РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.06.2024Справа № 910/3912/24
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон"

до приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс"

про стягнення 59 767,55 грн.

Представники сторін: не викликалися.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Еталон" звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" 59 767,55 грн. в порядку суброгації, посилаючись на те, що в силу приписів статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 Цивільного кодексу України, у межах фактичних витрат у позивача виникло право вимоги до відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву.

Вищезазначена ухвала суду від 25.03.2024 доставлена до електронного кабінету відповідача 10.04.2024 о 19 год. 45 хв.

22.04.2024 на електронну адресу суду від МТСБУ надійшла відповідь на запит.

29.04.2024 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 202 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 2 ст. 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

24.03.2021 між приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Еталон" та публічним акціонерним товариством "Агро холдинг Авангард" укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №31200-06000712, відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобов`язання відшкодувати пряму шкоду заподіяну страхувальнику або вигодонабувачу у зв`язку з пошкодженням, конструктивною загибеллю або втратою застрахованого транспортного засобу (Intercargo Truck F15121, д.н. НОМЕР_1 ) внаслідок настання одного або декількох страхових випадків (пошкодження (ДТП, ПУТО, пожежа, стихійні явища, інші ймовірні події), викрадення).

Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 30.03.2022 у справі №450/441/22 встановлено: "26.01.2022 року о 17:00 год. на а/д Мукачево - Ів. Франківськ - Рогатин - Львів 428 км + 700 м, водій ОСОБА_1 керував автомобілем "Кіа Сефія" д.н.з. НОМЕР_2 не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем "Інтеркарго Трак" д.н.з. НОМЕР_1 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1, 13.1 ПДР України. Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.".

Зазначеною вище постановою суду від 30.03.2022 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У зв`язку з настанням 26.01.2022 страхового випадку публічне акціонерне товариство "Агро холдинг Авангард" 03.02.2022 звернулося до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" із заявою про виплату страхового відшкодування. В заяві зазначено отримувача: приватне акціонерне товариство "Галичина".

Публічному акціонерному товариству "Агро холдинг Авангард" виставлено рахунок-фактуру № від 03.02.2022 на загальну суму 66 852,24 грн. за ремонт транспортного засобу з д.н. НОМЕР_1 .

11.11.2022 позивачем складено страховий акт №42-29049 про виплату страхового відшкодування на загальну суму 30 439,30 грн.

Згідно з платіжним дорученням №2312 від 11.11.2022 позивачем здійснено виплату страхового відшкодування на загальну суму 30 439,30 грн.

08.03.2023 позивачем складено страховий акт №42-29049/Д про виплату страхового відшкодування на загальну суму 29 328,25 грн..

Згідно з платіжною інструкцією №768 від 08.03.2023 позивачем здійснено виплату страхового відшкодування на загальну суму 29 328,25 грн.

Отже, приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Еталон" виконано свій обов`язок перед публічним акціонерним товариством "Агро холдинг Авангард" за Договором добровільного страхування наземного транспорту №31200-06000712 від 24.03.2021.

Згідно з ч 1 ст. 993 ЦК України до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою.

Згідно з нормами ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У зв`язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику, позивач відповідно до ч. 1 ст. 993 ЦК України набув право вимоги до особи відповідальної за заподіяний збиток. Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як вбачається з наданих позивачем доказів, водій ОСОБА_1 , визнаний постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 30.03.2022 винуватим у вчиненні правопорушення, керував транспортним засобом «Кіа Сефія» (реєстраційний номер НОМЕР_2 ).

Відповідно до страхового полісу серія АР №2139974 (обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) транспортний засіб "Kia Sephia 1.5" (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) на час настання страхового випадку застрахований приватним акціонерним товариством "Європейський страховий альянс".

Відповідачем не надано заперечень щодо зазначених вище обставин.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон України 1961-IV) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 5 Закону України 1961-IV встановлено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з ст. 6 Закону України 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 22.1 Закону України 1961-IV передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач, заперечуючи щодо задоволення позовних вимог, зазначає, що позивач не звертався до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування чи позовною заявою до суду протягом одного року з моменту ДТП.

Матеріали справи містять заяву приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" до приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс» від 10.10.2023 №629/ЕТ про виплату страхового відшкодування за страховим випадком від 26.01.2022.

15.12.2023 приватним акціонерним товариством "Європейський страховий альянс» у відповідь на заяву №629/ЕТ від 10.10.2023 відмовлено у виплаті страхового відшкодування за страховим випадком від 26.01.2022.

Як вбачається з положень п. 37.1.4 ст. 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.06.2018 у справі № 910/7449/17 зробила наступний висновок щодо застосування норм права: "Закріплене в положеннях підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" право страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ відмовити у здійсненні виплати страхового відшкодування у випадку пропуску встановленого строку на звернення до нього із заявою про його виплату не залежить від суб`єкта звернення з відповідною заявою та підлягає застосуванню, в тому числі у випадку, коли з такою заявою звертається не безпосередньо потерпілий, а особа, яка здійснила відшкодування потерпілому завданого внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу збитку на підставі договору добровільного майнового страхування.".

Матеріали справи не містять доказів звернення позивача чи публічного акціонерного товариства "Агро холдинг Авангард" (власник транспортного засобу) протягом року з моменту ДТП (26.01.2022) із заявою до акціонерного товариства "Європейський страховий альянс» на виплату страхового відшкодування за полісом №АР/5460128, тобто до 27.01.2023.

Враховуючи вищевикладене та враховуючи, що позивач чи потерпіла особа не надали до суду будь-яких доказів щодо звернення до відповідача із заявою на виплату страхового відшкодування протягом одного року з дня ДТП, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Частинами 3, 4 ст. 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані для підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судовий збір згідно ст. 129 ГПК України покладається на позивача.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ч.1 ст. 74, ч.1 ст. 77, ч.1 ст. 79, ст.ст. 123, 129, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Сергій МУДРИЙ