УХВАЛА

про забезпечення позову

м. Київ

12.06.2024Справа № 910/7191/24

Суддя Господарського суду міста Києва Бойко Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецпідводбуд-7" про забезпечення позову у справі №910/7191/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецпідводбуд-7" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецпроект-Інвест" про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецпідводбуд-7" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецпроект-Інвест" про стягнення заборгованості за договором субпідряду №10022020 від 10.02.2020.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що відповідач протиправно ухиляється від виконання взятих на себе за договором субпідряду №10022020 від 10.02.2020 зобов`язань щодо належного прийняття виконаних позивачем робіт (підписання переданої документації та відповідних актів приймання виконаних будівельних робіт), чим створює умови для ухилення від оплати таких робіт, заборгованість за розрахунками щодо виконання яких перед позивачем становить 341 688 824,05 грн.

При цьому, в підтвердження своїх доводів щодо належного виконання робіт за договором субпідряду №10022020 від 10.02.2020 та фактичного прийняття відповідачем виконаних позивачем робіт останній звертає увагу на те, що укладаючи такий договір відповідач діяв на виконання договору №11-ПМП-240 з виконання частини робіт з будівництва об`єкту "Будівництво Подільського мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві" від 11.11.2019, укладеного останнім з Товариством з обмеженою відповідальністю "Еко-Буд-Трейд", яке в свою чергу виступало генеральним підрядником за договором генерального підряду №11/04-17 від 11.04.2017, укладеного з Комунальним підприємством "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва", як замовником будівництва.

Наразі, роботи виконані позивачем за договором субпідряду №10022020 від 10.02.2020 були здані відповідачем Товариству з обмеженою відповідальністю "Еко-Буд-Трейд", як генеральному підряднику, та, в свою чергу, Комунальному підприємству "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва", як замовнику будівництва, а заборгованість по їх оплаті перед відповідачем стала предметом стягнення за рішенням Господарського суду міста Києва від 14.02.2024 у справі №910/16294/23.

Наведене, на переконання позивача, свідчить про підтвердження належного виконання ним робіт за договором субпідряду №10022020 від 10.02.2020, а, відтак, і неналежність виконання відповідачем грошового зобов`язання по їх оплат, у зв`язку з чим виникла заборгованість у загальному розмірі 341 688 824,05 грн., з метою стягнення якої позивачем і ініційовано звернення з даним позов до суду.

Після звернення з наведеним позовом до суду позивачем було подано заяву про забезпечення позову, за змістом якої просить:

- накласти арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецпроект-Інвест", які знаходяться на рахунках в банківських установах, Державній казначейській службі України, в межах суми заявлених позовних вимог, а саме 341 688 824,05 грн.;

- накласти арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Буд-Трейд", які знаходяться на рахунках в банківських установах, Державній казначейській службі України, і які підлягають перерахуванню (стягненню) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецпроект-Інвест" на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2024 у справі №910/16294/23, в межах суми заявлених позовних вимог, а саме 341 688 824,05 грн.;

- заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Спецпроект-Інвест", його посадовим особам та будь-яким іншим особам, які мають право діяти від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецпроект-Інвест", вчиняти дії з укладення правочинів щодо переходу від Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецпроект-Інвест" прав на отримання від Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Буд-Трейд" грошових коштів на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2024 у справі №910/16294/23, відчужувати таке право іншим шляхом.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд відзначає, що розгляд питання вжиття заходів забезпечення позову не залежить від вирішення питання відкриття провадження у справі за поданим позовом, зокрема, в контексті порядку черговості їх розгляду при одночасному поданні, а тому, дотримуючись визначених процесуальних строків не вбачає перешкод у розгляді заяви позивача про забезпечення позову до вирішення питання відкриття провадження за поданим ним позовом.

Розглянувши заяву позивача, дослідивши додані до неї та позову документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких вона ґрунтується, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для її часткового задоволення з огляду на наступне.

