ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2024м. ДніпроСправа № 904/798/24

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ

до Приватного підприємства "Атланта-Агро", м. Дніпро

про стягнення плати за користування вагонами у розмірі 37 449 грн. 60 коп.

Суддя Рудь І.А.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить стягнути з Приватного підприємства "Атланта-Агро" плату за користування вагонами у розмірі 37 449 грн 60 коп.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що саме дії (бездіяльність) з боку ПП "Атланта Агро" призвели до порушення вимог договору від 01.07.2020 про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 8203375, норм Статуту залізниць України та Правил перевезення вантажів, чим спричинили затримку вагонів на станції відправлення і, як наслідок, нарахування перевізником платежів, пов`язаних з цією затримкою.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.03.2024 вказану вище позовну заяву залишено без руху у зв`язку з тим, що остання подана без додержання вимог, викладених у статтях 164, 164 Господарського процесуального кодексу України.

08.03.2024 та 11.03.2024 від позивача через систему "Електронний суд" надійшли заяви про усунення недоліків.

Ухвалою господарського суду від 13.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в матеріалах справи документами.

28.03.2024 від відповідача через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позов, в якому останній вказує про таке:

- в актах загальної форми від 05.10.2023 позивачем внесена недостовірна інформація, що причиною затримки вагонів є відсутність митних документів, оскільки митні документи на спірні вагони були оформлені відповідачем 02.10.2023, 04.10.2023, 05.10.2023, що підтверджується відповідними деклараціями;

- спірні вагони відповідно до ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва у справі № 759/18609/23 від 28.09.2023 у кримінальному провадженні № 0001797 від 22.12.2022 були арештовані, у зв`язку з чим відповідач був позбавлений права розпорядження та/або користування вагонами, а спірні вагони не знаходилися в користуванні/розпорядженні відповідача. Таким чином, відсутня вина відповідача, що робить безпідставними нарахування плати за користування вагонами.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд вважає, що в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Позивач не скористався своїм правом на подачу відповіді на відзив на позов.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є: обставини укладання договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом; факт надання послуг; наявність перевізних документів - залізничних накладних; наявність підстав для нарахування плати за користування вагонами відповідно до відомостей форми ГУ-46 №№ 05100214, 06100056, 10100223; правомірність здійснення розрахунку заявленої до стягнення плати за користування вагонами.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Так, 29.09.2023 між Акціонерним товариством "Українська залізниця" (далі перевізник, позивач) та Приватним підприємством "Атланта-Агро" (далі - замовник, відповідач) укладено договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом.

Відповідно до пункту 1.1. договору, предметом договору є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах Замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг (далі - послуги) і проведення розрахунків за ці послуги.

Надання послуг за договором може підтверджуватися одним з таких документів: накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подання/збирання вагонів та маневрову роботу, інших документів (пункт 1.4 договору).

Договір є публічним договором, за яким перевізник бере на себе обов`язок здійснювати надання послуг, пов`язаних з організацією та здійсненням перевезення вантажів залізничним транспортом загального користування кожному, хто до нього звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх замовників, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (пункт 1.5 договору).

Договір, з урахуванням змін до нього, оприлюднюється перевізником як публічна пропозиція для укладання на веб-сайті http://uz-cargo.com/, з накладанням кваліфікованого електронного підпису (п. 1.6 договору).

Договір є укладеним з дня надання замовнику перевізником інформаційного повідомлення про укладання договору, але не раніше для введення його в дію відповідно до п. 12.1 договору (п. 1.10 договору).

Підпунктом 2.1.4 пункту 2.1 договору встановлено, що Замовник зобов`язується сплачувати послуги Перевізника та інші платежі, належні Перевізнику за Договором з сум внесеної передоплати за кодом платника.

Замовника зобов`язано відшкодовувати Перевізнику витрати, пов`язані із затримками вагонів, контейнерів і вантажів з причин, що не залежать від Перевізника, які виникли на станціях залізниць України, зокрема з наступних причин: неправильне оформлення відправниками перевізних документів; недодання до накладної документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил чи невірне їх оформлення; перевірка вантажів (маси вантажу) митними та іншими державними органами контролю; недотримання технічних умов розміщення та кріплення вантажів; недостатність грошевих коштів та закриття коду платника; інші причини. Оплата вказаних послуг здійснюється шляхом списання з сум внесеної передоплати за кодом платника (підпункт 2.1.5 пункту 2.1 договору).

