УХВАЛА

17 червня 2024 року

м. Київ

cправа № 910/14740/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кондратової І.Д. - головуючий, судді - Бакуліної С.В., Губенко Н.М.,

розглянув касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

на рішення Господарського суду Одеської області

(суддя - Літвінов С.В.)

від 20.11.2023

та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду

(головуюча - Богацька Н.С., судді - Діброва Г.І., Принцевська Н.М.)

від 21.05.2024

у справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрика смаку"

про стягнення 341 620, 00 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. У грудні 2022 року Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - Військова частина) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрика смаку" (далі - Товариство) про стягнення 341 620, 00 грн, з яких: 195 320,00 грн пені та 146 300,00 грн штрафу.

2. Позов мотивований неналежним виконанням Товариством зобов`язань за укладеним між сторонами договором про закупівлю товару від 30.03.2022 № 325/В33-2022 в частині своєчасної поставки товару Військовій частині.

3. Рішенням Господарського суду Одеської області від 20.11.2023 позов задоволено частково, стягнуто з Товариства на користь Військової частини 13 879,00 грн пені та 204,97 грн витрат по сплаті судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

4. Суд першої інстанції дійшов висновку, що за трьома поставленими партіями товару згідно з товарно-транспортними накладними № Р144 від 20.07.2022, № Р133 від 14.07.2022, № Р136 від 16.07.2022 відсутній факт прострочення поставки товару з боку відповідача, а за партіями товару, що поставлені згідно з товарно-транспортними накладними № Р147 від 23.07.2022, № Р153 від 02.08.2022, № Р149 від 01.08.2022 встановлено факти прострочення поставки товару тривалістю у два та три дні, тому заявлені позивачем позовні вимоги підлягають задоволенню частково в частині стягнення пені в розмірі 13 879, 00 грн. Відмовляючи у стягненні з відповідача штрафу у розмірі 146 300,00 грн, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не допущено прострочення поставки товару понад 30 календарних днів.

5. Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.05.2024 рішення суду першої інстанцій скасовано частково, викладено резолютивну частину рішення в наступній редакції: "Позов задовольнити частково. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрика смаку" на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України 28 500 грн пені. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрика смаку" на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України 427,50 грн витрат по сплаті судового збору за подання позову. В решті позову відмовити".

6. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції про те, що товарно-транспортні накладні, які надані відповідачем разом з відзивом, є належними та допустимими доказами, що підтверджують як факт, так і дату поставки товарів за заявкою, і, що за трьома поставленими партіями товару відсутній факт прострочення поставки товару з боку відповідача, тому наявні підстави для стягнення пені за період з 21.07.2022 по 22.07.2022 (2 дні) у розмірі 3 800 грн, за період з 30.07.2022 по 01.08.2022 (3 дні) - у розмірі 6 270, 00 грн, за період з 30.07.2022 по 31.07.2022 (2 дні) - у розмірі 3 800,00 грн. Водночас суд першої інстанції, надаючи оцінку поставки відповідачем товару за товарно-транспортною накладною № Р168 від 16.09.2022, дійшов висновку про відсутність правових підстав для притягнення відповідача до відповідальності за прострочення поставки товару, оскільки наявний в матеріалах справи акт приймального контролю не відповідає вимогам договору (порушення порядку та строку його складення), однак суд апеляційної інстанції не погодився з таким висновком та зазначив, що правомірність складення позивачем Акту приймального контролю від 25.08.2022 № 76 щодо поставки за видатковою накладною від 25.07.2022 № 148 товару, який не відповідає вимогам якості, встановлена постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.03.2023, якою скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2022 у справі № 910/8945/22 та задоволено позов Військової частини до Товариства про стягнення з останнього 418 000,00 грн штрафу за поставку неякісного товару за договором, а саме: за видатковою накладною від 25.07.2022 № 148, за адресою: м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 8-А, тому за період з 08.09.2022 по 15.09.2022 (7 днів) наявні підстави для стягнення з відповідача пені у розмірі 14 630 грн.

7. 07.06.2024 Військова частина надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

8. Верховний Суд вивчив касаційну скаргу та виходить з наступного.

9. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

10. Відповідно до пункту 9 частини третьої статті 2 ГПК України, одним з основних засад (принципів) господарського судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження у визначених законом випадках.

11. Частина сьома статті 12 ГПК України визначає, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

12. Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" установлено у 2022 році прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2 481,00 грн.

13. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

14. Предметом позову у цій справі є стягнення 341 620,00 грн, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (500 х 2 481,00 грн = 1 240 500,00).

15. Так, відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 цього Кодексу, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

16. Суд звертає увагу, що норма пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України передбачає виключні випадки, за умови доведення скаржником їх наявності, посиланням на відповідні обставини, судове рішення у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб може бути предметом касаційного оскарження.

17. Зі змісту касаційної скарги убачається, що скаржник посилається на виключний випадок передбачений підпунктом "в" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України.

