договору, у період з 06.12.2021 до 30.04.2022 поставив відповідачу природний газ обсягом 14247,97 м. куб на загальну суму 235 847,79 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі природного газу, а саме:

- за актом приймання-передачі природного газу за грудень 2021 року від 31.12.202 позивачем було поставлено відповідачу природний газ обсягом 3,93848 тис. куб. м на суму 64 552,09 грн та надано послугу з транспортування природного газу на суму 645,48 грн. Всього на суму 65 197,57 грн з ПДВ;

- за актом приймання-передачі природного газу за січень 2022 року від 31.01.2022 позивачем було поставлено відповідачу природний газ обсягом 5,44750 тис. куб. м на суму 74 402,88 грн без ПДВ та надано послугу з транспортування природного газу на суму 743,98 грн без ПДВ. Всього на суму 90 176,23 грн з ПДВ;

- за актом приймання-передачі природного газу за лютий 2022 року від 28.02.2022 позивачем було поставлено відповідачу природний газ обсягом 3,98798 тис. куб. м на суму 54 469,51 грн без ПДВ та надано послугу з транспортування природного газу на суму 544,66 грн без ПДВ. Всього на суму 66 017,00 грн з ПДВ;

- за актом приймання-передачі природного газу за березень 2022 року від 31.03.2022 позивачем було поставлено відповідачу природний газ обсягом 0,86840 тис. куб. м на суму 11 860,97 грн без ПДВ та надано послугу з транспортування природного газу на суму 118,60 грн без ПДВ. Всього на суму 14 375,48 грн з ПДВ;

Відповідно до наявного в матеріалах справи коригуючого акта приймання-передачі природного газу за березень 2022 від 25.04.2022, сума коригування за березень 2022 року складає -12,93 грн.

- за актом приймання-передачі природного газу за квітень 2022 року від 30.04.2022 позивачем було поставлено відповідачу природний газ обсягом 0,00571 тис. куб. м на суму 77,99 грн без ПДВ та надано послугу з транспортування природного газу на суму 0,71 грн без ПДВ. Всього на суму 94,44 грн з ПДВ.

Суд встановив, що зазначені вище акти приймання-передачі природного газу з боку відповідача не підписані.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що позивач направляв вказані акти відповідачу на його електронну адресу, зазначену відповідачем в розділі 14 договору.

Відповідно до п. 3.5 договору, споживач протягом 2-х (двох) робочих днів з дати одержання акта зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від його підписання. У випадку неповернення споживачем підписаного оригіналу акта до 15-го (п`ятнадцятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, а також у випадку розбіжностей між даними, отриманими від споживача відповідно до підпункту 3.5.1 цього пункту, та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі оператора ГТС, обсяг (об`єм) спожитого природного газу вважається встановленим (узгодженим) відповідно до даних Інформаційної платформи оператора ГТС та переданим у власність споживачу, а вартість поставленого протягом відповідного розрахункового періоду газу розраховується з урахуванням цін, визначених в розділі 4 цього договору.

Проте суд зазначає, що матеріали справи не містять заперечень відповідача щодо якості та обсягу наданих послуг за долученими позивачем актами, як і не містять вмотивованої відмови від їх підписання.

Також суд враховує, що відповідно до підп. 3.5.2 договору, на підставі отриманих від споживача даних та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі оператора ГТС постачальник готує та надає споживачу два примірники акта приймання-передачі за відповідний розрахунковий період, підписані уповноваженим представником постачальника.

Обсяги постачання природного газу, зазначені позивачем в актах приймання-передачі природного газу, підтверджуються наявною в матеріалах справи Інформацією щодо остаточної алокації відборів споживача з ЕІС-кодом 56XS00000T7D00L за період з 06.12.2021 до 30.04.2022, наданою оператором ГТС.

Доказів того, що споживач був включений до реєстру будь-якого іншого постачальника природного газу протягом спірногоперіоду матеріали справи не містять.

З урахуванням зазначеного вище, суд встановив, позивач належним чином виконав зобов`язання за договором.

Згідно з частиною 2 статті 13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний, зокрема забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів.

Відповідно до ст. 691 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

За приписами ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як передбачено ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

В пункті 5.1 договору сторонами узгоджено, що оплата за природний газ за відповідний розрахунковий період (місяць) здійснюється споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку: - 70% вартості фактично переданого відповідно до акта приймання-передачі природного газу до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акта приймання-передачі природного газу здійснюється споживачем до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період. У разі відсутності акта приймання-передачі, фактична вартість використаного споживачем газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.4 пункту 3.5 цього договору. Споживач має право здійснити оплату та/або передоплату за природний газ протягом періоду поставки або до початку розрахункового періоду.

Отже, виходячи з наведених вище вимог чинного законодавства та умов п. 5.1 договору, суд дійшов висновку, що строк здійснення відповідачем оплати за поставлений природний газ є таким, що настав.

Проте, як було встановлено судом вище, відповідач зобов`язання за договором в частині оплати за природний газ за період з грудня 2021 року до квітня 2022 року виконав лише частково, сплативши на користь позивача грошові кошти в сумі 65 197,57 грн.

Суд встановив, що 28.12.2021 відповідач сплатив на рахунок позивача грошові кошти в сумі 140 708,96 грн, призначення платежу: « 6591060;2281(2274) 140708,96; за прир.газ за грудень 21 р. попер.оплата;дог.№20-1231/21-БО-Т від 30.11.21р., рах. №20-1231/21-БО-Т/12».