Відповідно до пункту 3.4 договору замовник зобов`язаний сплачувати у визначеному договором розмірі плату за користування власними вагонами перевізника: під час виконання вантажних операцій на місцях загального користування; переданих замовнику на місцях незагального користування; затриманих на станціях в очікуванні подавання під вантажні або інші операції, з причин, які залежать від замовника; затриманих під час перевезення з інших причин, що не залежать від перевізника (далі - плата за користування власними вагонами перевізника).

Згідно з пунктом 3.4.3 договору, моментом початку відліку часу для нарахування плати за користування власними вагонами перевізника у випадках вказаних в пункті 3.4 Договору, є момент передачі замовнику власних вагонів перевізника або початку затримки відповідно до Правил користування вагонами. Загальний час, за який нараховується та сплачується замовником плата за користування власними вагонами перевізника, включає час перебування вагонів у безпосередньому розпорядженні замовника та час затримки вагонів з його вини в очікуванні подавання під вантажні або інші операції на станціях призначення і на підходах до них.

Договір діє з дня укладання, але не раніше дати введення в дію, що визначається перевізником в повідомленні про оприлюднення договору здійсненого на веб-сайті http://uz-cargo.com/ та діє до його припинення. Дата введення в дію не може бути раніше 30 днів з дня оприлюднення договору. На звернення замовника умови договору застосовується до відносин з замовником, які виникли між сторонами до його укладання та введення в дію (пункт 12.1 договору).

Договір припиняється: у зв`язку з розірванням договору за взаємною згодою сторін, або у зв`язку з односторонньою відмовою від договору, у випадках та в порядку прямо передбачен6их договором, або з підстав визначених законодавством (пункт 12.2 договору)

Доказів припинення, визнання недійсним або розірвання вказаного договору сторонами суду не надано.

Звертаючись з даним позовом позивач вказує про те, що 30.09.2023 о 14 год. 43 хв. на станцію Вінниця в адресу замовника прибули власні вагони №№58504523, 95774915, 58504846 (власності ПП «Атланто-Агро») по відправках №37435, 37434, 37437 Ізов (єкс. ПКП) - Вінниця. Після проведення технологічної обробки, згідно Технологічного процесу роботи станції Вінниця, вагони виставлено на передавальну колію №39 Тяжилівського парку станції, про заплановану подачу вагонів було повідомлено засобами телефонного зв`язку відповідального представника Замовника Флерка А.М. (довіреність від 01.01.2023 №01/23-12 додається). О 20 год. 10 хв. власним локомотивом ПрАТ "Вінницький олійножировий комбінат" вагони №№58504523, 95774915, 58504846 було забрано на під`їзну колію ПрАТ "Вінницький олійножировий комбінат" для ПП «Атланто-Агро» під навантаження, про що свідчить пам`ятка про подавання вагонів №1157 від 30.09.2023 № 1157.

Після закінчення вантажних операцій згідно пам`ятки про забирання вагонів №1200 від 02.10.2023 №1200 (копія додається) групу вагонів №№58504523, 95774915, 58504846, 53228011, 58508649, 95185773, 95186730, 95595765 з під`їзної колії ПрАТ "Вінницький олійножировий комбінат" виставлено на передавальну колію №39 Тяжилівського парку станції Вінниця для приймання вантажу до перевезення, але в зв`язку з відсутністю митних документів вагони було затримано. Про що було складено акт загальної форми №9609 від 02.10.2023 про засвідчення обставин початку затримки вагонів по причині оформлення митних документів. Вказаний акт підписано представником відповідача Флерком А.М.

05.10.2023 замовником надано повний пакет перевізних документів на частину вагонів, що були затримані, а саме: №№53228011, 58508649, 95185773, 95186730, 95595765 по відправці №33260290 Вінниця - Ізов (єксп. ПКП). На підставі вищевикладеного, акт на затримку від 02.10.2023 №9609 було закрито, про свідчить акт на закінчення затримки від 05.10.2023 №9798. Вказаний акт підписано представником Відповідача Флерком А.М.

