ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2024 р. Справа №914/2450/22(914/3289/23)

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді (доповідача) МАТУЩАКА О.

суддів КРАВЧУК Н.М.

СКРИПЧУК О.С.

За участю секретаря судового засідання Телинько Я.П.

За участю представників сторін від:

позивача: арбітражний керуючий Коваль В.В.;

відповідача: Криницький В.М. (в порядку самопредставництва);

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю -Автотехсервіс-, м. Тернопіль (вх. ЗАГС 01- 05/1113/24 від 16.04.2024 )

на рішення Господарського суду Львівської області від 20.03.2024 ( повне рішення - 27.03.2024., суддя Чорній Л.З.)

у справі № 914/2450/22(914/3289/23)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БНК-Україна", м.Львів

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю -Автотехсервіс-, м. Тернопіль

про стягнення 9 331 954,56 грн

у межах справи №914/2450/22

у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Бел-Петрол Трейдинг", м. Львів

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "БНК-Україна", м. Львів

В С Т А Н О В И В:

Суть спору.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 02.11.2022 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ «БНК-Україна». Визнано грошові вимоги ТОВ «Бел-Петрол Трейдінг» до боржника у розмірі 325 736 124,00 грн заборгованості та 24 810,00 грн судового збору. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника та процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Коваля Віталія Валерійовича.

Постановою суду від 24.05.2023 припинено процедуру розпорядження майном ТОВ «БНК-Україна» та повноваження розпорядника майна арбітражного керуючого Коваля В.В.; боржника визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, а ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Коваля В.В.

Судом оприлюднено на офіційному веб-сайті Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду повідомлення про визнання ТОВ «БНК-Україна» банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

03.11.2023 через систему «Електронний суд» ТОВ «БНК-Україна» подало позовну заяву до відповідача ТОВ «-Автотехсервіс-» про стягнення 9 331 954,56 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у відповідача наявна заборгованість за поставлений товар за додатковими угодами №14 від 28.12.2021, №15 від 28.01.2022, №16 від 26.01.2022 до договору поставки товару від 27.11.2020 № 361-ДТ-20/Д та додатковою угодою №14 від 28.12.2021 до договору поставки товару від 28.11.2020 № 361-А92-20/Д, яка не була оплачена ним у строк, визначений договорами.

Господарський суд Львівської області рішенням від 20.03.2024 позов задовольнив частково. Стягнув з ТОВ «-Автотехсервіс-» на користь ТОВ «БНК-Україна» 9 325 056,07 грн - заборгованості, 4 598,66 грн - 3 % річних та 119 983,44 грн - судового збору. Визначив органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення право нараховувати 3% річних за формулою: сума 3% річних = С х 3 х Д : 365 : 100 (С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення): - на суму боргу 9 325 056,07 грн за період із 04.11.2023 до моменту виконання рішення суду ТОВ «-Автотехсервіс-». У решті частини позовних вимог - відмовив.

Вказане рішення мотивоване тим, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання в частині оплати за отриманий товар за остаточною ціною, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості є обґрунтованими. При цьому, суд вказав, що оскільки відповідач сформував податковий кредит з врахуванням остаточних цін на товар за додатковими угодам, за якими стягується заборгованість у цій справі, то вказане свідчить про те, що сторонами погоджено коригування остаточної ціни отриманого покупцем товару.

В частині стягнення 3% річних суд, здійснивши перерахунок вказаної суми, дійшов висновку, що обґрунтованим є нарахування 3% річних, що підлягає стягненню, у розмірі 4 598, 66 грн, а тому у стягненні 2 299, 33 грн відмовив.

Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу та інших учасників справи.

ТОВ «-Автотехсервіс-» подало апеляційну скаргу на зазначене рішення, в якому просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення місцевого господарського суду скасувати, прийнявши нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Покликається на те, що позивачем не надано жодної первинної документації (накладних, товаротранспортних накладних, тощо), яка б підтверджувала факт здійснення господарських операцій, на підставі яких у позивача виникло право вимоги, а у відповідача виникли б обов`язки щодо сплати наведених у змісті позову сум. Зазначає, що позивач не надав документального підтвердження коригування та узгодження остаточної ціни партій товару в розумінні змісту абз. 2 п. 2 додаткових угод, оскільки між сторонами не підписано доповнень до жодної додаткової угоди. Саме відсутність інших доказів в обґрунтування позовних вимог зумовила подання позивачем клопотання про витребування податкової декларації від ГУ ДПС в Тернопільській області.

