СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2024 року м. Харків Справа № 922/5445/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Склярук О.І., суддя Гетьман Р.А. , суддя Россолов В.В.,

при секретарі судового засідання : Погребняк А.М.,

за участі представників сторін: не прибули,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача, за вх. №804 Х/1 на рішення господарського суду Харківської області від 04.03.24 ( суддя Новікова Н. А. ) у справі №922/5445/23

за позовом Приватного акціонерного товариства Харківенергозбут , м. Харків,

до Акціонерного товариства «Готель «МИР» , м. Харків,

про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію за договором про постачання електричної енергії споживачу від 01.01.2019 № 2-1978С, пені, 3% річних та інфляційних втрат у загальному розмірі 564622,05 грн.

ВСТАНОВИВ:

ПрАТ "Харківенергозбут" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою (вх. № 5445/23 від 27.12.2023) до відповідача - АТ «Готель «МИР», в якій просила суд стягнути з відповідача на користь позивача 564622,05 грн, з яких: заборгованість за спожиту електричну енергію за договором про постачання електричної енергії споживачу від 01.01.2019 № 2-1978С в сумі 236518,47 грн; пеня в сумі 244802,36 грн; 3% річних в сумі 20271,54 грн та інфляційні втрати в сумі 63029,68 грн, а також просить стягнути з відповідача судовий збір у сумі 8469,33 грн та повернути позивачу з Державного бюджету України помилково сплачену різницю судового збору в розмірі 427,42 грн. Розгляд справи позивач просив здійснити в порядку спрощеного позовного провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань по договору про постачання електричної енергії споживачу від 01.01.2019 № 2-1978С (укладеному шляхом підписання Заяви-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу від 03.01.2019) в частині внесення оплату в розмірах та в строки, що передбачені зазначеним договором, за фактично спожиту електричну енергію за загальний період з січня 2022 року по серпень 2023 року. Позивач зазначає, що протягом вказаного періоду відповідач не здійснював належним чином оплату за спожиту електричну енергію, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість за договором в розмірі 236518,47 грн за період з листопада 2022 року по серпень 2023 року. Також позивач зазначає, що ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.05.2023 у справі № 922/1353/23 затверджено укладену між сторонами мирову угоду, предметом якої є заборгованість по договору про постачання електричної енергії споживачу від 01.01.2019 № 2-1978С за спожиту електричну енергію за період з січня 2022 року по жовтень 2022 року в сумі 1.139.892,49 грн, а також нараховані у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання: пеня в сумі 43614,99 грн за період лютий-липень 2022 року; 3% річних у сумі 6262,72 грн за період лютий-жовтень 2022 року та індекс інфляції в сумі 65969,64 грн за період квітень-жовтень 2022 року. Втім, відповідачем зобов`язання щодо оплати вказаної заборгованості не виконано. Зазначені вище обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом про стягнення з відповідача основної заборгованості за електричну енергію в розмірі 236518,47 грн за період з листопада 2022 року по серпень 2023 року, а також нарахованих у зв`язку з неналежним виконанням грошового зобов`язання: пені в сумі 244802,36 грн за період з 01.08.2022 по 31.08.2023; 3% річних у сумі 20271,54 грн за період з 01.11.2022 по 31.08.2023 та інфляційних у сумі 63029,68 грн за період з листопада 2022 року по липень 2023 року.

Господарським судом Харківської області прийнято рішення у справі № 922/5445/23 від 04.03.2024 р. , яким позов задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Готель «МИР» (, юридична адреса: 61072, м. Харків, пр-т Науки, буд. 27А) на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (, юридична адреса: 61037, м. Харків, вул. Георгія Тарасенка (раніше - вул. Плеханівська), буд. 126) заборгованість за спожиту електричну енергію за договором про постачання електричної енергії споживачу від 01.01.2019 № 2-1978С в сумі 236518,47 грн на п/р із спеціальним режимом використання НОМЕР_1 у філії ХОУ АТ "Ощадбанк", МФО 351823.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Готель «МИР» (, юридична адреса: 61072, м. Харків, пр-т Науки, буд. 27А) на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (, юридична адреса: 61037, м. Харків, вул. Георгія Тарасенка (раніше - вул. Плеханівська), буд. 126) 3% річних в сумі 20271,54 грн та інфляційні втрати в сумі 63029,68 грн на п/р НОМЕР_2 у ХОУ АТ "Ощадбанк", МФО 351823.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Готель «МИР» (, юридична адреса: 61072, м. Харків, пр-т Науки, буд. 27А) на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (, юридична адреса: 61037, м. Харків, вул. Георгія Тарасенка (раніше - вул. Плеханівська), буд. 126) судовий збір в сумі 4797,29 грн

Відмовлено у стягненні пені в сумі 244802,36 грн.