А, у зв`язку з тим, що замовником не було надано митні документи на всю партію затриманих вагонів, а саме - на вагони №№58504523, 58504846, 95774915 - складено акт загальної форми від 05.10.2023 №9800 про початок затримки вагонів, які продовжували простоювати на станційних коліях в очікувані оформлення митних документів.

В подальшому, після надання повного пакету документів замовником, затримка припинена, про що оформлено акт загальної форми ГУ-23 № 10087 на закінчення затримки вагонів 12.10.2023 о 14 год. 45 хв., після чого вагони №№95774915, 58504846, 58504523 прийняті до перевезення по накладній №33294901 Вінниця - Ізов (єксп. ПКП) 12.10.2023 о 14 год. 45 хв. У відповідності до «Технологія оформлення пам`яток ф. ГУ-45 та ф. ГУ-45к, відомостей ф. ГУ-46, ф. ГУ-46а, ф. ГУ-46к, накопичувальної карточки ф. ФДУ-92, повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами в безпаперовому вигляді (із застосуванням ЕЦП)», була створено створена відомість плати за користування форми ГУ-46 №0610056, але в зв`язку зі збоєм в програмному забезпечені АРМ ПЗ години за затримку вагонів по актах загально форми не врахувались у відомість плати, в зв`язку з чим кошти на той час не були нараховані.

Аналогічна ситуація відбулась з замовником 02.10.2023 о 22 год. 20 хв., коли прибували вагони №№58504887, 95783338, 95784450, 95843009, 95887170, 98209869, 98211493 (власності ПП Атланта Агро) по відправках №№37548, 37545, 37546, 07067, 07085, 07078, 07077 Ізов (єкс. ПКП) - Вінниця. Після проведення технологічної обробки, згідно Технологічного процесу роботи станції Вінниця, зазначені вагони виставлено на передавальну колію №38 Тяжилівського парку станції, про заплановану подачу вагонів було повідомлено засобами телефонного зв`язку відповідального представника Замовника Флерка А.М. (Довіреність від 01.01.2023 №01/23-12 копія додається). 02.10.2023 о 23 год. 20 хв. власним локомотивом ПрАТ "Вінницький олійножировий комбінат" вагони №№58504887, 95783338, 95784450, 95843009, 95887170, 98209869, 98211493 було забрано на під`їзну колію ПрАТ "Вінницький олійножировий комбінат" для ПП «Атланта Агро» під навантаження, про що свідчить пам`ятка про подавання від 02.10.2023 №1177.

Після закінчення вантажних операцій згідно пам`ятки про забирання від 05.10.2023 №1217 група вагонів №58504887, 95783338, 95784450, 95843009, 95887170, 98209869, 98211493 з під`їзної колії ПрАТ "Вінницький олійножировий комбінат" виставлено на передавальну колію №39, Тяжилівського парку станції Вінниця. У зв`язку з відсутністю митних документів - складено акт загальної форми від 05.10.2023 №9761, про засвідчення обставин початку затримки вагонів. Вказаний акт підписано представником Відповідача Флерком А.М.

05.10.2023 Замовником надано митні документи на частину групи вагонів, що були затримані, а саме: №№95843009, 95887170, 98209869, 98211493 по відправці №33282765 Вінниця - Ізов (єксп. ПКП). На підставі вище викладено акт на затримку від 05.10.2023 №9761 було закрито, про свідчить акт на закінчення затримки від 05.10.2023 №9799. Вказаний акт підписано представником Відповідача Флерком А.М.

У зв`язку з тим що Замовником не було надано митні документи на всю партію затриманих вагонів, на вагони №№58504887, 95783338, 95784450 складено акт загальної форми від 05.10.2023 №9800 про початок затримки вагонів, які продовжували простоювати без митного оформлення. Після надання митних документів Замовником, оформлено акт загальної форми ГУ-23 № 10085 на закінчення затримки вагонів 12.10.2023 о 14 год. 45 хв., після чого вагони №№95784450, 95783338, 58504887 прийняті до перевезення по відправці №33294927 Вінниця - Ізов (єксп. ГЖП) 12.10.2023 о 14 год. 45 хв., після чого була створено відомість плати за користування форми ГУ-46 №05100214, але в зв`язку зі збоєм в програмному забезпечені, години за затримку вагонів по актах загально форми на той час не врахувались у відомість плати, в зв`язку з чим кошти не були нараховані.

