РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.05.2024Справа № 910/18070/23

За позовом Глобал Медієйтор АПС (Global Mediator APS)

до Фізичної особи-підприємця Кушнірук Юрія Івановича

про стягнення збитків

Суддя Котков О.В.

Секретар судового засідання Данилюк М.Д.

Представники учасників справи:

від позивача Усачук О.І. ;

від відповідача Григоришен О.О .

В судовому засіданні 28.05.2024 року, відповідно до положень ст. 233, 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення, повідомлено представників позивача та відповідача, що повне рішення буде складено 11.06.2024 року.

СУТЬ СПОРУ:

24 листопада 2023 року до Господарського суду міста Києва від Глобал Медієйтор АПС (Global Mediator APS) (позивач) надійшла позовна заява б/н від 13.11.2023 року до Фізичної особи-підприємця Кушнірук Юрія Івановича (відповідач) про стягнення збитків у розмірі 74 916 Євро (сімдесят чотири тисячі дев`ятсот шістнадцять євро).

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов п. 4.2.2. договору № IUK-21 про виконання робіт та надання послуг у сфері розробки програмного забезпечення та обробки інформації від 01.01.2021 року, чим завдано позивачу збитки у вигляді упущеної вигоди, які позивач міг отримати, якщо відповідач виконував би обов`язки за договором.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, посилаючись на відсутність в діях відповідача складових елементів цивільного правопорушення, а саме, вини та протиправної поведінки як обов`язкових елементів, необхідних для настання цивільно-правової відповідальності, а також відсутність належних та допустимих доказів завдання позивачу збитків у вигляді упущеної вигоди та реальної можливості одержати заявлені до стягнення кошти.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.11.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи № 910/18070/23 здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 21.12.2023 року.

В підготовчому засіданні 21.12.2023 року судом оголошувалася перерва до 23.01.2024 року.

У зв`язку з сигналом "Повітряна тривога", підготовче засідання, призначене на 23.01.2024 року не відбулося, підготовче засідання призначено на 05.03.2024 року.

В підготовчому засіданні 05.03.2024 року судом оголошувалася перерва до 12.03.2024 року.

В підготовчому засіданні 12.03.2024 року судом було розглянуте та відхилене клопотання позивача про призначення експертизи. Відхиляючи наведене клопотання, суд виходив з того, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Дослідивши підстави заявленого клопотання про призначення експертизи, виходячи із наявних в матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку, що для з`ясування необхідних для вирішення даного спору обставин відсутні підстави для призначення відповідної судової експертизи.

За ч. 4 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати.

Так, в підготовчому засіданні 12.03.2024 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, яка занесена до протоколу судового засідання, та призначено справу № 910/18070/23 до судового розгляду по суті на 11.04.2024 року.

В судовому засіданні 11.04.2024 року судом оголошувалася перерва до 09.05.2024 року.

В судовому засіданні 09.05.2024 року судом оголошувалася перерва до 28.05.2024 року.

В судовому засіданні 28.05.2024 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов. Представник відповідача проти задоволення позову заперечив та просив відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.01.2021 року між Глобал Медієйтор АПС (Global Mediator APS) (надалі - позивач, замовник) та Фізичною особою-підприємцем Кушнірук Юрієм Івановичем (надалі - відповідач, виконавець) укладено договір № IUK-21 про виконання робіт та надання послуг у сфері розробки програмного забезпечення та обробки інформації (надалі - договір), відповідно до п. 2.1. якого виконавець зобов`язується виконувати замовлення замовника (послуги/роботи), а замовник зобов`язується оплачувати виконавцю винагороду за виконані роботи/надані послуги.

Відповідно до п. 4.2.1. договору виконавець, з метою захисту конфеденційної та комерційної інформації про господарську діяльність замовника, без згоди замовника, зобов`язується не мати безпосередні або опосередковані (через третіх осіб) контакти з будь-якими клієнтами замовника (у т.ч. потенційними - юридичними та фізичними особами, які займаються діяльністю, подібною до діяльності клієнтів замовника), якщо такі контакти завдають або можуть завдати шкоди фінансовим або іншим інтересам замовника, зменшити очікувані ним прибутки.

Згідно з пп. г п. 4.2.2. договору виконавець погоджується, що під час дії договору, а також протягом 1 (одного) року після дати припинення дії договору з будь-яких причин, виконавець не буде без попередньої письмової згоди замовника або з будь-якими іншими суб`єктами, що мають відношення до замовника, до якої виконавець був залучений протягом останнього року перед розірванням договору під час співпраці з замовником.

В п. 9.2. договору визначено, що строк дії договору встановлено до 31.12.2021 року.

Додатковою угодою № 1 від 01.01.2022 року строк дії договору встановлено до 31.12.2022 року.