Не погодившись з прийнятим судом першої інстанції рішенням в частині відмови у стягненні пені, позивач звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить рішення, в частині відмови у стягненні пені, скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог щодо стягнення пені. Вважає, що рішення по справі, в оскаржуваній частині, прийнято судом з неправильним застосуванням норм матеріального права. Зокрема посилається, що Постанова НКРЕКП, на яку послався суд першої інстанції, є підзаконним актом та має меншу юридичну силу перед законами ЦК України та ГК України. Зазначена Постанова також не є спеціальним законом.

Крім того, заявником апеляційної скарги було надано клопотання про зупинення апеляційного провадження до закінчення перегляду у касаційному порядку Об`єднаною Палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційної скарги по справі № 911/1359/22.

Для розгляду справи шляхом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів: головуючий суддя Склярук О.І., суддя Гетьман Р.А.. суддя Россолов В.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.04.2024 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача , на рішення Господарського суду Харківської області від 04.03.2024 у справі №922/5445/23, встановлено учасникам справи строк до 19.04.2024 включно для подання відзивів на апеляційну скаргу з доказами їх надсилання (доданих до них документів) іншим учасникам справи, Витребувано матеріали справи №922/5445/23 з Господарського суду Харківської області.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.05.2024 р. у справі №922/5445/23 розгляд справи призначено на 23.05.2024 р.

У судовому засіданні, яке відбулося 23.05.2024 р. приймав участь представник заявника апеляційної скарги, який підтримав свої вимоги.

На задоволенні заявленого клопотання про зупинення апеляційного провадження не наполягав у зв`язку з тим, що Об`єднаною Палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду вже прийнята постанова по справі № 911/1359/22.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.05.2024 р. у судовому засіданні оголошувалася перерва до 12.06.2024 р.

У судове засідання, яке відбулося 12.06.2024 представники сторін не з`явилися. Про час та місце проведення судового засідання сторони повідомлялися належним чином. Явка представників сторін у судове засідання судом не визнавалася обов`язковою

Від представника заявника апеляційної скарги через систему Електронний суд надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, та додаткові пояснення по справі.

У додаткових поясненнях апелянт категорично не погоджується з позицією Об`єднаної палати і вважає її такою, що суперечить конституційному принципу верховенства права. Вважає, що жодна норма чинного законодавства України не встановлює обов`язку судів застосовувати правові позиції Верховного Суду.

Відповідно до приписів частини 1 статті 273 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. В подальшому строк дії воєнного стану було продовжено.

Відповідно до наказу Східного апеляційного господарського суду від 25.03.2022 №03 «Про встановлення особливого режиму роботи суду в умовах воєнного стану» встановлено особливий режим роботи Східного апеляційного господарського суду в умовах воєнного стану з 01.04.2022 та запроваджено відповідні організаційні заходи, зокрема:

- тимчасово зупинено розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу до усунення обставин, які в умовах воєнної агресії проти України зумовлюють загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів і працівників суду;

- запроваджено з 01.04.2022 роботу Східного апеляційного господарського суду у віддаленому режимі. Режим роботи суду може бути змінений з урахуванням об`єктивних обставин загострення збройної агресії (у тому числі ведення бойових дій) на адміністративно-територіальній одиниці місця розташування суду;

- рекомендовано учасникам судових справ утриматись від відвідування суду, свої процесуальні права та обов`язки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України, реалізовувати з використанням офіційної електронної пошти суду: ;

- забезпечено приймання та опрацювання вхідної кореспонденції, що надходить до суду засобами електронного зв`язку. У разі відсутності об`єктивної можливості дотримання приписів процесуального законодавства та Положення про автоматизовану систему документообігу суду, відповідні дії здійснювати після усунення обставин, що зумовили таку неможливість.