03.10.2023 о 21 год. 00 хв. на адресу замовника прибували вагони №№95784567, 95825659 (власності ПП Атланта Агро) по відправках №37611, 37612 Ізов (єкс. ПКП) - Вінниця. Після проведення технологічної обробки, згідно Технологічного процесу роботи станції Вінниця, складу поїзда в якому прибували вище зазначені вагони виставлено на передавальну колію №39 Тяжилівського парку станції, про заплановану подачу вагонів було повідомлено засобами телефонного зв`язку, відповідального представника Замовника Флерка А.М. (довіреність від 01.01.2023 №01/23-12 копія додається). 04.10.2023 о 11 год. 40 хв. власним локомотивом ПрАТ "Вінницький олійножировий комбінат" вагони №№95784567, 95825659 було забрано на під`їзну колію ПрАТ "Вінницький олійножировий комбінат" для ПП «Атланта Агро» під навантаження, про що свідчить пам`ятка про подавання від 04.10.2023 №1188.

Після закінчення вантажних операцій згідно пам`ятки про забирання від 05.10.2023 №1222 група вагони №№95784567, 95825659 з під`їзної колії ПрАТ "Вінницький олійножировий комбінат" виставлено на передавальну колію №39 Тяжилівського парку станції Вінниця. У зв`язку з відсутністю митних документів, складено акт загальної форми від 05.10.2023 о 20 год. 25 хв. №9797, про засвідчення обставин початку затримки вагонів.

Після надання замовником митних документів на вагони №95784567, 95825659 акт на затримку від 05.10.2023 №9797 було закрито, про свідчить акт на закінчення затримки від 12.10.2023 №10086. Після чого вагони №№95784567, 95825659 прийняті до перевезення по відправці № 33294927 Вінниця - Ізов (єксп. ПКП) 12.10.2023 о 14 год. 45 хв., після чого була створена відомість плати за користування форми ГУ-46 №10100233, але в зв`язку зі збоєм в програмному забезпечені, години за затримку вагонів по актах загальної форми на той час не врахувались у відомість плати, в зв`язку з чим кошти не були нараховані.

05.10.2023 для підписання актів №№9797, №9800, №10085, №10087, №10086 представник замовника не з`явився, про що було складено акти загальної форми ГУ-23 від 05.10.2023 №9803, від 05.10.2023 №9802, від 12.10.2023 №10090.

Крім того, позивач зазначає про те, що можливою причиною затримки в наданні повного пакету документів із сторони відповідача була та обставина, що на вищезазначені вагони ухвалою Святошинського районного суду міста Києва у справі 759/18609/23 від 28.09.2023 з 04.10.2023 13 год. 53 хв. було накладено арешт. Позивач звертає увагу господарського суду на те, що вагони, на які було накладено арешт не належать залізниці, а є власністю відповідача, тому перевізник був позбавлений можливості володіти інформацією про арешт приватного майна замовника.

В подальшому, ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 10.10.2023 №1-кс/759/6001/23 (оприлюднена 12.10.2023) арешт на вагони було знято, що, в свою чергу, усунуло перешкоду в наданні відповідачем повного пакету документів для міжнародного перевезення вантажу.

Після налагодження програмного забезпечення АРМ ПЗ були враховані години за затримку вагонів та була сформована накопичувальна картка форми ФДУ-92 №10010146 на суму 42823,80 грн. (без ПДВ), яка в повній мірі не була оплачена замовником. Останній підписав картку із запереченнями про тільки часткове погодження з нарахованими платежами. На цій підставі було створено накопичувальну картку форми ФДУ-92 №16010262 на суму 6914,30 грн. (без ПДВ), яка оплачена Замовником та накопичувальні картки форми ФДУ-92 №16010260 на суму 11703,00 грн. (без ПДВ), №16010261 на суму 19505,00 грн (без ПДВ), які не сплачені відповідачем.

Отже, загальна сума належних залізниці платежів, що підлягає стягненню з ПП «Атланта Агро» становить:

Плата за користування вагонами:

31208,00 грн. х 20%=6241,60 грн. (ПДВ)

31208,00 грн. + 6241,60 грн. = 37 449,60 грн.

Позивач зазначає, що наведене вище свідчить про те, що саме дії (бездіяльність) з боку ПП «Атланта Агро» призвели до порушення вимог спірного договору, норм Статуту залізниць України та Правил перевезення вантажів, чим спричинили затримку вагонів на станції відправлення і, як наслідок, нарахування перевізником платежів, пов`язаних з цією затримкою.

