УХВАЛА

13 червня 2024 року

м. Київ

cправа № 922/5151/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мачульського Г. М. - головуючого, Рогач Л. І., Краснова Є. В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Шелеховського Дмитра Юрійовича

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 10.05.2024 та рішення Господарського суду Харківської області від 06.02.2024

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика"

до Фізичної особи-підприємця Шелеховського Дмитра Юрійовича

про стягнення 236 390,57 грн,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю ?Бізнес позика? (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Шелеховського Дмитра Юрійовича (далі - відповідач, скаржник) про стягнення заборгованості за договором № 369222-КС-002 про надання кредиту від 25.08.2021 у загальній сумі 236 390,57 грн., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту в сумі 55 692,03 грн і суми прострочених платежів по процентах у розмірі 180 698,54 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 11.12.2023 відкрито провадження у справі та приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 ГПК України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 06.02.2024 позовні вимоги задоволені у повному обсязі.

Задовольняючи позов, господарський суд вважав доведеними та обґрунтованими позовні вимоги, відхилив доводи відповідача щодо непідсудності справи даному суду через те, що позовні вимоги заявлені до відповідача саме як до фізичної особи-підприємця, а не як до громадянина, а згідно відомостей, що містяться в ЄДРПОУ, відповідач, як на момент відкриття провадження у справі так і на теперішній час не припиняв свою підприємницьку діяльність, зареєстрований як фізична особа-підприємець а адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 10.05.2024 рішення Господарського суду Харківської області від 06.02.2024 скасовано в частині стягнення процентів за користування кредиту в сумі 49 582,53 грн та розподілу судових витрат, прийнявши в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Рішення Господарського суду Харківської області від 06.02.2024 в іншій частині залишено без змін, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:

"Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Шелеховського Дмитра Юрійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ?Бізнес Позика? (01133, м. Київ, б-р Лесі Українки, 26, оф. 411, ) заборгованість за Договором №369222-КС-002 про надання кредиту від 25.08.2021 в розмірі 55 692,03 грн, проценти за користування кредитом в розмірі 131 016,01 грн, а також витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2 241,70 грн.?

Постанова мотивована тим, що позивачем було заявлено вимоги про стягнення процентів саме за користування кредитом на підставі умов укладеного Договору, їх стягнення є правомірним лише за період дії Договору та встановленого строку користування кредитом, що обмежується датою 12.08.2022, тому нарахування та стягнення таких процентів після зазначеної дати свідчить про порушення норм матеріального права (статей 1048, 1050 Цивільного кодексу України); порушень норм матеріального права в частині стягнення заборгованості за самим кредитом в сумі 55 692,03 грн судовою колегією не встановлено; зважаючи на те, що на час виникнення спірних правовідносин (перерахування коштів), так і на теперішній відповідач має статус фізичної особи-підприємця, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зобов`язання з повернення таких коштів за наявності правових підстав було покладене на відповідача саме як на фізичну особу-підприємця та не припинилося у зв`язку з його переміщенням та набуття статусу внутрішньо переміщеної особи, як громадянина.

Не погоджуючись із судовими рішеннями, 02.06.2024 (через систему ?Електронний суд?) Шелеховський Дмитро Юрійович звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Східного апеляційного господарського суду від 10.05.2024 та рішення Господарського суду Харківської області від 06.02.2024, в якій просить судові рішення скасувати та закрити провадження у справі.

Дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та зміст судових рішень, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, виходячи з такого.

Частиною 2 статті 6 та частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України та зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із пунктом 8 частини 1 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно із частиною 5 статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 7 зазначеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Пунктом 1 частини 1 статті 163 ГПК України передбачено, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Ураховуючи, що положення статті 12 ГПК України в структурі законодавчого акту розташовані серед Загальних положень цього Кодексу, Суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду. При цьому, за змістом частини п`ятої статті 12 цього Кодексу справи, на які поширюється дія цих положень, є малозначними в силу наведених положень пункту 1 частини п`ятої статті 12 цього Кодексу, виходячи із ціни предмету позову без необхідності ухвалення окремого судового рішення щодо віднесення зазначених справ до відповідної категорії.

Так, предметом позову у даній справі є стягнення 236 390,57 грн, що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2023 (2 684,00 грн х 100 = 268 400,00 грн), тому у розумінні положень ГПК України ця справа є малозначною.

В якості обґрунтування наявності підстави для відкриття касаційного провадження, передбаченою підпунктом "в" пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України, скаржник у поданій касаційній скарзі зазначає, що справа має для нього виняткове значення.

Колегія суддів звертає увагу, що оцінка судом такої "винятковості" може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Отже, особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.

Водночас, саме власне твердження скаржника про те, що справа має виняткове значення для скаржника не може бути визнано судом автоматичною підставою, на яку поширюється дія положення підпункту "в" пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".

Учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами ?а?, ?б?, ?в?, ?г? пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від Суду, оскільки в іншому випадку принцип "правової визначеності" буде порушено.

Розглянувши наведені підстави, що викладені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність обставин для відкриття касаційного провадження у справі, оскільки незгода з судовими рішеннями суду не свідчить про їх незаконність, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для скаржника внаслідок прийняття цих рішень, оскільки настання таких наслідків у випадку прийняття судових рішень не на користь відповідача є звичайним передбачуваним процесом. Подана касаційна скарга фактично зводиться до спроби переконати Суд у необхідності переглянути зміст рішень, ухвалених господарськими судами, однак Суд не може ставити під сумнів законність судових рішень тільки через те, що такі рішення скаржник вважає незаконними.

Судочинство у господарських судах відповідно до статті 13 ГПК України здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що не перевіряє викладені доводи скаржника у касаційній скарзі по суті щодо ухвалення судами попередніх інстанцій судових рішень, адже скаржник не довів наявність виключних випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі можуть бути предметом перегляду Верховним Судом відповідно до пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.05.2021 (справа № 914/1570/20, провадження № 12-90гс20) зазначила, що встановлення в процесуальному кодексі виняткових підстав для касаційного оскарження у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним, має слугувати формуванню дієвої судової системи, що гарантуватиме особі право на остаточне та обов`язкове судове рішення. Запровадження процесуальних фільтрів не порушує права на доступ до суду, оскільки таке право вже реалізоване при зверненні до суду першої та апеляційної інстанцій, та можна стверджувати, що запровадження таких процесуальних фільтрів допуску до перегляду судових рішень касаційним судом не порушує права доступу до правосуддя.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Шелеховського Дмитра Юрійовича на підставі пункту 1 частини 1 статті 293 ГПК України, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 234, 235, 287, 293 ГПК України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 922/5151/23 за касаційною скаргою Шелеховського Дмитра Юрійовича на постанову Східного апеляційного господарського суду від 10.05.2024 та рішення Господарського суду Харківської області від 06.02.2024.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий Г. М. Мачульський

Судді Л. І. Рогач

Є. В. Краснов