ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

06 червня 2024 року Справа № 915/620/24

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е. М., розглянувши заяву (вх. № 6248/24 від 27.05.2024) Товариства з обмеженою відповідальністю "ДСВ ЛОГІСТИКА", вул. Івана Дзюби, 7-Д, м. Київ, 03134 (); електронна пошта: про видачу судового наказу за вимогою до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОТОРГ-ДОН", просп. Героїв України, 113/1, м. Миколаїв, Миколаївська область, 54025 () електронна пошта: про стягнення заборгованості за договором на транспортно-експедиторське обслуговування SC/AF-016689 від 20.08.2021 р. в розмірі 294 899, 18 грн., 3 % річних у розмірі 14 707, 92 грн., інфляційних втрат в розмірі 72 506, 07 грн.

без повідомлення (виклику) учасників

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Миколаївської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ДСВ ЛОГІСТИКА" із заявою про видачу судового наказу, в якій заявник просить суд видати судовий наказ про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОТОРГ-ДОН" заборгованість за договором транспортно-експедиторського обслуговування SC/AF-016689 від 20.08.2021 року в розмірі 294 899, 18 грн., 3 % річних у розмірі 14 707, 92 грн., інфляційних втрат в розмірі 72 506, 07 грн.

В обґрунтування поданої заяви заявником зазначено обставини щодо невиконання боржником Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОТОРГ-ДОН" умов договору транспортно-експедиторського обслуговування в частині своєчасної сплати боржником взятих на себе за договором зобов`язань щодо надання послуг за договором.

За порушення виконання грошового зобов`язання заявником відповідно до ст. 625 ЦК України нараховано 3 % річних та інфляційні втрати.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ДСВ ЛОГІСТИКА" (вх. № 6248/24 від 27.05.2024) та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2024 встановлено в розмірі 3 028 гривень.

Таким чином, максимальний граничний розмір грошової вимоги, за якою може бути виданий судовий наказ, становить 302 800, 00 грн. (3 028 грн. х 100 = 302 800 грн.).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Судом встановлено, що заявник Товариство з обмеженою відповідальністю "ДСВ ЛОГІСТИКА" звернувся до Господарського суду Миколаївської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОТОРГ-ДОН" заборгованості, яка перевищує граничний розмір, встановлений ст. 148 ГПК України.

Так, в заяві про видачу судового наказу заявником зазначено, що сума вимоги становить 294 899, 18 грн. Проте, фактично в прохальній частині позовної заяви заявник просить суд стягнути з боржника заборгованість в розмірі 294 899, 18 грн., 3 % річних у розмірі 14 707, 92 грн., інфляційних втрат в розмірі 72 506, 07 грн., що в загальній сумі становить 382 113, 17 грн. (294 899, 18 грн. + 14 707, 92 грн. + 72 506, 07 грн. = 382 113, 17 грн.).

Отже, заявником всупереч положенням ч. 1 ст. 148 ГПК України подано вимогу про стягнення грошової суми, яка перевищує граничну межу, встановлену законом для стягнення грошової заборгованості в порядку наказного судочинства.

Підставою для відмови у видачі судового наказу суд також зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додаються:

- документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до ст. 151 ГПК України за подання заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом.

У разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Судом встановлено, що до заяви про видачу судового наказу заявником надано платіжну інструкцію № 12516 від 16.04.2024 про сплату судового збору у сумі 302, 80 грн.

Відповідно до виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України від 17.04.2024, судовий збір за даною платіжною інструкцією сплачено за подання до суду Товариством з обмеженою відповідальністю "ДСВ ЛОГІСТИКА" заяви про видачу судового наказу (вх. № 5212/24 від 01.05.2024) по іншій справі № 915/480/24.

З огляду на наведене вбачається, що заява ТОВ "ДСВ ЛОГІСТИКА" про видачу судового наказу подана з порушенням вимог п. 1 ч. 3 ст. 150, ч. 1, 2 ст. 151 ГПК України, оскільки заявником не сплачено судовий збір, що в силу положень п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 154 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Враховуючи, що заявником подано заяву, яка не відповідає вимогам ст. 148, п. 1 ч. 3 ст. 150, ч. 1 ст. 151 ГПК України, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі п. 1, 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України.

Відповідно до ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ГПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст. 147-148, 150-154, 233-235, 254-259 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю ""ДСВ ЛОГІСТИКА" (заява вх. № 6248/24 від 27.05.2024) у видачі судового наказу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у порядку та строки, визначені статтями 255-259 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 06.06.2024

Суддя Е. М. Олейняш