Приписами статті 136 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (такий правовий висновок було сформовано ще у постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", що є актуальним та чинним по сьогоднішній день).

Тобто з метою збалансування інтересів сторін у справі законодавцем визначено умови, за яких постановлення ухвали про забезпечення позову є правомірним, а саме - наявність обставин, які прямо свідчать, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення. Тому відсутність доказів на підтвердження таких умов та вжиття заходів забезпечення позову на підставі лише припущень матиме наслідком порушення прав та інтересів особи, щодо якої вжиті такі заходи.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі, грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач посилається на те, що заявлена до стягнення за поданим позовом сума коштів (341 688 824,05 грн.) є досить значною, в той же час, згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецпроект-Інвест" не має у своїй власності жодних об`єктів нерухомості, а тому виконання можливого рішення за поданим позовом у примусовому порядку можливе виключно за рахунок коштів, наявних на рахунках відповідача.

Поряд з цим, позивач вказує, що поведінка посадових осіб ТОВ "Спецпроект-Інвест" під час виконання договору субпідряду №10022020 від 10.02.2020 свідчить про можливе перерахування останнім грошових коштів третім особам, що ускладнить та/або унеможливить ефективний захист та поновлення порушених прав позивача за захистом яких він звернувся з даним позовом до суду.

Крім того, позивач зазначає, що рішенням Господарського суду міста Києва від 14.02.2024 у справі №910/16294/23 було задоволено позовні вимоги ТОВ "Спецпроект-Інвест" та стягнуто на його користь з ТОВ "Еко-Буд-Трейд" грошові кошти у розмірі 852 483 381,29 грн., що фактично свідчить про перебування у розпорядженні останнього коштів ТОВ "Спецпроект-Інвест", якими відповідач може розпорядитися на власний розсуд як шляхом відчуження, так і передачею іншим чином майнових прав на їх отримання.

Тому, на підставі наведених доводів, позивач і просить вжити визначених у подані ним заяві заходів забезпечення позову.

Суд враховує, що наведені посилання позивача підтверджуються доданими ним роздруківками з загальнодоступних ресурсів, а тому погоджується з його доводами щодо наявності обставин відсутності у власності відповідача будь-якого іншого майна окрім належних йому грошових коштів (в т.ч. майнових прав на їх отримання згідно судового рішення), перерахування яких чи відступлення майнових прав на їх отримання іншим особам за час вирішення спору за поданим позивачем позовом може унеможливити досягнення мети звернення з ним до суду отримання заявлених до стягнення коштів при умові задоволення позову.

Наведені обставини у їх сукупності дають обґрунтовані підстави вважати, що має місце існування обставин, а не виключно припущень заявника, щодо можливого ухилення відповідачем від виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення позову, в тому числі шляхом виведення з підприємства активів у вигляді майнових прав на отримання коштів, що у випадку вчинення таких дій фактично нівелює можливість захисту прав і інтересів позивача в обраний ним спосіб.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні Європейського Суду з прав людини "Продан проти Молдови" Суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін. Не може бути й мови, щоб закріплені в пункті 1 статті 6 процесуальні гарантії, що надаються сторонам, - справедливий, відкритий та швидкий судовий розгляд - не передбачали виконання судових рішень. Тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно доступу до суду та провадження у справі, скоріш за все призвело б до виникнення ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, який держави зобов`язалися поважати, підписавши Конвенцію. Таким чином, виконання рішення, постановленого судом, мало вважатися невіддільним складником "судового розгляду", передбаченого у статті 6.

При цьому, сфера зобов`язань Договірних держав за статтею 13 коливається в залежності від природи скарги заявника; проте засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як на практиці, так і за законом (рішення у справі "Кудла проти Польщі"). Існування такого засобу повинно бути достатнім не тільки в теорії, але й на практиці, без чого йому бракуватиме необхідної доступності та ефективності (рішення у справі "Міфсуд проти Франції" та у справі "Пантелеєнко проти України").