Додатковою угодою № 2 від 01.01.2023 року строк дії договору встановлено до 31.12.2023 року.

31.03.2023 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду про припинення дії договору за взаємною згодою з 01.04.2023 року, але в будь-якому випадку не раніше ніж з моменту повного виконання замовником своїх грошових зобов`язань, визначених договором і цією додатковою угодою і за виключенням положень п. 4.2. «Конкуренція», статті 6 «Відповідальність сторін», 7 «Збереження комерційної таємниці та конфіденційної інформації», які продовжують свою дію.

Як зазначає позивач у позовній заяві, відповідач ще до підписання додаткової угоди від 31.03.2023 року та фактичного припинення дії основного договору розпочав працювати з одним із клієнтів замовника - компанією Elbek&Vejrup A/S (Lautrupvang 8, 2750 Ballerup, Данія), що підтверджується скан-копією договору від 25.01.2023 року. Позивач вказує, що 01.06.2015 року між Глобал Медієйтор АПС (Global Mediator APS) та Elbek&Vejrup A/S було укладено угоду щодо співпраці, за умовами якого позивач надає три типи співпраці щодо ресурсів розробки програмного забезпечення та засобів їх впровадження, а Elbek&Vejrup A/S погодився придбати такі послуги у позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що в порушення п. 4.2.2. договору виконавець не звертався до позивача за отриманням попередньої письмової згоди на співпрацю з Elbek&Vejrup A/S, чим порушив умови договору та завдав позивачу збитки у вигляді упущеної вигоди, які позивач міг би отримати, якщо відповідач виконував свої обов`язки відповідно до умов договору. Позивач стверджує, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання не займатися конкурентною підприємницькою діяльністю з клієнтами позивача до якої відповідач був залучений протягом останнього року перед розірванням договору. Відповідач, порушуючи майнові права позивача, використовує інтелектуальну власність, яка виникла та була фактично створена за договором, у своїй діяльності з клієнтом позивача - Elbek&Vejrup A/S. Відповідно до фінансової звітності Global Mediator APS за останні три місяці перед припиненням дії договору компанія отримала прибуток від Elbek&Vejrup A/S 534,825 Датських крон, відповідно до господарської діяльності Global Mediator APS від діяльності відповідача безпосередньо з Elbek&Vejrup A/S - 139 500 Датських крон. Оскільки місячний середній прибуток позивача за останніх три місяці виконання обов`язків відповідача становив 46 500 Датських крон, тому упущена вигода позивача за один рік становить 558 000 (46 500 х 12) Датських крон, що у співвідношенні до Євро дорівнює 74 916 Євро.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 22 Цивільного кодексу України визначено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Визначення поняття збитків також міститься у ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України, відповідно до якої під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Отже, збитки як правова категорія включають в себе й упущену (втрачену) вигоду (lucrum cessans), яка відрізняється від реальних збитків (damnum emergens) тим, що реальні збитки характеризують зменшення наявного майна потерпілого (проведені витрати, знищення і пошкодження майна тощо), а у разі упущеної вигоди наявне майно не збільшується, хоча і могло збільшитися, якби не правопорушення. Тобто упущена вигода відображає різницю між реально можливим у майбутньому потенційно отриманим майном та вже наявним майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

За приписами ч. 4 ст. 623 Цивільного кодексу України на кредитора покладений обов`язок довести розмір збитків, заподіяних йому порушенням зобов`язання. При цьому кредитор повинен не тільки точно підрахувати розмір збитків, але і підтвердити їх документально. При обрахуванні розміру упущеної вигоди мають враховуватися тільки ті точні дані, які безспірно підтверджують реальну можливість отримання грошових сум або інших цінностей, якби зобов`язання було виконано боржником належним чином.

При цьому, вимагаючи відшкодування збитків у виді упущеної вигоди, особа повинна довести, що за звичайних обставин вона мала реальні підстави розраховувати на одержання певного доходу.

Важливим елементом доказування наявності неодержаних доходів (упущеної вигоди) є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої особи. Слід довести, що протиправна поведінка, дія чи бездіяльність відповідача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - наслідком такої протиправної поведінки.

Водночас неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. Якщо ж кредитор не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх, шкода з боржника не стягується.

Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов`язків. Вимоги про відшкодування упущеної вигоди не можуть обґрунтовуватися гіпотетично та базуватися на прогнозах, а повинні мати чітке документальне обґрунтування. Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є достатньою підставою для його стягнення.