Відповідно до наявного в матеріалах справи акта приймання-передачі природного газу за грудень 2021 року від 31.12.2021 позивач у грудні 2021 року поставив відповідачу природний газ обсягом 3,93848 тис. куб. м на загальну суму 65 197,57 грн, що підтверджується Інформацією щодо остаточної алокації відборів споживача з ЕІС-кодом 56XS00000T7D00L за період з 06.12.2021 до 30.04.2022, наданою оператором ГТС.

В подальшому відповідач направив позивачу лист № 05/9 від 08.02.2022, яким просив переплату, що склалась на 01.01.2022 року в сумі 75 511,39 грн по договору № 20-123/21-БО-Т від 30.11.2021, повернути відповідачу (копія листа наявна в матеріалах справи).

З матеріалів справи вбачається, що 06.04.2022 позивач повернув на користь відповідача переплату, що склалась станом на 01.01.2022 в сумі 75 511,39 грн, призначення платежу: «поверн.переплати, що обліковувалась на 01.01.2022 по дог. від 31.11.2021 №20-1231/21-БО-Т зг.листа №05/09 від 08.02.2022, в т.ч.ПДВ».

Отже, станом на дату звернення позивачем до суду із даним позовом, заборгованість відповідача перед позивачем за неоплачений природний газ складає 170 650,22 грн (з урахуванням здійсненої відповідачем оплати в сумі 140 708,96 грн та повернення позивачем переплати в сумі 75 511,39 грн).

Станом на дату розгляду даної справи в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази виконання відповідачем зобов`язання в частині здійснення оплати за поставлений природний газ у спірний період на загальну суму 170 650,22 грн. У зв`язку із цим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в загальній сумі 170 650,22 грн. Протилежного суду не доведено, доказів здійснення оплати до суду не надано.

Оскільки відповідач не у повній мірі виконав взяті на себе зобов`язання з оплати поставленого газу, що ним не спростовано шляхом подання доказів, він є таким, що порушив взяті на себе зобов`язання.

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував та належних доказів на заперечення відомостей, повідомлених позивачем, не надав, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню повністю в сумі 170 650,22 грн.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання за договором, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 30 680,25 грн пені, 6 682,65 грн 3% річних та 34 753,01 грн інфляційних втрат.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно зі ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 7.2 договору, у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно пункту 5.1 та/або строків оплати за пунктом 8.4 цього договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пені, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Позивач за прострочення строків оплати поставленого природного газу, керуючись умовами пп. 5.1 та 7.2 договору, нарахував та просить стягнути з відповідача пеню в сумі 30 680,25 грн за період прострочення: - за січень 2022 року з 16.03.2022 до 15.09.2022 (з урахуванням наявної переплати в сумі 75 511,39 грн та її подальшого повернення позивачем на вимогу відповідача 06.04.2022); - за лютий 2022 року з 16.04.2022 до 15.09.2022; - за березень 2022 року з 17.05.2022 до 16.11.2022; - за квітень 2022 року 16.06.2022 до 15.12.2022.

Здійснивши власний перерахунок пені, з урахуванням умов договору, порядку розрахунків, погодженого сторонам, в межах розрахунку позивача, суд дійшов до висновку, що розрахунок пені є обґрунтованим та арифметично вірним, у зв`язку із чим позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі 30 680,25 грн підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та 3 % річних від простроченої суми.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 6 682,65 грн 3% річних та 34 753,01 грн інфляційних втрат за період прострочення: - за січень 2022 року з 16.03.2022 до 31.07.2023 (з урахуванням наявної переплати в сумі 75 511,39 грн та її подальшого повернення позивачем на вимогу відповідача 06.04.2022); - за лютий 2022 року з 16.04.2022 до 31.07.2023; - за березень 2022 року з 17.05.2022 до 31.07.2023; - за квітень 2022 року 16.06.2022 до 31.07.2022.

Здійснивши перерахунок 3 % річних та інфляційних втрат, з урахуванням умов договору, порядку розрахунків погодженого сторонами, в межах розрахунку позивача, суд дійшов до висновку, що розрахунок позивача є обґрунтованим та арифметично вірним, у зв`язку із чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю у зв`ялених позивачем сумах.

Суд наголошує на тому, що відповідач був обізнаний про розгляд справи судом, однак позовних вимог не оспорив, заборгованість шляхом подання відповідних доказів не спростував, контррозрахунку до суду не подав.

Приймаючи до уваги висновки суду про повне задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 913,19 грн.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 236 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Інституту тваринництва степових районів імені М.Ф. Іванова «Асканія-Нова» національного наукового селекційно-генетичного центру з вівчарства (місцезнаходження: вул. Погребняка, буд. 1, с. Чубинське, Бориспільський р-н, Київська обл., 08321; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (місцезнаходження: вул. Шолуденка, буд. 1, м. Київ, 04116; ) 170 650,22 грн основного боргу, 30 680,25 грн пені, 6 682,65 грн 3% річних, 34 753,01 грн інфляційних втрат та 2 913,19 грн судового збору.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 256, ст. 257 та п. п. 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 17.06.2024.

Суддя Л.В. Сокуренко