Відповідно до ст.26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.

При цьому, згідно Рекомендацій прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

На підставі вищевикладеного, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, враховуючи поточну обстановку, що склалася в місті Харкові, суд був вимушений вийти за межі строку встановленого ст.273 ГПК України.

Відповідно до приписів статті 269 Господарського процесуального кодексу України, Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі. ( ч.1 ст.270 ГПК України)

Заслухавши доповідь головуючого по справі ( суддю доповідача), дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши представника заявника апеляційної скарги, який приймав участь у судовому засіданні, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права судова колегія зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено такі обставини справи

У зв`язку з відокремленням функції з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" з 01.01.2019 ПрАТ "Харківенергозбут" є постачальником електричної енергії за вільними цінами на підставі Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 19.06.2018 №505 та постачальником універсальних послуг на території Харківської області у відповідності до Постанови НКРЕКП від 26.10.2018 № 1268.

Позивачем надано до матеріалів позовної заяви копію договору від 01.01.2019 № 2-1978С про постачання електричної енергії споживачу - АТ «Готель «МИР», який не підписаний споживачем.

Водночас, у матеріалах позовної заяви міститься підписана з боку споживача - АТ «Готель «МИР» та засвідчена його печаткою копія Комерційної пропозиції від 01.12.2020 №1Ф-Р для споживачів з запланованим обсягом споживання до 50000 кВт*год на місяць «Оплата електричної енергії один раз за фактично спожиту електричну енергію (плата за надання послуг з розподілу електричної енергії здійснюється Споживачем Оператору системи розподілу)», яка є Додатком № 2 до договору від 01.01.2019 № 2-1978С, тобто являється невід`ємною частиною зазначеного договору (далі по тексту - Комерційна пропозиція № 1Ф-Р)

Також, у матеріалах позовної заяви міститься підписана з боку споживача - АТ «Готель «МИР» та засвідчена його печаткою копія Заяви-приєднання від 03.01.2019 до договору про постачання електричної енергії споживачу, яка є Додатком № 1 до договору № 2-1978С, тобто являється невід`ємною частиною зазначеного договору (далі по тексту - Заява-приєднання).

Із вказаної Заяви-приєднання вбачається, що споживач, ознайомившись з умовами договору про постачання електричної енергії споживачу (далі - Договір) на сайті електропостачальника ПрАТ "Харківенергозбут" в мережі Інтернет за адресою.zbutenergo.kharkov.ua або в друкованому виданні, що публікується в межах території ліцензованої діяльності ПрАТ "Харківенергозбут", приєднався до умов Договору на умовах Комерційної пропозиції Постачальника № 2 з такими персоніфікованими даними Споживача:

Споживач - Публічне акціонерне товариство «Готель «МИР»;

код ЄДРПОУ Споживача - 04824844;

вид та адреса об`єкта - готельне господарство, 61072, м. Харків, пр. Науки, 27а;

Оператор, з яким Споживач уклав договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії - АТ "Харківобленерго";

дата початку постачання - з 01.01.2019.

Відповідно до Заяви-приєднання, Споживач, погодившись з цією заявою-приєднанням (акцептувавши її), засвідчує вільне волевиявлення щодо приєднання до умов Договору в повному обсязі. З моменту акцептування цієї заяви-приєднання в установленому Правилами роздрібного ринку порядку Споживач та Постачальник набувають всіх прав та обов`язків за Договором і несуть відповідальність за їх невиконання (неналежне виконання) згідно з умовами Договору та чинним законодавством України.

