ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"12" червня 2024 р. Справа № 911/1483/24

Господарський суд Київської області у складі судді Горбасенка П.В., перевіривши заяву ОСОБА_1

до Садівничого товариства «Садівницьке товариство «Красне»

про забезпечення позову

установив:

10.06.2024 через канцелярію Господарського суду Київської області одночасно з пред`явленням позову ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову через заборону відповідачу передавати на баланс до ТОВ «ДТЕК» або іншим чином відчужувати трансформаторні підстанції та електромережі СГ «Красне», що розміщені за адресою: Київська обл., Бучанський р-н, с. Михайлівка-Рубежівка, хутір Красне.

Приписами ст. 136, ч. 5 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) унормовано, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

До заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно із ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ст. 4 та п.п. 3 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до господарського суду заяви про вжиття запобіжних заходів та забезпечення позову сплачується судовий збір у сумі 0, 5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно приписів ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2024 становить 3 028, 00 грн.

Приписами ч. 1 ст. 6, ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі, у тому числі з використанням електронного платіжного засобу або за допомогою платіжних пристроїв.

Судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

З огляду на викладене суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до заяви, містили відомості про те, за яку саме заяву (скаргу, дію) сплачується судовий збір.

Подібний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 9901/144/20.

Відтак розрахунковий документ про перерахування судового збору додається до заяви (скарги) і має містити відомості про те, яка саме заява (скарга, дія) оплачується судовим збором.

На офіційному вебпорталі «Судова влада України» в Інтернеті (http://court.gov.ua/fair/) в розділі «судовий збір» зазначено платiжнi реквiзити для перерахування судового збору при зверненні до Господарського суду Київської області та приклад заповнення графи «призначення платежу» в платіжному документі.

Водночас як доказ сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову заявник подав до суду квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки № ПН3801868 від 06.06.2024 на суму 1 514, 00 грн, в якій у графі «призначення платежу» зазначено: « 101 Судовий збір, за позовом ОСОБА_1 , Господарський суд Київської області Михайлова Ганна Павлівна ».

Отже, долучена до матеріалів заяви про забезпечення позову квитанція про сплату № ПН3801868 від 06.06.2024 не може бути прийнята судом як належний доказ сплати судового збору за подання такої заяви, оскільки в означеній квитанції відсутні відомості про оплату судового збору саме за подання заяви про забезпечення позову.

Близька за змістом правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30.03.2018 у справі № 914/1542/17, від 16.01.2019 у справі № 905/1057/18, від 13.02.2020 у справі № 910/4557/18 та ухвалах Верховного Суду від 27.04.2020 у справі № 910/5640/18, від 12.05.2020 у справі № 910/7841/19, від 03.09.2020 у справі № 923/713/19 та від 11.01.2021 у справі № 921/302/20.

За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідну заяву про забезпечення позову подано без дотримання вимог ст. 139 ГПК України.

Відповідно до ч. 7 ст. 140 ГПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З огляду наведеного, оскільки заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 139 ГПК України, суд дійшов висновку про повернення заявнику такої заяви у порядку ч. 7 ст. 140 ГПК України.

В розрізі викладених висновків, суд зазначає, що:

- причиною повернення заяви є не надмірний формалізм суду, а невиконання саме заявником вказаних нормативно-правових приписів та його відповідне відношення до підготовки документів, що надаються суду;

- системний аналіз норм процесуального закону свідчить, що реалізація особою права на подання заяви про забезпечення позову до суду здійснюється через дотримання визначеної процесуальним законом процедури (порядку), яка передбачає виконання чітких та передбачуваних вимог ГПК України щодо форми, змісту заяви та документів, які додаються до неї, недотримання яких має відповідні процесуальні наслідки для заявника;

- норми процесуального права побудовані на чіткій позиції дисциплінованості як суду, так і учасників справи, а зазначене покладено в основу засад господарського судочинства з метою спрощення судового розгляду справи, скорочення судового розгляду, а також розвитку поваги в учасників справи як один до одного, так і до суду.

Суд звертає увагу ОСОБА_1 на те, що:

- повернення заяви про забезпечення позову з наведених підстав не перешкоджає повторному зверненню до суду з відповідною заявою, після усунення зазначених недоліків, а отже, право заявника на доступ до правосуддя в цьому випадку жодним чином не обмежується;

- є усталена судова практика, згідно якої достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову; саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідачів від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви; звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову (відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.01.2020 у справі № 922/2163/17 та від 12.05.2020 у справі № 910/14149/19).

Керуючись ст. 136, 139, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

Повернути ОСОБА_1 заяву про забезпечення позову з доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею відповідно до ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в апеляційному порядку - до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів згідно із ч. 2 ст. 254, ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя П.В.Горбасенко