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України №15-рп/2004 від 02.11.2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення №3-рп/2003 від 30.01.2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

За змістом статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення із заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Водночас арешт коштів на рахунках означає, що гроші залишаються у власності боржників і знерухомлюються з метою недопущення виведення грошових коштів з їх рахунків й уникнення виконання судового рішення у майбутньому, такий захід може бути скасований у випадку ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позову.

Немає підстав вважати, що застосування такого заходу забезпечення позову призведе до невиправданого обмеження прав відповідачів чи третіх осіб, оскільки грошові кошти залишаються у володінні та користуванні відповідачів, а можливість ними розпоряджатися обмежується на певний час лише щодо частини коштів, якої стосується спір.

Аналогічні висновки викладено в постановах Верховного Суду від 03.12.2020 у справі №911/1111/20, від 21.01.2022 у справі №910/5079/21, від 11.12.2023 у справі №904/1934/23.

З огляду на викладене, суд вбачає наявність зв`язку між заявленими до застосування заходами забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача в межах суми заявлених позовних вимог і предметом спору, співмірність таких заходів із заявленими вимогами. Вжиття наведених заходів забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав позивача на час вирішення спору в суді, в разі задоволення позову - забезпечить можливість виконання рішення суду. Навпаки, невжиття зазначених заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Поряд з цим, на момент вирішення даної заяви як позивачу, так, відповідно, і суду не відомо щодо наявності чи ні на рахунках відповідача необхідних обсягів коштів задля задоволення вимог позивача у випадку прийняття судом рішення про їх задоволення, у зв`язку з чим цілком обґрунтованим є очікування позивача щодо можливого задоволення його вимог за рахунок отримання відповідачем присуджених до стягнення рішенням Господарського суду міста Києва від 14.02.2024 у справі №910/16294/23 на його користь коштів.

В той же час, в межах розгляду спору за поданим позивачем позовом можуть бути підтверджені його посилання відносно того, що відповідач, як підрядник, не прийняв виконані позивачем, як субпідрядником, за договором субпідряду №10022020 від 10.02.2020 роботи (не підписав акти прийняття виконаних будівельних робіт), однак, одночасно з цим здав виконані на об`єкті будівництва: "Будівництво Подільського мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві", будівельні роботи генпідряднику та замовнику і пред`явив позов про стягнення коштів за їх виконання до генпідрядника ТОВ "Еко-Буд-Трейд" (справа №910/16294/23), чим, в свою чергу, може бути підтверджено існування недобросовісної поведінки посадових осіб відповідача, продовження якої в межах спірних правовідносин за договором субпідряду №10022020 від 10.02.2020 може зумовити унеможливлення виконання рішення за поданим позивачем позовом у випадку його задоволення при відчуженні відповідачем чи іншим чином відступленні майнових прав на отримання (стягнення) відповідних коштів з генпідрядника під час розгляду справи.

Тому, цілком обґрунтованим є твердження позивача про необхідність вжиття додаткових заходів забезпечення з метою унеможливлення відчуження чи іншим чином передання відповідачем за час розгляду позову позивача його прав вимоги до ТОВ "Еко-Буд-Трейд", які стали предметом розгляду у справі №910/16294/23, адже в протилежному випадку (відступлення таких прав за час розгляду позову та його задоволенням судом) у позивача може виникнути необхідність в ініціюванні нових позовів (наприклад щодо оскарження відповідного відступлення (відчуження) як фраудаторних дій) з метою досягнення мети захисту своїх порушених прав та інтересів, задля чого наразі подано даний позов, що не відповідатиме принципу ефективності правосуддя.

