УХВАЛА

про самовідвід судді

м. Київ

10.06.2024Справа № 910/25118/15

Суддя Господарського суду міста Києва Селівон А.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Київенерго-борг" 01011, м. Київ, вул. Рибальська, буд. 13

до Житлово-будівельного кооперативу "Індикатор-13" 02222, м. Київ, вул. Градинська, буд. 10-А

про стягнення 1 086 616,68 грн.

Представники сторін: без виклику.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Київенерго" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з Житлово-будівельного кооперативу "Індікатор-13", з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, 574 276,54 грн. заборгованості за теплову енергію у гарячій воді, 77 089,44 грн. пені, 35 326,10 грн. 3% річних та 399 924,60 грн. інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.11.2015 року у справі № 910/25118/15, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.02.2016 року, позовні вимоги задоволено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 13.04.2016 року у даній справі касаційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу "Індикатор-13" задоволено, рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2015 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.02.2016 року у справі скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.04.2016 року справу № 910/25118/15 прийнято до провадження суддею Дупляк О.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.07.2016 року зупинено провадження у справі № 910/25118/15 до набрання рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/11156/16 законної сили.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва від 02.08.2021 року у зв`язку із закінченням терміну повноважень у судді Дупляк О.М., призначено повторний автоматизований розподіл матеріалів справи № 910/25118/15, за результатом якого вказану справу передано на розгляд судді Комаровій О.С.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.01.2022 поновлено провадження у справі № 910/25118/15, здійснено заміну позивача у справі - Публічне акціонерне товариство "Київенерго" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Київенерго-борг" та призначено підготовче засідання у справі.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.03.2023 року, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.09.2023 року, відмовлено у задоволенні заяви Житлово-будівельного кооперативу "Індикатор-13" про закриття провадження у справі, позов задоволено частково та стягнуто з Житлово-будівельного кооперативу "Індикатор-13" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Київенерго-борг" 574 276,54 грн. заборгованості та 8 614,15 грн. судового збору. В задоволеннні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 10.04.2024 року касаційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу "Індикатор-13" задоволено частково. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.09.2023 року та рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2023 року у справі № 910/25118/15 в частині задоволення позовних вимог про стягнення з Житлово-будівельного кооперативу "Індикатор-13" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Київенерго-борг" 574 276,54 грн. скасовано, а справу № 910/25118/15 у цій частині передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.04.2024 року справу № 910/25118/15 передано на розгляд судді Селівону А.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.05.2024 року справу № 910/25118/15 прийнято до свого провадження суддею Селівоном А.М., постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження та у зв`язку з надходженням запиту Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2024 року про витребування у Господарського суду міста Києва матеріалів справи №910/25118/15 з метою розгляду заяви відповідача про повернення судового збору відкладено вирішення питання про призначення підготовчого засідання у справі до повернення матеріалів справи №910/25118/15 до Господарського суду міста Києва.

Супровідним листом від 06.05.2024 року матеріали справи № 910/25118/15 направлені до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2024 року заяву Житлово-будівельного кооперативу "Індикатор-13" про повернення судового збору, внесеного в більшому розмірі, ніж установлено законом у справі № 910/25118/15 задоволено. Повернуто Житлово-будівельному кооперативу "Індикатор-13" (02222, м. Київ, вул. Градинська, 10-А, ) з Державного бюджету України судовий збір, внесений в більшому розмірі, ніж установлено законом, у розмірі 2584,24 грн., сплачений згідно платіжної інструкції № 871 від 29.03.2023 року.

Матеріали справи № 910/25118/15 повернуто до суду першої інстанції 30.05.2024 року.

Поряд із цим, через систему "Електронний суд" 05.06.2024 року від відповідача - Житлово-будівельного кооперативу "Індикатор-13" надійшла заява б/н від 04.06.2024 року про відвід судді Селівона А.М. від розгляду справи № 910/25118/15, в обґрунтування якої заявник посилається на порушення порядку визначення судді для розгляду справи, позаяк її розгляд було розпочато не суддею Селівоном А.М. (як до, так і після скасування рішення судді Комарової (Ваврікової) О.С.), а також наявність сумнівів у неупередженості або об`єктивності судді Селівона А.М. у зв`язку з прийняття рішення у справі № 910/11156/16 від 12.10.2016 року, яке набрало законної сили, що є підставою для відводу судді від розгляду справи згідно п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 35 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.06.2024 року, оскільки в порушення приписів статті 38 ГПК України, згідно яких відвід має бути вмотивованим та може бути заявлений з підстав, зазначених у статтях 35, 36, 37 ГПК України, заявником не наведено жодних підстав для відводу судді Селівона А.М. від розгляду даної справи № 910/25118/15, в задоволенні заяви відповідача - Житлово-будівельного кооперативу "Індикатор-13" б/н від 04.06.2024 року про відвід судді Господарського суду міста Києва Селівона А.М. від розгляду справи №910/25118/15 відмовлено.