Причиною виникнення спору є несплата відповідачем зазначеної суми плати за користування спірними вагонами.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Спірні правовідносини стосуються перевезення вантажів залізницею, а відтак, підпадають під правове регулювання Глави 64 Цивільного кодексу України, Глави 32 Господарського кодексу України, Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998, та інших нормативних актів, прийнятих у відповідності до них та які регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до статті 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються із положеннями статті 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до положень частини 5 статті 307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з положеннями частини 2 статті 908 та статтею 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Згідно зі статтею 17 Статуту залізниць України взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Згідно з пунктом 2 Правил користування вагонами і контейнерами затверджених наказом Міністерства України від 25.02.1999 № 113 за користування вагонами і контейнерами вантажовідправники, вантажоодержувачі, власники під`їзних колій, порти, організації, установи, фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності (далі - вантажовласники) вносять плату.

Відповідно до пункту 3 Правил користування вагонами і контейнерами облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), Пам`яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), Актів загальної форми ГУ-23 (додаток 6). За договором між вантажовласником і залізницею всі ці документи можуть оформлятися і надаватися в електронному вигляді. Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Згідно з пунктом 4 Правил користування вагонами і контейнерами відомості плати за користування вагонами, контейнерами складаються на вагони, контейнери, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів, контейнерів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами, контейнерами. Відомості плати за користування вагонами (контейнерами) мають підписуватися працівником станції і вантажовласника щоденно або в періоди пред`явлення їх станцією до розрахункового підрозділу, що встановлюються начальником залізниці. У разі непогодження даних, зазначених у відомості, представник вантажовласника зобов`язаний підписати відомість із зауваженнями.

Плата за користування нараховується за кожний вагон і контейнер після прийняття його залізницею від вантажовласника. У разі неповернення залізниці вантажовласником вагона (контейнера) протягом 15 діб після прийняття їх вантажовласником плата за користування за ці 15 діб, а потім за кожні 5 діб стягується, не очікуючи повернення вагона (контейнера) (пункт 5 Правил).

Пунктом 6 Правил користування вагонами і контейнерами встановлено, що час користування обчислюється окремо для кожного вагона і контейнера за його номером. Номерному обліку часу користування підлягають усі вагони і контейнери, подані під вантажні операції на місцях загального користування, а на місцях незагального користування - вагони і контейнери парку залізниць України й інших держав, передані на під`їзні колії або орендовані ділянки колій.

Усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника.

У відповідності до пункту 12 Правил користування вагонами і контейнерами загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година. Причини, які є підставою для нарахування плати за користування вагонами в разі затримки їх на підходах до припортових станцій призначення, зазначаються в актах про затримку вагонів (пункт 12 Правил користування вагонами і контейнерами).

Розмір плати за користування вагонами в залежності від часу користування встановлюється згідно з чинним законодавством (пункт 14 Правил користування вагонами і контейнерами).

Статтею 119 Статуту залізниць України встановлено, що за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.

Вантажовласники, порти відшкодовують залізницям плату за користування вагонами інших держав від часу прийому цих вагонів від залізниці до повернення їх після виконання вантажних операцій у порядку, визначеному Укрзалізницею відповідно до міжнародних договорів України з цих питань.

Господарським судом було встановлено, що спірні вагони прибули на адресу замовника Ізов (єкс. ПКП) - Вінниця.

Після закінчення вантажних операцій спірні вагони виставлено з під`їзної колії ПрАТ "Вінницький олійножировий комбінат" на передавальну колію №39 Тяжилівського парку станції Вінниця. У зв`язку з відсутністю митних документів, складено акти загальної форми від 05.10.2023 № 9800, від 05.10.2023 № 9761 та від 05.10.2023 №9797, про засвідчення обставин початку затримки вагонів.