Разом з цим, суд відзначає, що як вбачається із рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2024 у справі №910/16294/23 відповідні права вимоги ТОВ "Спецпроект-Інвест" до ТОВ "Еко-Буд-Трейд" щодо отримання заявленої до стягнення суми коштів виникли не з судового рішення, а за відповідним правочином договором підряду №11-ПМП-240 на виконання окремих видів та комплексів робіт від 11.11.2019, укладеного між ними, у зв`язку з чим відповідна заборона підлягає ідентифікації в розрізі підстави виникнення відповідних прав вимоги саме з посиланням на договір, в межах правовідносин за яким вони виникли, а не судового рішення зі спору в таких правовідносинах.

Також, відповідно до рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2024 у справі №910/16294/23 з ТОВ "Еко-Буд-Трейд" стягнуто на користь ТОВ "Спецпроект-Інвест" заборгованість за договором підряду №11-ПМП-240 на виконання окремих видів та комплексів робіт від 11.11.2019 у загальному розмірі 852 483 381,29 грн. та судовий збір у розмірі 939 400,00 грн., що перевищує предмет стягнення за поданим позивачем позовом, у зв`язку з чим такі додаткові заходи забезпечення у вигляді заборони слід обмежити саме сумою заявлених позивачем вимог, тобто - 341 688 824,05 грн.

Отже, цілком обґрунтованим та співмірним із позовними вимогами в світлі обставин перебігу спірних правовідносин, відомих суду на даній стадії судового процесу, є вжиття додаткових окрім арешту заходів шляхом встановлення заборони відповідачу вчиняти дії з укладення правочинів щодо переходу від Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецпроект-Інвест" прав на отримання від Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Буд-Трейд" грошових коштів за договором підряду №11-ПМП-240 на виконання окремих видів та комплексів робіт від 11.11.2019 в межах суми у розмірі 341 688 824,05 грн., які є частиною предмету стягнення за рішенням Господарського суду міста Києва від 14.02.2024 у справі №910/16294/23, відчужувати таке право іншим шляхом.

В свою чергу, такі заходи забезпечення позову (арешт та заборони вчинення дій) у визначених обсягах не можуть призвести до зупинення господарської діяльності відповідача, оскільки розмір арештованих коштів та щодо яких встановлюється заборона відчуження (відступлення) майнових прав на їх отримання (стягнення) становить лише трохи більше третьої частини загальної суми присуджених до стягнення на користь відповідача у справі №910/16294/23 коштів, а такі заходи не породжують юридичних наслідків для списання коштів з рахунків відповідача чи вилучення його активів до моменту набрання законної сили рішенням у справі за поданим позивачем позовом та виникнення у відповідача обов`язку його виконання.

Що ж стосується вимоги позивача про накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Буд-Трейд", які знаходяться на рахунках в банківських установах, Державній казначейській службі України, і які підлягають перерахуванню (стягненню) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецпроект-Інвест" на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2024 у справі №910/16294/23, в межах суми заявлених позовних вимог, а саме 341 688 824,05 грн., то суд відзначає, що як свідчать відомості комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" станом на сьогоднішній день вказане рішення суду не набрало законної сили з огляду на його перегляд в суді апеляційної інстанції, провадження відносно чого наразі триває, у зв`язку з чим на сьогоднішній день воно не породжує жодних правових наслідків, в т.ч. щодо підтвердження обов`язку ТОВ "Еко-Буд-Трейд" по сплаті коштів на користь ТОВ "Спецпроект-Інвест".

Тобто такі заходи забезпечення позову є передчасними на сьогоднішній день, адже матеріали поданого позову та заяви не містять належних доказів , що підтверджують існування обов`язку ТОВ "Еко-Буд-Трейд" по сплаті на користь ТОВ "Спецпроект-Інвест" будь-яких коштів.

При цьому, дотримуючись принципу балансу інтересів суд звертає увагу учасників справи на те, що визначення наразі необхідності вжиття заходів забезпечення позову у встановлених обсягах не нівелює з огляду на приписи ст.ст. 136, 138, 143, 145 Господарського процесуального кодексу України як права позивача на заявлення про необхідність вжиття додаткових заходів забезпечення (в т.ч. шляхом арешту належних до сплати відповідачу коштів, що знаходяться в інших осіб) за наявності нових обставин та аргументів, так і права відповідача на заявлення необхідності скасування їх в цілому за належного спростування визначених правових підстав їх вжиття.