Як встановлено судом, в обґрунтування поданої заяви б/н від 04.06.2024 року про відвід судді Селівона А.М. відповідач посилається на наявність сумнівів у неупередженості або об`єктивності судді, зокрема, враховуючи рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/11156/16 від 12.10.2016 року, яке набрало законної сили та на думку позивача є преюдиційним для даної справи, але на переконання відповідача таке рішення позбавлене логіки і здорового глузду, а також свідчить про порушення суддею у справі № 910/11156/16 права власності відповідача.

При цьому представником відповідача також вказано, що підставами, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, є той факт, що судом здійснювалась "імітація розгляду та перегляду справи № 910/11156/16 виключно в майнових інтересах бенефіціару суб`єкта монополій".

Відповідно до ч. 1 ст. 39 ГПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

За приписами частини 2 статті 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддя розглядає справи, одержані згідно з порядком розподілу судових справ, установленим відповідно до закону. На розподіл судових справ між суддями не може впливати бажання судді чи будь-яких інших осіб.

Статтею 35 Господарського процесуального кодексу України передбачені підстави, за наявності яких суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу).

Так, згідно з ч. 1 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до статті 38 Господарського процесуального кодексу України самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Визначення юридичного змісту оціночної категорії "безсторонній суд" зумовлює необхідність врахування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб`єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий - що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.

Конкретизуючи суб`єктивний критерій, Європейський суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді. Таку презумпцію спростувати досить складно. Критерієм суб`єктивної безсторонності є відсутність з боку судді умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим давали б підстави сумніватися в його неупередженості. У світлі прецедентної практики Суду об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення ЄСПЛ у справі "Ветштайн проти Швейцарії").

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається, окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді ("Морель проти Франції", пункти 45-50; "Пескадор Валеро проти Іспанії", пункт 23) або органу, що засідає у вигляді суду присяжних ("Лука проти Румунії", пункт 40), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду ("Ветштайн проти Швейцарії", пункт 44; "Пабла Кю проти Фінляндії", пункт 30; "Мікалефф проти Мальти", пункт 96).

У рішенні в справі "Білуха проти України" від 9 листопада 2006 року Європейський суд з прав людини з посиланням на його усталену практику вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49).

При цьому, як зазначає Європейський суд з прав людини, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості. Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (рішення від 24.05.1989 у справі №11/1987/134/188 "Hauschildt v. Denmark", пункт 48).

Одночасно, статтею 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Положення зазначеної статті випливають з принципу об`єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки суддів, відповідно до якого об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006, зазначено, що довіра суспільства до судової системи, а також до авторитету судової системи в питаннях моралі, чесності та непідкупності судових органів посідає першочергове місце в сучасному демократичному суспільстві. Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи навіть тоді, коли у стороннього спостерігача лише могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

При наявності зазначених підстав суддя повинен заявити самовідвід.

Суд зазначає, що головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, в той час як мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. Європейський суд з прав людини зазначає, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду».

Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

У випадку ж самовідводу сам суддя повинен бути переконаним, що є достатньо фактів, які свідчать про його безсторонність.

Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими» (рішення ЄСПЛ від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» (Belukha v. Ukraine), заява № 33949/02).

З урахуванням наведених в заяві відповідача про відвід судді обґрунтувань суд зазначає, що ЖБК "Індикатор-13" звертався до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про зобов`язання останнього провести перерахунок за теплову енергію за період з 01.12.2006 по 31.05.2015 включно відповідно до розпорядження КМДА від 20.06.2002 року №1245.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.10.2016 року у справі №910/11156/16 (суддя Селівон А.М.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.05.2017 року, у задоволенні позовних вимог ЖБК "Індикатор-13" відмовлено повністю. Постановою Вищого господарського суду України від 25.09.2017 року постанову Київського апеляційного господарського від 17.05.2017 року залишено без змін.