При обрахуванні розміру упущеної вигоди мають враховуватися тільки ті точні дані, які безспірно підтверджують реальну можливість отримання грошових сум, або інших цінностей, якби права позивача не були порушені. Нічим не підтверджені розрахунки про можливі доходи до уваги братися не можуть. Розмір упущеної вигоди повинен визначатися з урахуванням часу, протягом якого тривали протиправні дії відповідача, розумних витрат на отримання доходів, які позивач поніс би, якби не відбулося порушення права.

Таким чином, незважаючи на те, що неодержаний прибуток - це результат, який не наступив, вимоги про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди також мають бути належним чином обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами про реальну можливість отримання позивачем відповідних доходів, але не отриманих через винні дії відповідача.

Саме на позивача покладається тягар доказування наявності і обґрунтування розміру упущеної вигоди і саме останній як особа, яка стверджує обставину завдання йому неправомірними діями відповідача збитків у формі упущеної вигоди, мав довести належними та допустимими доказами, що він міг і повинен був отримати визначені ним доходи (реальність отримання доходів), розмір цих доходів і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його такої можливості.

Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Тобто, доказуючи наявність упущеної вигоди, кредитор має довести факти вжиття певних заходів щодо одержання таких доходів. Якщо неодержання кредитором очікуваних доходів є наслідком недбалої поведінки самого кредитора, така упущена вигода не підлягатиме відшкодуванню. Отже, підставою для відшкодування упущеної вигоди є протиправні дії, які мали наслідком неотримання позивачем доходу, на який він розраховував.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що наявність збитків в сумі 74 916 Євро у вигляді упущеної вигоди позивач обґрунтовує порушенням відповідачем умов п. 4.2.2. договору (відсутністю попередньої письмової згоди позивача на зайняття відповідачем конкурентною підприємницькою діяльністю), наслідком чого стала втрата клієнта (Elbek&Vejrup A/S), з яким позивач працював майже 8 (вісім) років.

На думку позивача, Elbek&Vejrup A/S розірвав угоду щодо співпраці від 01.06.2015 року саме через те, що відповідач таємно домовився про співпрацю напряму з Elbek&Vejrup A/S - до 31.03.2023 року в якості виконавця від імені Global Mediator APS, а з 01.04.2023 року - безпосередньо за договором від 25.01.2023 року.

Судом встановлено, що у пункті 1 угоди щодо субпідрядних послуг від 25.01.2023 року між відповідачем та Elbek&Vejrup A/S сторони визначили, що субпідрядник надаватиме послуги з розробки програмного забезпечення для Ельбек та Вейгруп на умовах, викладених у цьому документі нижче, які набирають чинності з 01.04.2023 року.

Тобто, угода щодо субпідрядних послуг від 25.01.2023 року та умови її виконання сторонами починають свою дію з 01.04.2023 року.

Як вже зазначалося судом вище, 31.03.2023 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду про припинення дії договору № IUK-21 про виконання робіт та надання послуг у сфері розробки програмного забезпечення та обробки інформації від 01.01.2021 року за взаємною згодою з 01.04.2023 року.

Більше того, співпраця між позивачем та Elbek&Vejrup A/S за угодою щодо співпраці від 01.06.2015 року припинена 31.03.2023 року.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що відповідач співпрацю з Elbek&Vejrup A/S (виконання робіт/надання послуг за угодою щодо субпідрядних послуг від 25.01.2023 року) розпочав з 01.04.2023 року, тобто після припинення договірних відносин з позивачем 31.03.2023 року.

Крім того, позивачем не надано суду жодних доказів, які б підтверджували реальну можливість Глобал Медієйтор АПС (Global Mediator APS) одержати заявлені до стягнення доходи, оскільки сама лише наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання прибутку не є підставою для його стягнення.

Розрахунок, наведений позивачем у позовній заяві є абстрактним, вмотивованим припущенням про можливість отримання прибутку.

Зазначене у сукупності свідчить про відсутність у діях Фізичної особи-підприємця Кушнірука Юрія Івановича протиправної поведінки, відсутність вини Фізичної особи-підприємця Кушнірука Юрія Івановича у заподіянні збитків позивачу та відсутність причинно-наслідкового зв`язку між діями Фізичної особи-підприємця Кушнірука Юрія Івановича та заподіянням збитків Глобал Медієйтор АПС (Global Mediator APS) у вигляді упущеної вигоди.

За таких обставин, оскільки позивачем належним чином не обґрунтовано протиправної поведінки, дії чи бездіяльності відповідача, шкідливого результату такої поведінки (збитків), наявності та розміру понесених збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками та вини відповідача, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди у розмірі 74 916 Євро є необґрунтованими, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Інші доводи та заперечення сторін судом розглянуті та відхилені як такі, що на результат вирішення спору - відмову у задоволенні позову з наведених вище підстав, не впливають.

Судові витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 11.06.2024р.

Суддя О.В. Котков