18. В обґрунтування зазначає про те, що справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, оскільки спірні правовідносини у справі стосуються забезпечення обороноздатності країни у період дії правового режиму воєнного стану; забезпечення Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та правоохоронних органів підготовленими кадрами, озброєнням, військовою та іншою технікою, продовольством, речовим майном, іншими матеріальними та фінансовими ресурсами є одним з пріоритетних напрямів у забезпеченні оборони держави, тоді як неналежне виконання своїх зобов`язань відповідачем, який вільно, діючи на власний ризик, усвідомлюючи і ту загальновідому обставину, яка не підлягає доведенню, про правовий режим воєнного стану, в якому функціонують воєнні органи державної влади та Збройні Сили України, взяв на себе зобов`язання із визначеними в договорі умовами здійснити поставку речового майна особистого користування, що (неналежне виконання) має негативний вплив на обороноздатність країни та на репутацію Національної гвардії України. Враховуючи нагальну потребу, у 2022 році закупівля позивачем предметів продовольчого майна здійснювалась за кошти Державного бюджету України за неконкурентною процедурою без використання електронної системи "Прозорро". Разом із тим, у період правового режиму воєнного стану наявна прискіплива увага суспільства та платників податків (фізичних та юридичних осіб) до оборонних закупівель, які проводяться Збройними Силами України та іншими військовими формуваннями за неконкурентною процедурою без використання електронної системи "Прозорро", враховуючи нагальну потребу у товарі, роботах чи послугах оборонного призначення, про що свідчать численні публікації в соціальних мережах та у засобах масової інформації, які зроблені у 2023 році та мають кількість переглядів понад 50 000 кожна.

19. Скаржник вказує на те, що суди неправильно застосували норми матеріального права та порушили норми процесуального права, вважає, що товарно-транспортні накладні, не можуть бути документами, які підтверджують отримання покупцем товару, тому суди дійшли помилкового висновку про відсутність порушень з боку відповідача щодо своєчасності поставки товару та доказів, які підтверджують факт такої поставки та отримання товару.

20. Верховний Суд вивчив доводи скаржника щодо наявності підстав для оскарження судових рішень у справі за підпунктом "в" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України та вважає їх необґрунтованими з огляду на таке.

21. Вжите законодавцем словосполучення "значний суспільний інтерес", зокрема, слід розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей, девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства.

22. Стосовно "виняткового значення" справи для учасника, то в даному випадку оцінка судом такої "винятковості" може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.

23. Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".

24. За оцінкою Верховного Суду касаційна скарга разом з правовими обґрунтуваннями не містять переконливих аргументів, які б свідчили про її значний суспільний інтерес та виняткове для скаржника значення, оскільки доводи у їх сукупності зводяться лише до незгоди із судовими рішеннями судів попередніх інстанцій і в цілому до заперечення результату розгляду даної справи та до власного викладення обставин справи стороною у справі щодо переоцінки доказів, які були здійсненні судами, що в силу приписів статті 300 ГПК України не входить у повноваження суду касаційної інстанції.

25. Касаційна скарга фактично зводиться до спроби переконати суд у необхідності переглянути зміст рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, однак Верховний Суд не може ставити під сумнів законність рішень судів тільки через те, що такі рішення скаржник вважає незаконними.

26. Крім того настання негативних наслідків для скаржника у випадку прийняття оскаржуваних рішень не на його користь є звичайним передбачуваним процесом.

27. Учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами "а", "б", "в", "г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, аргументованих обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип "правової визначеності" буде порушено.

28. Верховний Суд під час аналізу доводів та аргументів касаційної скарги також взяв до уваги: предмет позову, правову природу спірних правовідносин, складність справи, факт розгляду даної справи судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію та врахував межі, порядок, повноваження судів щодо розгляду справи.

29. Відповідно до статті 7 ГПК України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезна-ходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

30. Відповідно до частини першої статті 46 цього Кодексу сторони користуються рівними процесуальними правами.

31. На підставі наведеного, надання стороні будь-яких переваг, зважаючи на сферу її діяльності, правовий статус, предмет спірних відносин, призведе до порушення одної з основних засад господарського судочинства - рівності учасників судового процесу перед законом і судом.

32. Отже, Верховний Суд вважає, що скаржник не дотримав умову допуску справи до касаційного оскарження, у якій предметом позову є стягнення у розмірі 341 620,00 грн, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

33. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

34. Зважаючи на конкретні обставини цієї справи та відсутність обґрунтованих підстав, що підпадають під дію виключень з пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку щодо відмови у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою позивача згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись нормами статті 234, пункту 2 частини третьої статті 287, пункту 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 910/14740/22 за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Господарського суду Одеської області від 20.11.2023 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.05.2024.

2. Касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуюча І. Кондратова

Судді С. Бакуліна

Н. Губенко