Зазначене рішення мотивоване відсутністю обов`язку здійснювати перерахунок за теплову енергію за період з 30.05.2008 по 31.05.2015, оскільки розпорядження КМДА від 20.06.2002 №1245 втратило чинність з 30.05.2008 року, а до позовних вимог про здійснення перерахунку за період з 01.12.2006 по травень 2008 року застосовано наслідки спливу позовної давності. Постанови судів апеляційної та касаційної інстанцій мотивовані неналежністю обраного позивачем способу захисту.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 10.04.2024 року у справі № 910/25118/15, враховуючи принцип res judicata, на який послався суд першої інстанції, Верховний Суд вважає, що суди обґрунтовано врахували обставини/правові оцінки, встановлені/зроблені судами у справі №910/11156/16, та дійшли висновку про відсутність підстав для здійснення перерахунку за тарифами, встановленими розпорядженням КМДА від 20.06.2002 №1245, яке, як було встановлено у справі №910/11156/16, втратило чинність з 30.05.2008 року.

Зокрема, як зазначено Радою суддів України у рішенні від 7 вересня 2017 року № 46 (пункт 2), наявність судового рішення, яке ухвалене судом (суддею, слідчим суддею) в іншій справі у подібних правовідносинах, або за участю тих самих сторін, або з процесуальних чи інших питань у тій самій справі, не породжує у діяльності судді (суддів) конфлікту інтересів у розумінні Закону України «Про запобігання корупції».

Наразі, у даній справі № 910/25118/15 суддею Селівоном А.М. не здійснюється повторний розгляд позовних вимог ЖБК "Індикатор-13" до ПАТ "Київенерго" про зобов`язання останнього провести перерахунок за теплову енергію за період з 01.12.2006 року по 31.05.2015 року, позаяк предметом даного позову в частині, що передана на новий розгляд судом касаційної інстанції, є вимоги про стягнення з ЖБК "Індикатор-13" на користь ТОВ "Київенерго-борг" 574 276,54 грн. заборгованості.

Проте, враховуючи преюдиційність для спірних правовідносин сторін ухваленого суддею Селівоном А.М. рішення суду від 12.10.2016 року у справі № 910/11156/16, на якій наголошується позивачем та яка підтверджена висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 10.04.2024 року у даній справі № 910/25118/15, суд вважає за необхідне врахувати зазначені обставини також під час розгляду даної справи.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 35, 38 Господарського процесуального кодексу України, а також враховуючи наявність у відповідача сумнівів щодо неупередженості складу суду при розгляді даної справи, які були висловлені останнім при зверненні з заявою б/н від 04.06.2024 року про відвід судді Селівона А.М. від розгляду справи № 910/25118/15, з метою виключення обставин, які можуть поставити під сумнів неупередженість та об`єктивність судді при розгляді даної справи, недопущення у сторін чи інших осіб будь-яких сумнівів у безсторонності суду та забезпечення довіри до судової влади України, суддя Селівон А.М. вважає за необхідне заявити самовідвід від розгляду справи № 910/25118/15.

В контексті вищенаведеного, зважаючи на склад учасників даної справи, предмет та підстави позову, суддею було подано заяву про самовідвід від розгляду справи, оскільки, хоча викладені в заяві відповідача про відвід сумніви в неупередженості та безсторонності судді Селівона А.М. є безпідставними, такий відвід відповідав би інтересам провадження, з метою уникнення можливості виникнення сумнів у неупередженості або об`єктивності суду, в тому числі з точки зору стороннього спостерігача.

За змістом ч. 2 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

У відповідності до ч. 1 ст. 40 Господарського процесуального кодексу України у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 32 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, самовідвід судді Селівона А.М. від розгляду справи №910/25118/15 підлягає задоволенню, а матеріали відповідної справи - передачі уповноваженій особі Господарського суду міста Києва для вирішення питання про повторний автоматичний розподіл справи.

Керуючись ст. ст. 35, 38, 39, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити самовідвід судді Селівона А.М. від розгляду справи № 910/25118/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Київенерго-борг" до Житлово-будівельного кооперативу "Індикатор-13" про стягнення 1 086 616,68 грн.

2. Відвести суддю Селівона А.М. від розгляду справи №910/25118/15.

3. Матеріали справи №910/25118/15 передати уповноваженій особі для вирішення питання про повторний автоматизований розподіл справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя А.М.Селівон