За весь час знаходження спірних вагонів на станції відправлення позивачем нарахована плата за користування вагонами у розмірі 37 449 грн 60 коп.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач вказує на безпідставність нарахування плати за користування вагонами №№ 58504846, 58504523, 95825659, 95784450, 95784567, 95774915, 95783338, 58504887, оскільки зазначені вагони не знаходяться в користуванні/розпорядженні підприємства, відповідач не має прав виконувати операції з ними, у зв`язку з накладеним на вказані вагони арештом в порядку, передбаченому нормами Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно з пунктом 7 частини 2 статті 131 Кримінального процесуального кодексу України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

До матеріалів справи долучено ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 10.10.2023 пр. № 1-кс/759/6001/23 ун. № 759/19483/23, якою постановлено:

Скасувати арешт на майно ПП "Атланта-Агро", накладений ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 28.09.2023 року, справа № 759/18609/23 у кримінальному провадженні №0001797 від 22.12.2022, а саме шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження, реєстрації, перереєстрації, курсування, користування залізничними вагонами №№ 58504622, 58504630, 58504648, 58504671, 58504697, 58504721, 58504747, 58504754, 58504762, 58504796, 58504846, 58504523, 58504531, 58504549, 58504564, 58504598, 58504606, 58504614, 95825717, 95825725, 95825733, 95825741, 95825758, 95825766, 95825444, 95784617, 95784625, 95784633, 95784641, 95784658, 95784674, 95784682, 95784708, 95825469, 95825477, 95825485, 95825501, 95825519, 95825527, 95825535, 95825543, 95825550, 95825568, 95825576, 95825436, 95825584, 95825600, 95825618, 95825626, 95825634, 95825642, 95825659, 95825667, 95825675, 95825683, 95825709, 95769022, 95769063, 95769071, 95769089, 95769113, 95769121, 95769139, 95769147, 95769154, 95769162, 95769170, 95769188, 95769204, 95769212, 95769030, 95769048, 95762274, 95769055, 95774840, 95783346, 95783353, 95783361, 95783379, 95783387, 95783403, 95783411, 95783429, 95783437, 95784351, 95784369, 95784377, 95784385, 95784401, 95784427, 95784435, 95784443, 95784450, 95784468, 95784476, 95784484, 95784500, 95784518, 95784526, 95784534, 95784542, 95784559, 95784567, 95784575, 95784583, 95784609, 95774857, 95774873, 95774881, 95774915, 95774923, 95774931, 95774949, 95774956, 95774964, 95774972, 95774980, 95775003, 95775011, 95775029, 95775037, 95775045, 95775052, 95775060, 95775078, 95783338, 58504887, 58504895, 58504879, 58504911, 58504929, 58504952, 58504978, 58504986, 58504994, 58505017, 58505058, 585050743.

Як вбачається з тексту ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 10.10.2023 пр. № 1-кс/759/6001/23 ун. № 759/19483/23 в судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 28.09.2023 року, справа № 759/18609/23 задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на тимчасово вилучене майно ПП «Атланта - Агро», шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження, реєстрації, перереєстрації, курсування, користування залізничними вагонами №№ 58504622, 58504630, 58504648, 58504671, 58504697, 58504721, 58504747, 58504754, 58504762, 58504796, 58504846, 58504523, 58504531, 58504549, 58504564, 58504598, 58504606, 58504614, 95825717, 95825725, 95825733, 95825741, 95825758, 95825766, 95825444, 95784617, 95784625, 95784633, 95784641, 95784658, 95784674, 95784682, 95784708, 95825469, 95825477, 95825485, 95825501, 95825519, 95825527, 95825535, 95825543, 95825550, 95825568, 95825576, 95825436, 95825584, 95825600, 95825618, 95825626, 95825634, 95825642, 95825659, 95825667, 95825675, 95825683, 95825709, 95769022, 95769063, 95769071, 95769089, 95769113, 95769121, 95769139, 95769147, 95769154, 95769162, 95769170, 95769188, 95769204, 95769212, 95769030, 95769048, 95762274, 95769055, 95774840, 95783346, 95783353, 95783361, 95783379, 95783387, 95783403, 95783411, 95783429, 95783437, 95784351, 95784369, 95784377, 95784385, 95784401, 95784427, 95784435, 95784443, 95784450, 95784468, 95784476, 95784484, 95784500, 95784518, 95784526, 95784534, 95784542, 95784559, 95784567, 95784575, 95784583, 95784609, 95774857, 95774873, 95774881, 95774915, 95774923, 95774931, 95774949, 95774956, 95774964, 95774972, 95774980, 95775003, 95775011, 95775029, 95775037, 95775045, 95775052, 95775060, 95775078, 95783338, 58504887, 58504895, 58504879, 58504911, 58504929, 58504952, 58504978, 58504986, 58504994, 58505017, 58505058, 58505074.