Судом першої інстанції також встановлено, що відповідач - АТ «Готель «МИР» неналежно виконував свої зобов`язання щодо внесення оплат за спожиту електричну енергію за договором за період з січня 2022 року по жовтень 2022 року, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість за вказаний період у розмірі 1.139.892,49 грн, що стало підставою для звернення позивача - ПрАТ "Харківенергозбут" до Господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з відповідача - АТ «Готель «МИР» заборгованості за договором про постачання електричної енергії споживачу від 01.01.2019 № 2-1978С за спожиту електричну енергію за період з січня 2022 року по жовтень 2022 року у розмірі 1.139.892,49 грн, пені за період з лютого 2022 року по липень 2022 року в розмірі 43614,99 грн, 3% річних з лютого 2022 року по жовтень 2022 року в розмірі 6262,72 грн та інфляційних втрат за період з квітня 2022 року по жовтень 2022 року в розмірі 65969,64 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 11.04.2023 у справі №922/1353/23 (суддя Погорелова О.В.) вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

У процесі розгляду справи № 922/1353/23 до суду від сторін надійшла заява від 29.05.2023 про затвердження мирової угоди, укладеної між ПрАТ "Харківенергозбут" та АТ «Готель «МИР» 26.05.2023.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.05.2023 у справі №922/1353/23 затверджено мирову угоду, укладену між ПрАТ "Харківенергозбут" та АТ «Готель «МИР» 26.05.2023 в редакції, викладеній у тексті зазначеної ухвали суду, згідно з якою:

- предметом цієї Мирової угоди є врегулювання на підставі взаємних поступок спору у господарській справі № 922/1353/23, який виник між Сторонами в результаті неналежного виконання Відповідачем зобов`язань з оплати електричної енергії, поставленої за укладеним між Сторонами Договором про постачання електричної енергії споживачу від 01.09.2021 № 2-1978С, а саме: заборгованість за спожиту електричну енергію (за період з січня по жовтень 2022 року) в сумі 1.139.892,49 грн, пеня у сумі 43614,99 грн, 3% річних у сумі 6262,72 грн, індекс інфляції у сумі 65969,64 грн. Загальна сума заборгованості складає 1.255.739,84 грн;

- відповідач визнає заявлені позивачем у справі № 922/1353/23 позовні вимоги в повному обсязі;

- сторони остаточно домовляються на підставі взаємних поступок про відстрочення та розстрочення сплати заборгованості за спожиту електричну енергію у сумі 1.139.892,49 грн, пеня в сумі 43614,99 грн, 3% річних у сумі 6262,72 грн, індекс інфляції в сумі 65969,64 грн, та погоджують, що вона підлягає сплаті Відповідачем на користь Позивача в період з 29.05.2023 по 30.01.2024 щомісячно частинами відповідно до затвердженого Сторонами у Мировій угоді графіку.

Проте, відповідач - АТ «Готель «МИР» не виконав своїх зобов`язань в частині здійснення розрахунку з позивачем - ПрАТ "Харківенергозбут" за спожиту електричну енергію з січня 2022 року по жовтень 2022 року, яка є предметом Мирової угоди, затвердженої ухвалою суду від 30.05.2023 у справі № 922/1353/23.

Також відповідачем - АТ «Готель «МИР» не виконано зобов`язання в частині внесення оплати за електричну, що була ним спожита в наступному періоді, а саме: з листопада 2022 року по серпень 2023 року, на загальну суму 236518,47 грн.

Тому позивач - ПрАТ "Харківенергозбут" звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача основної заборгованості за електричну енергію в розмірі 236518,47 грн за період з листопада 2022 року по серпень 2023 року, а також нарахованих у зв`язку з неналежним виконанням грошового зобов`язання: пені в сумі 244802,36 грн за період з 01.08.2022 по 31.08.2023; 3% річних у сумі 20271,54 грн за період з 01.11.2022 по 31.08.2023 та інфляційних у сумі 63029,68 грн за період з листопада 2022 року по липень 2023 року.

Як зазначалося вище, рішенням по справі позовні вимоги задоволено частково. Відмовлено у стягненні пені в сумі 244802,36 грн.

Позивач рішення по справі оскаржує лише в частині відмови у стягненні пені.

Відповідно до приписів частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на наведене, судова колегія переглядає рішення по цій справі тільки в частині відмови у стягненні пені.