Щодо висновків суду, які стали підставою для задоволення позовних вимог, про формування податкового кредиту вказав, що ТОВ «БНК Україна» здійснили розрахунок коригування в ЄРПН та податкові накладні, які відображали господарські операції із урахуванням остаточної ціни, в тому числі, не маючи на те підстав, включили і ті, де остаточна ціна не була узгоджена з ТОВ «-Автотехсервіс-». Після коригування ТОВ «БНК Україна» податкових накладних та внесення їх у ЄРПН, бухгалтерія ТОВ «-Автотехсервіс-» включила ці сум у податковий кредит, а також помилково включилау податковий кредит кориговані суми ПДВ з господарських операцій з урахуванням остаточної ціни за додатковими угодами, не маючи на те належних документів. За результатами розгляду цієї справи ТОВ «-Автотехсервіс-» буде подано уточнений розрахунок до декларації з ПДВ за звітний період, у якому допущено таку помилку.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, покликається на те, що оскільки відповідач сформував податковий кредит з урахуванням остаточних цін на товар за додатковими угодам, за якими стягується заборгованість у цій справі, то вказане свідчить про те, що сторонами погоджено коригування остаточної ціни отриманого покупцем товару. Адже без наявності первинних документів відповідач був позбавлений сформувати кредит за період лютий березень 2022 року на суму, яка є аналогічною вартості товару за остаточною ціною.

Інших клопотань чи заяв, в порядку ст. 207 ГПК України, сторонами подано не було.

06.06.2024 в судове засідання з`явилися представники позивача та відповідача, які навели доводи та заперечення по суті апеляційної скарги.

Фактичні обставини справи а оцінка суду.

Місцевим господарським судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 27.11.2020 між ТОВ «БНК-Україна» (постачальник) та ТОВ «-Автотехсервіс-» (надалі - покупець) укладено договір 361-ДТ-20/Д поставки товару (надалі - договір поставки дизельного пального).

Відповідно до п. 1.1. договору, постачальник зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити у період: з грудня 2020 року по листопад 2021 року нафтопродукти, надалі - товар, паливо дизельне ДТ-Л/З-К5, сорт С/F (з поліпшеними температурними характеристиками) виробництва ВАТ «Мозирський НПЗ»/ВАТ «Нафтан» у кількості до 8 640 тонн (+/-10 % в опціоні постачальника).

Як визначено в абз. 2 пп. 1.1.1. договору, кількість товару в конкретній партії, опціон, термін поставки, ціна та вартість кожної узгодженої до поставки партії товару визначаються відповідними додатковими угодами, які є невід`ємною частиною договору (надалі - додаткова угода) і укладаються сторонами на місячний період в порядку, передбаченому п.1.1.2 договору, якщо інше не буде погоджено сторонами.

Також 28.11.2020 між ТОВ «БНК-Україна» (постачальник) та ТОВ «-Автотехсервіс-» укладено договір поставки товару № 361-А92-20/Д (надалі - договір поставки бензину). Відповідно до пункту 1.1. договору, постачальник зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити у період: з грудня 2020 року по листопад 2021 року нафтопродукти (надалі товар), бензин неетильований виробництва ВАТ «Мозирський НПЗ» у кількості до 2 880, 00 тонн (+/-10 % в опціоні постачальника).

Як визначено в аб. 2 пп. 1.1.1. договору, кількість товару в конкретній партії, опціон, термін поставки, ціна та вартість кожної узгодженої до поставки партії товару визначаються відповідними додатковими угодами, які є невід`ємною частиною договору і укладаються сторонами на місячний період в порядку, передбаченому п.1.1.2 договору, якщо інше не буде погоджено сторонами.