Таким чином, господарським судом встановлено, що на момент знаходження спірних вагонів на передавальній колії №39 Тяжилівського парку станції Вінниця, на майно (спірні вагони) накладено арешт ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 28.09.2023 року, справа № 759/18609/23, шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження, реєстрації, перереєстрації, курсування, користування залізничними вагонами.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що плата за користування вагонами нарахована на підставі статті 119 Статуту залізниць України.

За приписами статті 119 Статуту за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

При цьому, господарський суд вважає за необхідне наголосити на тому, що відповідно до частини 3 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

При цьому, у рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 зазначено, що поняття "охоронюваний законом інтерес" у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зокрема, з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Суд виходить із того, що у принципі добросовісності, а саме: при реалізації прав і повноважень, закладений принцип неприпустимості зловживання правом, згідно з якими здійснення прав та свобод однієї особи не повинне порушувати права та свободи інших осіб. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

При цьому, аналізуючи всі обставини справи у їх сукупності та системному зв`язку, враховуючи, що:

- згідно зі змістом статті 119 Статуту залізниць України під користуванням вагонами (контейнерами) слід розуміти використання відповідного рухомого складу залізниці певним суб`єктом господарської діяльності, у тому числі власником залізничної під`їзної колії, який безпосередньо приймає вагони (контейнери) від залізниці для виконання подальших операцій з ними, а потім повертає їх залізниці;

- ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 28.09.2023 року, справа № 759/18609/23 накладено арешт на тимчасово вилучене майно ПП «Атланта - Агро», шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження, реєстрації, перереєстрації, курсування, користування залізничними вагонами №№ 58504846, 58504523, 95825659, 95784450, 95784567, 95774915, 95783338, 58504887, відповідач був позбавлений права на відчуження, розпорядження та/або користування відповідним майном, що прямо встановлено нормою статті 170 Кримінального процесуального кодексу України;

- таким чином, матеріали справи не містять доказів фактичного користування відповідачем зазначеними вагонами та доказів його вини в затримці вагонів. Це позбавляє позивача права нараховувати заявлену до стягнення плату за користування вагонами.

Крім того, посилання позивача на ту обставину, що затримка спірних вагонів відбулася через те, що замовником вчасно не було надано перевізнику митних документів на спірні вагони, господарським судом оцінюється критично, оскільки з долучених відповідачем до відзиву на позов декларацій вбачається, що митний документ на вагони №№58504523, 58504846, 95774915 був оформлений 02.10.2023, митні документи на вагони № 58504887, 95783338, 95784450, 95784567, 95725689 були оформлені 05.10.2023, тобто в ті дні, з яких позивач розпочав здійснювати нарахування плати за користування вагонами.

Суд відзначає, що у розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи скористатися заходами правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Крім того, за змістом процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 поняття "охоронюваний законом інтерес" слід розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних та колективних потреб, які не суперечать Конституції та законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Так, інтерес позивача має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам і відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого надано у резолютивній частині зазначеного Рішення Конституційного Суду України.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який одночасно становить спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

При цьому позивач самостійно визначає та обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту.

Суд також відзначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до пункту 58 рішення Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994, пункт 29).

У рішенні Суду у справі "Трофимчук проти України" від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини також зазначено, що вимога щодо обґрунтованості рішень не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

З урахуванням вказаного, суд відзначає, що інші доводи, міркування сторін, судом розглянуті, але до уваги та врахування при вирішенні даної справи не приймаються, оскільки на результат вирішення спору не впливають.

Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність підстав для стягнення з Приватного підприємства "Атланта-Агро" плати за користування вагонами у розмірі 37 449 грн 60 коп., у зв`язку з чим суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп. покладаються на позивача.

Керуючись статтями 4, 13, 14, 20, 41, 42, 73-74, 76-79, 86, 91, 129, 236-238, 240, 241, 242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Українська залізниця" особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Приватного підприємства "Атланта-Агро" про стягнення плати за користування вагонами у розмірі 37 449 грн 60 коп. - відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 14.06.2024

Суддя І.А. Рудь