Як убачається з матеріалів справи, станом на момент ухвалення судом першої інстанції даного рішення в матеріалах справи відсутні, а відповідачем, не надано доказів, які б свідчили про сплату ним заборгованості за електричну енергію в розмірі 236518,47 грн за період з листопада 2022 року по серпень 2023 року або які б могли спростувати наявність у відповідача вищезазначеної заборгованості. На підставі зазначеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за спожиту електричну енергію за договором про постачання електричної енергії споживачу від 01.01.2019 № 2-1978С в сумі 236518,47 грн є обґрунтованими та доведеними належними і допустимими доказами, тому задовольняє позовні вимоги в цій частині в повному обсязі.

Позивач у позові також просив стягнути з відповідача пеню в сумі 244802,36 грн, яка була ним нарахована у зв`язку порушенням виконання грошового зобов`язання за період з 01.08.2022 по 31.08.2023.

Відповідно до приписів статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з частиною 1 статті 610 та пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України , порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

За приписами пункту 1 статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частинами 1-3 статті 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 8 Комерційної пропозиції № 1Ф-Р та Комерційної пропозиції № 1/23Ф-П передбачено, у разі порушення Споживачем строків оплати електричної енергії передбачених п. 5 комерційної пропозиції Постачальник проводить нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюються нарахування, від суми боргу, за кожен день прострочення платежу, у тому числі за день оплати: пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюються нарахування, від суми боргу, за кожен день прострочення платежу.

Враховуючи, що відповідачем - АТ «Готель «МИР» порушено строки оплати за спожиту електричну енергію за договором про постачання електричної енергії споживачу від 01.01.2019 № 2-1978С, у відповідності до умов п. 8 Комерційної пропозиції № 1Ф-Р та Комерційної пропозиції № 1/23Ф-П у позивача - ПрАТ "Харківенергозбут" виникло право вимагати сплати відповідачем пені за порушення строків виконання грошового зобов`язання.

Проте, зазначені вимоги ( стягнення пені у розмірі 244 802, 36 грн) не було задоволено судом першої інстанції з огляду на приписи Постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 322.

Судова колегія при розгляді апеляційної скарги враховує правову позицію, яка була викладена у постанові Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.04.2024р. по справі № 911/1359/22.

Так, Верховний Суд зазначив наступне.

Правовий статус НКРЕКП, її завдання, функції, повноваження та порядок їх здійснення визначає Закон України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг".

Відповідно до статті 1 вказаного Закону Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України. Особливості спеціального статусу Регулятора обумовлюються його завданнями і повноваженнями та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливостях організації та порядку діяльності Регулятора, в особливому порядку призначення членів Регулятора та припинення ними повноважень, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Регулятора та гарантії незалежності в прийнятті ним рішень у межах повноважень, визначених законом, встановленні умов оплати праці членів та працівників Регулятора.

Згідно з частиною 1 статті 3 цього Закону Регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України.

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 6 Закону України «Про ринок електричної енергії» до повноважень Регулятора на ринку електричної енергії належать, зокрема, затвердження правил ринку, правил ринку «на добу наперед» та внутрішньодобового ринку, кодексу системи передачі, кодексу систем розподілу, кодексу комерційного обліку, правил роздрібного ринку, порядку розподілу пропускної спроможності міждержавних перетинів, який включає в тому числі положення щодо особливостей розподілу пропускної спроможності міждержавних перетинів з третіми державами, інших нормативно-правових актів та нормативних документів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 6 Закону України «Про ринок електричної енергії» Регулятор має право приймати рішення, що є обов`язковими до виконання учасниками ринку.

Пунктом 3 частини 2 статті 14 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» визначено, що Регулятор на своїх засіданнях приймає нормативно-правові акти з питань, що належать до його компетенції. Згідно частини 2 цієї статті рішення Регулятора оформлюються постановами, крім рішень щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення контролю, які оформлюються розпорядженнями. Рішення Регулятора підписуються Головою.

Відповідно до пункту 1 частини 1 вказаного Закону для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор приймає обов`язкові до виконання рішення з питань, що належать до його компетенції.

Отже, НКРЕКП (Регулятор) здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, Регулятор на своїх засіданнях приймає нормативно-правові акти з питань, що належать до його компетенції та є обов`язкові до виконання.