Відповідно до п 1. додаткової угоди №14 до договору поставки дизельного пального передбачено, що постачальник зобов`язується передати у власність, а покупець прийняти паливо дизельне ДП-3-К5, сорт F виробництва ВАТ «Мозирський НПЗ» (надалі - товар) та оплатити його за попередньою ціною і в обсягах, визначених в таблиці п.1 додаткової угоди №14.

Як визначено п. 2 додаткової угоди №14, товар поставляється покупцю на умовах 100% передоплати протягом п`яти банківських днів від дати виставлення постачальником рахунку на оплату узгодженої місячної партії товару. У разі відсутності переоплати в установлений термін, постачальник має право скасувати номінацію неоплаченої партії (частини партії) і передоплати даний обсяг. Розрахунок остаточної ціни за поставлений товар здійснюється після поставки узгодженої партії товару і закінчення коригувального періоду, що зазначені у додатковій угоді, і формується в місяці, коли стали відомі всі складові остаточної ціни та оформляється сторонами доповненням до відповідної додаткової угоди.

Пунктом 8 додаткової угоди №14 передбачено, що остаточна ціна товару, який поставляється згідно з цією додатковою угодою, буде визначена у національній валюті України при оформленні доповнення до даної додаткової угоди за формулою.

За твердженням позивача, остаточна ціна партії товару за додатковою угодою №14 становить 36 903 652,34 грн.

За додатковою угодою №14 ТОВ «БНК-Україна» здійснено поставку товару на користь ТОВ «-Автотехсервіс-» товару за остаточною ціною 36 903 652,34 грн., а ТОВ «-Автотехсервіс-» здійснено оплату - в розмірі 31 671 770,59 грн. З огляду на вказане, різниця між попередньої та остаточною ціною становить 5 231 881,75 грн.

Відповідно до п 1. додаткової угоди №15 до договору передбачено, що постачальник зобов`язується передати у власність, а покупець прийняти паливо дизельне ДП-3-К5, сорт F виробництва ВАТ «Нафтан» (надалі - товар) та оплатити його за попередньою ціною і в обсягах, визначених в таблиці п.1 додаткової угоди №15.

Як визначено п. 2 додаткової угоди №15 товар поставляється покупцю на умовах 100% передоплати протягом п`яти банківських днів від дати виставлення постачальником рахунку на оплату узгодженої місячної партії товару. У разі відсутності переоплати в установлений термін, постачальник має право скасувати номінацію неоплаченої партії (частини партії) і передоплати даний обсяг. Розрахунок остаточної ціни за поставлений товар здійснюється після поставки узгодженої партії товару і закінчення коригувального періоду, що зазначені у додатковій угоді, і формується в місяці, коли стали відомі всі складові остаточної ціни та оформляється сторонамид до відповідної додаткової угоди.

Пунктом 8 додаткової угоди №15 передбачено, що остаточна ціна товару, який поставляється згідно з даною додатковою угодою, буде визначена у національній валюті України при оформленні доповнення до даної додаткової угоди за формулою.

За додатковою угодою №15 ТОВ «БНК-Україна» здійснено поставку товару на користь ТОВ «-Автотехсервіс-» товару за остаточною ціною 16 297 877,00 грн., а ТОВ «-Автотехсервіс-» здійснено оплату в розмірі 16 200 385,92 грн. Таким чином, різниця становить 97 491, 08 грн.

Відповідно до п 1. додаткової угоди №16 до договору передбачено, що постачальник зобов`язується передати у власність, а покупець прийняти паливо дизельне ДП-3-К5, сорт F виробництва ВАТ «Мозирський НПЗ» (надалі - товар) та оплатити його за попередньою ціною і в обсягах, визначених в таблиці п.1 додаткової угоди №16.

Як визначено п. 2 додаткової угоди №16 товар поставляється покупцю на умовах 100% передоплати протягом п`яти банківських днів від дати виставлення постачальником рахунку на оплату узгодженої місячної партії товару. У разі відсутності переоплати в установлений термін, постачальник має право скасувати номінацію неоплаченої партії (частини партії) і передоплати даний обсяг. Розрахунок остаточної ціни за поставлений товар здійснюється після поставки узгодженої партії товару і закінчення коригувального періоду, що зазначені у додатковій угоді, і формується в місяці, коли стали відомі всі складові остаточної ціни та оформляється сторонами доповненням до відповідної додаткової угоди.

