СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2024 року м. Харків Справа №922/4175/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, (вх.№259Х/1) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 10.01.2024 року у справі №922/4175/23,

за позовом Фізичної особи-підприємця Кукіна Андрія Володимировича, ( АДРЕСА_1 ),

до Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, (61003, м.Харків, м-н. Конституції, буд. 16),

про визнання недійсним одностороннього правочину,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.01.2024 року у справі №922/4175/23 (повний текст підписано 10.01.2024 року, суддя Сальнікова Г.І.) у задоволенні заяви Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про поновлення процесуального строку для подання доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу - відмовлено.

Заяву Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (вх.№220 від 04.01.2024 року) - залишено без розгляду.

Висновок суду мотивовано тим, що відповідачем подано докази щодо розміру понесених витрат у зв`язку із розглядом даної справи після закінчення передбаченого ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України строку для вчинення такої процесуальної дії та не підтверджено доказами поважність причин пропуску відповідного процесуального строку.

Відповідач з вказаною ухвалою суду першої інстанції не погодився та звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті ухвали норм права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить ухвалу Господарського суду Харківської області від 10.01.2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким вимоги про поновлення процесуального строку для подання доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що дана справа вирізнялась складністю та великим об`ємом роботи адвоката при наданні послуг професійної правничої допомоги. За результатом її розгляду відмовлено позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, що свідчить про належним чином виконану роботу адвоката з представництва та захисту інтересів Управління комунального майна та приватизації економіки та комунального майна Харківської міської ради, за що адвокату належить отримати відповідний гонорар.

Скаржник вказує, що докази понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу у справі були створені поза встановленим законом процесуальним строком, що об`єктивно унеможливило подання відповідних доказів у належний строк. Крім того, як вказує апелянт, держава-агресор вчинила ряд систематичних обстрілів цивільної інфраструктури по всій України, а з метою збереження власного життя та здоров`я представник відповідача був вимушений залишити місто Харків та евакуюватися до безпечного місця. Подання заяви про ухвалення додаткового рішення у даній справі дистанційно виявилося неможливим через відсутність інтернет-зв`язку в місці перебування та технічні несправності підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», які позбавили доступу до електронного кабінету для подання заяви про ухвалення додаткового рішення. На думку скаржника, такі обставини зумовили об`єктивну неможливість подання відповідачем заяви у строк, встановлений законом.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.02.2024 року відкрито апеляційне провадження за скаргою відповідача Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради на ухвалу Господарського суду Харківської області від 10.01.2024 року у справі №922/4175/23. Встановлено позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, а також встановлено учасникам справи строк на протязі якого вони мають право подати до суду клопотання, заяви та документи в обґрунтування своїх вимог і заперечень по справі. При цьому, судом роз`яснено можливість реалізації права на подання документів засобами електронного зв`язку через систему «Електронний суд». Крім того, учасників справи попереджено, що апеляційна скарга підлягає розгляду за правилами ч. 2 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.8 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частина 2 ст.271 Господарського процесуального кодексу України визначає, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала у даній справі підпадає під визначення п.9 ч.1 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала суду про відкриття апеляційного провадження була направлена учасникам справи засобами електронного зв`язку через підсистему Електронний суд до електронного кабінету користувача і доставлена.

Колегія суддів вважає, що судом апеляційної інстанції було вчинено всі належні та допустимі заходи направленні на повідомлення учасників справи про відкриття апеляційного провадження у даній справі і її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження.

Не вбачаючи підстав для розгляду апеляційної скарги в даній справі у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження, в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку, без проведення судового засідання.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не надав.

Відповідно до ч.3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи за відсутності відзиву позивача.

У ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи в суді першої інстанції - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 Господарського процесуального кодексу України, а також з урахуванням положень ч.2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм права при винесенні оскаржуваної ухвали, а також проаналізувавши докази, котрі стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в обґрунтування своїх вимог та заперечень, колегія суддів апеляційної інстанції встановила наступне.