Об`єднана палата констатує, що постанова № 332 від 25.02.2022 (у редакції від 26.04.2022) прийнята НКРЕКП (Регулятором) в межах своїх повноважень, а тому її положення, у тому числі, підпункт 16 пункту 1, відповідно до якого на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування зупиняється нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії, є обов`язковими до виконання всіма учасниками ринку та мають застосовуватись останніми у своїй господарській діяльності.

Що стосується посилання скаржника на те, що у даному випадку мали застосовуватися норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, оскільки вони мають вищу юридичну силу ніж постанова НКРЕКП № 332 від 25.02.2022 (у редакції від 26.04.2022) Об`єднана палата виходить з наступного.

Статтею 1 Конституції України передбачено, що Україна є правовою державою.

Як зазначив Конституційний Суд України у рішенні №9-рп/2001 від 19.06.2001 у справі № 1-37/2001, в правовій державі існує сувора ієрархія нормативних актів, відповідно до якої постанови та інші рішення органів виконавчої влади мають підзаконний характер і не повинні викривляти сутність і зміст законів.

Отже, нормативні акти, що затверджуються Регулятором, не можуть суперечити Конституції України та законам, які регулюють господарські відносини на ринку електроенергії.

Відповідно до частини першої статті 66 Закону «Про ринок електричної енергії» купівлю-продаж електричної енергії за двосторонніми договорами здійснюють виробники, електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, трейдери, гарантований покупець та споживачі.

Істотні умови двосторонніх договорів визначені у частині третій статті 66 вказаного Закону, якими є, зокрема, умови про права, обов`язки та відповідальність сторін (пункт 8 частини третьої статті 66 Закону).

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону «Про ринок електричної енергії» до повноважень Регулятора на ринку електричної енергії належить, зокрема, затвердження типових та примірник договорів, визначених цим Законом, а відповідно до частини четвертої цієї ж статті рішення Регулятора є обов`язковими до виконання учасниками ринку (крім споживачів, що не є учасниками оптового енергетичного ринку).

Таким чином, наведений аналіз нормативних актів дозволяє дійти висновку, що Регулятор наділений повноваженням нормативного регулювання договірних відносин на ринку електроенергії, зокрема, через затвердження типових і примірних договорів.

Типові і примірні договори входять до системи джерел господарського договірного права як особливі нормативно-правові акти. Затвердження таких договорів уповноваженими державними органами є формою державною регулювання договірних відносин у сфері господарювання.

Відповідно до частини четвертої статті 179 ГК України типові договори затверджуються Кабінетом Міністрів України або у випадках, передбачених законом, іншим органом або органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Одним з принципів функціонування ринку електричної енергії є відповідальність учасників ринку за недотримання правил ринку, правил ринку «на добу наперед» та внутрішньо добового ринку, кодексу системи передачі, кодексу систем розподілу, кодексу комерційного обліку, правил роздрібного ринку, інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов договорів, що укладаються на цьому ринку (пункт 16 частини другої статті З Закону «Про ринок електричної енергії»).

Унормування відповідальності за невиконання договорів на ринку електроенергії відбувається, зокрема, шляхом визначення відповідних положень щодо відповідальності у типових договорах, які затверджуються Регулятором, і мають силу нормативно-правового акта.

Частина четверта статті 179 Господарського кодексу України закріплює межі вільного розсуду сторін господарського договору при визначенні його умов, а саме обов`язковість відповідності умов господарського договору певного виду типовим договорам, затвердженим Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим державним органом або органом державної влади. Укладаючи договір на основі типового договору, затвердженого відповідним державним органом в межах його компетенції, сторони повинні враховувати імперативні правила, що містяться в типовому договорі. Разом з тим сторони мають право конкретизувати його умови та доповнити їх, якщо такі доповнення не суперечать його змісту.

Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

В подальшому Законами України від 15.03.2022 № 2119-ІХ, від 21.04.2022 № 02212-ІХ, від 22.05.2022 № 2263-ІХ, від 15.08.2022 № 2500-IX, від 16.11.2022 № 2738-IX, від 7.02.2023 № 2915-IX, від 2.05.2023 № 3057-IX, від 27.07.2023 № 3275-IX, від 8.11.2023 № 3429-IX, від 06.02.2024 № 3564-IX «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затверджено укази Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 6.02. 2023 № 58/2023 , від 1.05.2023 № 254/2023, від 26.07.2023 року № 451/2023,від 6.11.2023 № 734/2023, від 5.02.2024 № 49/2024 строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Статтею 1 Закону України від 12.05.2015 «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до частини 2 статті 9 цього Закону Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Статтею 17 вказаного Закону встановлено, що органи державної влади України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, громадські об`єднання, а також громадяни зобов`язані сприяти діяльності військового командування та військових адміністрацій у запровадженні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану на відповідній території.