Пунктом 8 додаткової угоди №16 передбачено, що остаточна ціна товару, який поставляється згідно з даною додатковою угодою, буде визначена у національній валюті України при оформленні доповнення до даної додаткової угоди за формулою.

Позивач зазначив що остаточна ціна партії товару за додатковою угодою №16 становить 22 250 382,14 грн.

За додатковою угодою №16 ТОВ «БНК-Україна» здійснено поставку товару на користь ТОВ «-Автотехсервіс-» за остаточною ціною 22 250 382,14 грн, а ТОВ «-Автотехсервіс-» здійснено оплату в розмірі 20 179 605,71 грн. З огляду на це, різниця становить 2 070 776, 43 грн.

Таким чином, загальний розмір заборгованості ТОВ «-Автотехсервіс-» перед ТОВ «БНК-Україна», на думку позивача, становить 9 325 056,07 грн.

Окрім цього, згідно з даними Єдиного реєстру податкових накладних (додаток №1-А) за 2022-2023 роки ТОВ «БНК-Україна» зареєстровано на ТОВ «-Автотехсервіс-» всього 17 653 701,78 грн самого ПДВ, що становить 105 922 210,68 грн обсягу всіх операцій з ПДВ (17 653 701,78*6 = 105 922 210,68).

З аналізу даних Єдиного реєстру податкових накладних та податкового обліку позивача (додаток №2-А) податкові накладні та розрахунки коригування (далі - ПН/ РК) за вищевказаний період були складені виключно за господарськими операціями січня-березня 2022 року та зареєстровані на відповідача за такими додатковими угодами:

- за ДУ № 13 від 25.11.2021 до договору № 361-А92-20/Д складено і зареєстровано ПН/РК на 0,00 грн обсягу постачання з ПДВ, в т.ч. ПДВ - 0,00 грн.;

- за ДУ № 14 від 28.12.2021 до договору № 361-А92-20/Д складено і зареєстровано ПН/РК на 14 024 906.80 грн обсягу постачання з ПДВ, в т.ч. ПДВ 2 337 484,47 грн.:

- за ДУ №15 від 26.01.2022 до договору № 361-А92-20/Д складено і зареєстровано ПН/РК на 14 000 000,00 грн обсягу постачання з ПДВ, в т.ч. ПДВ 2 333 333,34 грн.;

- за ДУ №13 від 25.11.2021 до договору № 361-ДТ-20/Д складено і зареєстровано ПН/РК на -2 015 573,16 грн обсягу постачання з ПДВ, в т.ч. ПДВ -335 928,86 грн.;

- за ДУ № 14 від 28.12.2021 до договору № 361-ДТ-20/Д складено і зареєстровано ПН/РК на 36 903 652,36 грн обсягу постачання з ПДВ, в т.ч. ПДВ 6 150 608,73 грн.;

- за ДУ № 15 від 28.12.2021 до договору № 361-ДТ-20/Д складено і зареєстровано ПН/РК на 16 297 876,98 грн обсягу постачання з ПДВ, в т.ч. ПДВ 2 716 312,83 грн.:

- за ДУ № 16 від 26.01.2022 до договору № 361-ДТ-20/Д складено і зареєстровано ПН/РК на 22 250 382.11 грн обсягу постачання з ПДВ, в т.ч. ПДВ 3 708 397,02 грн.:

- за ДУ № 1 від 25.11.2021 до договору № 503-А95-21/Д складено і зареєстровано ПН/РК на 356 124,06 грн обсягу постачання з ПДВ, в т. ч. ПДВ -59 354,01 грн.;

- за ДУ№ 2 від 28.12.2021 до договору № 503-А95-21/Д складено і зареєстровано ПН/РК на 2 443 312,19 грн обсягу постачання з ПДВ, в т. ч. ПДВ 407 218,70 грн.;

- за ДУ № 3 від 28.01.2022 до договору № 503-А95-21/Д складено і зареєстровано ПН/РК на 2 373 777,36 грн обсягу постачання з ПДВ, в т.ч. ПДВ 395 629,56 грн.