З огляду на наведене, заява позивача про вжиття заходів забезпечення позову підлягає частковому задоволенню шляхом: накладення арешту на грошові кошти ТОВ "Спецпроект-Інвест", які знаходяться на рахунках в банківських установах, Державній казначейській службі України, в межах суми заявлених позовних вимог, а саме 341 688 824,05 грн.; заборонити ТОВ "Спецпроект-Інвест", його посадовим особам та будь-яким іншим особам, які мають право діяти від імені ТОВ "Спецпроект-Інвест", вчиняти дії з укладення правочинів щодо переходу від ТОВ "Спецпроект-Інвест" прав на отримання від ТОВ "Еко-Буд-Трейд" грошових коштів за договором підряду №11-ПМП-240 на виконання окремих видів та комплексів робіт від 11.11.2019 в межах суми у розмірі 341 688 824,05 грн., відчужувати таке право іншим шляхом.

Згідно із ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає, зокрема, вид забезпечення позову і підстави його обрання.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення заяви ТОВ "Спецпідводбуд-7" про забезпечення позову із вжиттям визначених заходів забезпечення позову шляхом арешту коштів та забороною вчиненні дій у визначених межах на підставі викладених обставин.

Питання зустрічного забезпечення не вирішувалось з огляду на відсутність заяв щодо цього.

На підставі викладеного та керуючись статтями 136, 137, 140, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецпідводбуд-7" про забезпечення позову задовольнити частково.

2. До набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/7191/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецпідводбуд-7" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецпроект-Інвест" про стягнення заборгованості у розмірі 341 688 824,05 грн.:

2.1. накласти арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецпроект-Інвест" (ідентифікаційний код 32735530), які знаходяться на рахунках в банківських установах, Державній казначейській службі України, в межах суми заявлених позовних вимог, а саме 341 688 824 (тридцять сорок один мільйон шістсот вісімдесят вісім тисяч вісімсот двадцять чотири) грн. 05 коп.;

2.2. заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Спецпроект-Інвест" (ідентифікаційний код 32735530), його посадовим особам та будь-яким іншим особам, які мають право діяти від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецпроект-Інвест", вчиняти дії з укладення правочинів щодо переходу від Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецпроект-Інвест" прав на отримання від Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Буд-Трейд" грошових коштів за договором підряду №11-ПМП-240 на виконання окремих видів та комплексів робіт від 11.11.2019 в межах суми у розмірі 341 688 824 (тридцять сорок один мільйон шістсот вісімдесят вісім тисяч вісімсот двадцять чотири) грн. 05 коп., які є частиною предмету стягнення за рішенням Господарського суду міста Києва від 14.02.2024 у справі №910/16294/23, відчужувати таке право іншим шляхом.

3. В іншій частині в задоволенні заяви відмовити.

4. Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили з 12.06.2024, підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження відповідно до ч. 1 ст. 144 Господарського процесуального кодексу України.

5. Ухвала про забезпечення позову може бути пред`явлена до виконання в порядку передбаченому Законом України "Про виконавче провадження" протягом 3 (трьох) років з наступного дня після набрання ухвалою законної сили.

6. Стягувачем за даною ухвалою є Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецпідводбуд-7" (02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, буд. 4А, оф. 207/2; ідентифікаційний код 32769375).

7. Боржником за даною ухвалою є Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецпроект-Інвест" (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 21, оф. 107/3; ідентифікаційний код 32735530).

8. Ухвала може бути оскаржена в порядку і строки, визначені положеннями ст.ст. 253-259 Господарського процесуального кодексу України, шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя Роман Володимирович Бойко