Відповідно до положень частини 1 статті 20 наведеного Закону правовий статус та обмеження прав і свобод громадян та прав і законних інтересів юридичних осіб в умовах воєнного стану визначаються відповідно до Конституції України та цього Закону.

Об`єднана палата ураховує, що Національна комісія, яка здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в преамбулі Постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 зазначила мету та підстави її прийняття.

Зокрема, Регулятор заначив, що такою метою є забезпечення операційної безпеки функціонування основної частини ОЕС України від 25 лютого 2022 року, ураховуючи Протокол наради щодо обговорення заходів стабілізації учасників ринку електричної енергії під час особливого періоду та діє відповідно до законів України «Про ринок електричної енергії», «;Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг».

Згідно з пунктом 5 Постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 (у редакції Постанови НКРЕКП від 27.02.2022 № 333) рекомендовано учасникам ринку електричної енергії на період дії особливого періоду зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії".

Згідно з підпунктом 16 пункту 1 Постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 (у редакції Постанови НКРЕКП від 26.04.2022 № 413) на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування надати такі настанови - зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії.

Отже, з урахування дії на території України воєнного стану, для учасників ринку електричної енергії, якими укладено типові договори відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» та постанов НКРЕКП, пункт 5 Постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 (у редакції Постанови НКРЕКП від 27.02.2022 № 333) - це бажана з точки зору держави модель поведінки, яка має обов`язковий характер для учасників ринку електричної енергії.

Підпункт 16 пункту 1 Постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 (у редакції Постанови НКРЕКП від 26.04.2022 № 413) - це імперативна норма, якою держава вказала учасниками ринку електричної енергії, що на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування зупиняється нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії».

Отже, Об`єднана палата доходить висновку про те, що рішення Регулятора щодо порядку застосування норм про відповідальність учасників на ринку електроенергії не суперечать нормам Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України про відповідальність у договірних відносинах з огляду на те, що Регулятор в силу Закону наділений повноваженнями унормовувати договірні відносини суб`єктів господарювання, що проводять свою діяльність у сфері енергетики, у тому числі в частині відповідальності за невиконання (неналежне виконання) договірних зобов`язань на ринку електричної енергії.

При цьому Об`єднана палата наголошує на тому, що такі рішення Регулятора не скасовують встановлену нормами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України відповідальність за порушення договірних зобов`язань для учасників ринку електроенергії, та не встановлюють мораторію для застосування цієї відповідальності, позаяк Регулятор, який наділений повноваженнями нормативного регулювання договірних відносин на ринку електроенергії, з метою забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії, під час особливого періоду, в межах наданих йому Законом повноважень тимчасово зупинив нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії.

Об`єднана палата звергає увагу, що норми постанови №332 від 25.02.2022 (у редакції від 27.02.2022 № 333, у редакції від 26.04.2022 ) прийняті Регулятором в межах своїх повноважень.

Таким чином, хоча постанова НКРЕКП № 332 від 25.02.2022 має нижчу юридичну силу порівняно з Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України, втім її норми є обов`язковими до виконання всіма учасниками ринку та мають застосовуватись останніми у своїй господарській діяльності на ринку електроенергії, зокрема, які уклали між собою двосторонні договори відповідно до статті 66 Закону України "Про ринок електричної енергії", що також обумовлено положеннями статті 179 Господарського кодексу України, яка встановлює нормативне обмеження вільного розсуду сторін господарського договору при визначенні його умов у разі укладання типового договору.

Відмовляючи у задоволенні позову у стягненні пені, суди попередніх інстанцій посилалися на приписи Постанови №332, а саме підпункт 16 пункту 1 такого змісту: на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування надати таку настанову - зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії.