Позивач - фізична особа-підприємець Кукін Андрій Володимирович звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, в якій просив суд визнати недійсним односторонній правочин, оформлений листом Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради №5195 від 18.09.2023 року про дострокове припинення договору №296 від 21.05.2003 року оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Харкова, укладеного між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та фізичною особою-підприємцем Кукіним Андрієм Володимировичем.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 19.12.2023 року у позові відмовлено.

04.01.2024 року в системі діловодства Господарського суду Харківської області від представника відповідача зареєстровано заяву (вх.№220), яка подана через систему електронний суд 03.01.2024 року. У вказаній заяві представник відповідача просив суд поновити процесуальний строк для подання доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі №922/4175/23 та стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16750,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п.1 ч.3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Матеріали справи свідчать, що у відзиві на позовну заяву, відповідачем було зазначено, що докази, які підтверджують фактичний розмір понесених судових витрат, пов`язаних із правничою допомогою, будуть подані до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Відповідно до ст.251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Згідно ст. 113 Господарського процесуального кодексу України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Відповідно до ст. 115 Господарського процесуального кодексу України строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Так, під процесуальними строками розуміють проміжок часу, протягом якого повинна або може бути вчинена певна процесуальна дія або розпочата та/чи завершена та чи інша стадія судочинства.

Положеннями ч.ч. 1, 4 статті 116 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що перебіг процесуальних строків починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Враховуючи вищевказані положення законодавства, а також матеріали справи, заявник мав подати докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до 25.12.2023 року включно, оскільки останнім днем процесуального строку є 24.12.2023 року (неділя).

Натомість у даному разі матеріали справи свідчать, що заявник звернувся до суду з заявою та із відповідними доказами через систему електронний суд 03.01.2024 року. Тобто, з пропуском процесуального строку, що передбачений ч.8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 1 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Верховний Суд у постанові від 18.04.2023 року по справі №922/1116/22 зазначив, що відновлення пропущеного процесуального строку пов`язується із наявністю саме поважних причин його пропуску. Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. Для поновлення строку необхідним є наведення конкретних обставин, надання відповідних доказів на підтвердження їх існування, а також доведення їх впливу на своєчасність реалізації особою своїх прав.

З наведеного слідує, що ст. 119 Господарського процесуального кодексу України не передбачено конкретного переліку обставин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку. У кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, а також подані докази, що їх підтверджують та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

В обґрунтування поважності причин пропуску процесуального строку на звернення до суду з заявою, заявник вказує, що відповідач здійснив оплату наданої правничої допомоги у справі лише 27.12.2023 року, а тому доказ був створений поза встановленим законом процесуальним строком.

Проте, зі змісту поданої заяви та із доданих до неї документів слідує, що відповідач оплатив надану правничу допомогу у справі на підставі платіжних інструкцій №185 від 21.11.2023 року та №229 від 22.12.2023 року. Тобто, оплату було здійснено до закінчення передбаченого ч.8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України строку, що не позбавляло заявника можливості своєчасно представити суду відповідні докази в межах передбаченого процесуального строку.

Крім того, зі змісту висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц вбачається, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом за умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Таким чином, посилання на створення доказу про сплату витрат на правничу допомогу поза встановленим законом процесуальним строком не є релевантним.

Саме лише посилання заявника на несвоєчасність підготовки та оформлення доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, не може вважатися поважною причиною пропуску процесуального строку, що передбачений ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, оскільки несвоєчасні дії з підготовки та оформлення відповідних доказів жодним чином не нівелюють обов`язку сторони дотримуватись вимог подання таких доказів у передбачений процесуальним законодавством строк.