Тобто всього на 105 922 210,58 грн обсягу постачання з ПДВ, в т.ч. ПДВ 17 653 701,78 грн.

З аналізу декларацій з податку на додану вартість та додатків 1 до них, зокрема за січень-березень 2022 року, а саме: розділу II податковий кредит по графах 2 «постачальник (індивідуальний податковий номер)» вбачається, що єдиним контрагентом, по якому був сформований податковий кредит ТОВ «-Автотехсервіс-», був ТОВ «БНК-Україна».

Згідно з Деклараціями з податку на додану вартість за 2022 рік та січень - жовтень 2023 ТОВ «-Автотехсервіс-» було сформовано податковий кредит від ТОВ «БНК-Україна» в сумі 17 653 701,78 грн самого ПДВ, що дорівнює сумі ПДВ по складених та зареєстрованих позивачем на господарські операції податкових накладних та розрахунків коригування до них.

Таким чином, відповідач сформував податковий кредит по всіх операціях з позивачем, в тому числі, по заявлених в позові додаткових угодах.

Зокрема, у декларації з податку на додану вартість за звітний період березень 2022 року та додатку 1 до неї відображені суми ПДВ по коригуваннях, складених на остаточну ціну товару від 16.03.2022: сума ПДВ по розрахунках коригуваннях від 16.03.2023 у звітному періоді березень 2023 року, складених до податкових накладних за звітні періоди січень 2022 року і лютий 2022 року дорівнює 1 163 372,40 грн (додаток 2-А), тобто аналогічно сумі ПДВ, відображеній у декларації з податку на додану вартість за звітний період березень 2022 року та додатку 1 до неї (додаток 3-А та/або таблицю 2.2. у додатку 1 до декларації з податку на додану вартість за звітний період березень 2022 року).

Відповідач сформував податковий кредит з врахуванням остаточних цін на товар за додатковими угодам за якими стягується заборгованість в межах цієї справи.

Суд першої інстанції вказав, що враховуючи наведене, реєстрація податкових накладних та в подальшому розрахунків коригування обома сторонами свідчать про те, що сторонами погоджено коригування остаточної ціни отриманого покупцем товару.

Позивач звернувся до відповідача з вимогою за вих. № 01- 27/914/2450/22/299 від 05.10.2023 про сплату заборгованості у розмірі 9 325 056,07 грн протягом 3 (трьох) банківських днів. Вказана вимога отримана відповідачем 20.10.2023, однак відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання.

Оцінка суду.

Згідно з ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно з ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 662 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно з приписами статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з п. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Частиною 2 ст. 693 ЦК України встановлено, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, ТОВ "БНК-Україна" виконало умови договорів у частині поставки товару, а відповідачем сплачено за вказаний товар суму попередньої ціни.

У цій справі предметом апеляційного оскарження є правомірність стягнення з відповідача оплати за поставлений позивачем товар за остаточною ціною, тобто стягнення різниці між попередньою та остаточною ціною.

Так, згідно п. 2.7 договору ціна по кожній партії товару є попередньою, згідно з додатковою угодою, і остаточною, згідно з доповненнями до відповідної угоди. Попередня ціна визначається і фіксується сторонами у додатковій угоді. Оплата за товар покупцем за попередньою ціною є однією з умов для початку поставки товару постачальником.

Пункт 2.3 договору та п. 2 додаткової угоди визначають умови оплати. 100% передоплати здійснюється протягом п`яти банківських днів від дати виставлення продавцем рахунку на оплату узгодженої місячної партії товару.

Відповідно до п. 2.8 договору, п. 2 додаткової угоди розрахунок остаточної ціни за поставлений товар здійснюється після поставки узгодженої партії товару і закінчення коригувального періоду, що зазначені у додатковій угоді, та формується в місяці, коли стали відомі всі складові остаточної ціни, і оформляється сторонами доповненням до відповідної додаткової угоди.