Суд першої та апеляційної інстанцій, вказували, зокрема, таке:

- повноваження НКРЕКП, визначені Законом, пунктом 1 частини другої статті 17 якого установлено, що регулятор має право приймати рішення з питань, що належать до його компетенції, які є обов`язковими до виконання;

- як визначено пунктом 1 частини першої статті 2 Закону регулятор, яким є НКРЕКП, здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зокрема у сфері енергетики: діяльності з виробництва, передачі, розподілу, постачання електричної енергії, зберігання енергії; діяльності з організації купівлі-продажу електричної енергії на ринку "на добу наперед" та внутрішньодобовому ринку, забезпечення купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, трейдерської діяльності тощо;

- відповідно до частини першої статті 3 Закону регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України;

- вказаною постановою регулятор надав настанову щодо зупинення нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених відповідними договорами, для всіх учасників ринку електричної енергії, у тому числі у випадку застосування таких штрафних санкцій не лише оператором системи передачі, яким є позивач, але й у випадку застосування до такої особи відповідальності у вигляді штрафних санкцій іншим учасником ринку за іншими договорами, чим досягається баланс інтересів всіх учасників ринку у період оголошення воєнного стану для запобігання негативним наслідкам у відповідній сфері.

Отже, суди попередніх інстанцій застосували приписи Постанови №332 як ті, що мають обов`язковий характер для учасників ринку електричної енергії.

Об`єднана палата погоджується з таким висновком судів попередніх інстанцій, виходячи з вищенаведених висновків про обов`язковість застосування учасниками ринку електроенергії у цьому аспекті саме норм постанов НКРЕКП, відповідно до яких на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування зупиняється нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" між учасниками ринку електричної енергії.

Об`єднана палата також виходить з того, що Регулятор визначив модель поведінки як зупинення нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" між учасниками ринку електричної енергії, та вказав чітко визначений період, а саме на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування, а не скасував нарахування та стягнення штрафних санкцій або увільнив від їх нарахування або стягнення.

Як убачається з тексту рішення у справі № 922/5445/23, суд першої інстанції. Відмовляючи у стягнені пені також посилався на Постанову НКРЕКП від 25.02.2022 № 332, яку було прийнято відповідно до законів України «Про ринок електричної енергії», «;Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні з 24.02.2022 відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, ураховуючи Протокол наради щодо обговорення заходів стабілізації учасників ринку електричної енергії під час особливого періоду з метою забезпечення операційної безпеки функціонування основної частини ОЕС України від 25.02.2022.

Крім того, при прийнятті рішення по справі , судом першої інстанції було враховано правові позиції Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду. які було викладено у постанові від 26.07.2023 у справі № 922/1948/22.

З огляду на наведене, судова колегія також приходить до висновку, що позивачем з порушенням вимог пп. 16 п. 1 Постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 було нараховано відповідачу пеню в розмірі 244802,36 грн за період з 01.08.2022 по 31.08.2023, тобто за період дії воєнного стану в Україні, у зв`язку з чим зазначені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів частин 1 та 2 статті 236 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Частиною 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, Господарський процесуальний кодекс України зобов`язує суд при прийнятті рішення враховувати висновки щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду, а твердження заявника апеляційної скарги про те, що висновки Верховного Суду не є обов`язковими для застосування судом, є безпідставними.

Крім того, саме заявник апеляційної скарги просив суд зупинити апеляційне провадження до розгляду у касаційному порядку Об`єднаною Палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційної скарги по справі № 911/1359/22 вважаючи, що постанова по справі № 911/1359/22 буде мати значення під час розгляду його апеляційної скарги.

Відповідно до приписів статті 275 Господарського процесуального кодексу України, Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення;

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. ( ст. 276 ГПК України).

В даному випадку судова колегія приходить о висновку, що судом першої інстанції рішення по справі прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права у зв`язку з чим, рішення по справі залишається без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Судові витрати покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276 , 281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Харківенергозбут, м.Харків, на рішення Господарського суду Харківської області від 04.03.2024 у справі №922/5445/23 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду Харківської області від 04.03.2024 у справі №922/5445/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 -289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 17.06.24.

Головуючий суддя О.І. Склярук

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя В.В. Россолов