Також, заявник в обґрунтування клопотання про поновлення процесуального строку стверджує, що починаючи з 28.12.2023 року та станом на момент подання відповідної заяви, держава-агресор вчинила ряд цинічних обстрілів цивільної інфраструктури по всій Україні. З метою збереження власного життя та здоров`я, представник відповідача був вимушений залишити місто Харків та евакуюватися до безпечного місця. При цьому заявник додатково стверджує, що подання заяви про ухвалення додаткового рішення у даній справі дистанційно виявилося неможливим через несправність інтернет-зв`язку в місці перебування. Також підсистема ЄСІТС електронний суд мала технічні несправності, що позбавило користувачів, в тому числі, представника відповідача, доступу до електронного кабінету та, відповідно, подальшого подання заяви про ухвалення додаткового рішення.

На особу, яка звертається до суду з заявою, з огляду на вимоги ст.ст. 13, 74 Господарського процесуального кодексу України, покладається обов`язок довести ті обставини, на які остання посилається як на підставу для поновлення пропущеного процесуального строку. Тобто, поважність причин пропуску процесуального строку має бути підтверджена належними, достовірними та достатніми доказами.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Однак, стверджуючи про наявність обставин, що спричинили пропуск процесуального строку на звернення до суду з заявою, заявником не представлено доказів, що їх підтверджують. Варто відзначити, що реалізація сторонами своїх процесуальних прав на звернення до суду з заявами та клопотаннями також передбачає можливість їх подання за допомогою засобів поштового зв`язку.

Суд першої інстанції вказав і це підтверджується матеріалами справи, що в судовому засіданні під час проголошення вступної та резолютивної частини рішення у даній справі, приймали участь два представника відповідача, що свідчить про обізнаність останніх про день ухвалення судового рішення та про результат розгляду справи по суті, а тому, відповідно, і про початок обчислення процесуального строку на подання до суду доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу.

При цьому, представники відповідача у справі є адвокатами, у зв`язку з чим, в силу наявності відповідної освіти та кваліфікації, не могли не бути обізнаними із правами та обов`язками сторони, встановленою тривалістю розгляду справи, порядком і строками вчинення відповідних процесуальних дій, розглядом справи господарським судом відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України, які спрямовані на забезпечення своєчасності розгляду справ та правової визначеності, унеможливлення зловживання процесуальними правами та підвищення ефективності судочинства в цілому, з огляду на що встановлено точний порядок та строки вчинення процесуальних дій, чіткі стадії судового процесу і розумні обмеження.

До того ж, законодавством не обмежено, що тільки один представник сторони може надавати до суду заяви та клопотання. Наразі, сам відповідач як юридична особа не була обмежена у праві та можливостях надати відповідну заяву у належні строки. Крім того, договір про надання правової допомоги було укладено з адвокатським об`єднанням, працівники якого також могли вчинити дії по наданню заяви у належні строки.

За змістом статті 7 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зобов`язаний забезпечити процесуальну рівність сторін. При цьому суд повинен: не допускати процесуальних переваг однієї сторони перед іншою; однаково вимагати від сторін виконання їхніх процесуальних обов`язків.

Відповідно до п.6 ч.2 ст.42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Частинами 1, 2 ст. 118 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції, погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем подано докази щодо розміру понесених витрат однак після закінчення передбаченого ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України строку для вчинення такої процесуальної дії та не підтверджено доказами поважність причин пропуску відповідного процесуального строку, у зв`язку з чим у задоволенні заяви про поновлення процесуального строку для подання доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу відмовлено та правомірно залишено відповідну заяву без розгляду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

У даному випадку, звертаючись з апеляційною скаргою, скаржник не спростував наведених висновків місцевого господарського суду та не довів неправильного застосування ним норм процесуального права, як необхідної передумови для скасування прийнятого у справі судового рішення (ухвали).

З урахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги. Ухвалу місцевого господарського суду від 10.01.2024 року у справі №922/4175/23 залишити без змін.

Керуючись статтями 13, 73, 76-79, 86, 119, 126, 129, 269, 271, 273, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 10.01.2024 року у справі №922/4175/23 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.С. Хачатрян

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя О.І. Склярук