З огляду на зазначене, узгодження остаточної ціни за товар, а також строк, з якого у відповідача виникає обов`язок із оплати за поставлений товар за остаточною ціною, безумовно врегульовано сторонами положеннями договорів та додаткових угод до нього.

Позивачем не надано доказів підписання між сторонами доповнень до визначених додаткових угод, а також жодних доказів на підтвердження вчинення позивачем дій, спрямованих на підписання таких доповнень чи доказів відмови від їх підписання відповідачем. Відтак доводи позивача про те, що відповідач вказані доповнення не підписав би є необґрунтованими та не підтверджуються жодними доказами.

Оскільки вказане вище залишилося поза увагою суду першої інстанції, то позовні вимоги задоволено судом безпідставно.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий господарський суд помилково врахував оформлення відповідачем податкового кредиту на аналогічну остаточній ціні суму як обставину, що свідчить про узгодження між сторонами остаточної ціни за поставлений товар та вказав це як єдину підставу для задоволення позовних вимог.

Так, у разі наявності дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені права доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару. Податкові накладні мають оцінюватися судом в сукупності з іншими доказами у справі. Правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі №916/922/19.

Разом з тим, у цій справі має місце не дефект первинних документів, а відсутність таких щодо визначення остаточної ціни за товар. Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідач не заперечує факт отримання товару, а також здійснення попередньої оплати за нього. Проте вважає відсутнім наявність боргу перед позивачем через неузгодження остаточної ціни.

Наявність податкової накладної та факт її реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних не є єдиною та достатньою підставою, яка надає право платнику податку на додану вартість на віднесення сум сплаченого (нарахованого) податку на додану вартість до податкового кредиту, оскільки таке право виникає за правилами приписів підпунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у т.ч. в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у т. ч. при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16.06.2020 у справі №400/987/19.

З огляду на зазначене, податкова накладна, яка містить неточну інформацію, оскільки складена без наявності первинних документів і є одностороннім документом, на відмінну від договору, акту приймання- передачі, накладної тощо, а тому не може породжувати правових наслідків. Більше того, відповідач не позбавлений можливості скоригувати суми, які підлягають включенню до податкового кредиту на підставі підписаних первинних документів, які на той час були відсутні.

Колегія суддів не погоджується із застосуванням судом першої інстанції стандарту доказування «вірогідність доказів», оскільки у цій справі єдиним доказам, згідно вимог договорів та додаткових угод до них, що свідчить про узгодження між сторонами остаточної ціни є підписані доповнення до додаткових угод, які позивачем надано не було.

Враховуючи зазначене, оформлення відповідачем податкового кредиту на суму рівнозначну різниці між попередньою та остаточною ціною, без дотримання позивачем умов договорів та додаткових договорів до них в частині підписання доповнень не свідчить про завершення коригування та узгодження сторонами остаточної ціни за товар та не може бути підставою для стягнення такої суми в судовому порядку.

Відповідно ст.ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Беручи до уваги зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення скасуванню із прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судові витрати.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням наведеного вище, апеляційний господарський суд дійшов висновку про покладення судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції на позивача.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 270, 275 , 277, 281- 284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю -Автотехсервіс- задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 20.03.2024 у справі №914/2450/22(914/3289/23) скасувати. Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

2. Судовий збір у розмірі 119 983, 44 грн за розгляд справи в суді першої інстанції залишити за позивачем.

3. Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю "БНК-Україна" (79012, м. Львів, вул. Сахарова А. академіка, буд. 42, каб. 407; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю -Автотехсервіс- (46003, м. Тернопіль, вул. За Рудкою, буд. 33, офіс 40; ) 179 975, 16 грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Стягнення судового збору здійснити з дотриманням вимог п. 1 ч. 1 ст. 64 КУзПБ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до Верховного Суду.

Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Повний текст постанови складено та підписано 18.06.2024.

Головуючий суддя О.І. МАТУЩАК

Судді Н.М. КРАВЧУК

О.С. СКРИПЧУК