РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.06.2024Справа № 910/17025/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н.І., за участі секретаря судового засідання Петькун Д.О. розглянувши у судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ" (вул. Свіштовська, буд. 2, м. Кременчук, Полтавська обл., 39600)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "НЬЮ ЕНЕРДЖІ ЮКРЕЙН" (вул. Алмазова генерала, буд.18/7, м. Київ, 01133, )

про стягнення 18 502 649,13 грн.

Представники сторін: згідно протоколу судового засідання

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ" (далі - позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "НЬЮ ЕНЕРДЖІ ЮКРЕЙН" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за договором № 133 купівлі-продажу електричної енергії від 14.04.2022.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, своєчасно оплату за договором не здійснив, чим порушив свої зобов`язання перед позивачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.11.2023 було відкрито провадження по справі з призначенням підготовчого засідання на 07.12.2023.

Ухвалою від 08.12.2023 продовжено строк підготовчого засідання та відкладено розгляд справи на 17.01.2024.

В системі «Електронний суд» відповідачем сформовано відзив на позовну заяву в якому проти позову заперечує та вказує, що між сторонами не було належним чином оформлені домовленості /документи по договору купівлі-продажу електричної енергії №133 від 14.04.2022, не була узгоджена /підписана заявка на обсяг купівлі-продажу електричної енергії, не був узгоджений/ підписаний акт передачі-прийому обсягу електричної енергії та будь-які інші документи з цього приводу, а отже зобов`язання є такими, що не виконані.

В судовому засіданні 17.01.2024 оголошено про відкладення розгляду справи на 07.02.2024.

В системі «Електронний суд» 11.01.2024 позивачем долучено додаткові матеріали по справі.

07.02.2024 в системі «Електронний суд» відповідачем сформовано клопотання про відкладення розгляду справи, а відповідачем додаткові пояснення у справі.

07.02.2024 в судовому засіданні суд на місці ухвалив закрити підготовче засідання та призначити розгляд справи по суті на 13.03.2024.

12.03.2024 через відділ діловодства суду відповідачем подано клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою від 13.03.2024 відкладено розгляд справи на 10.04.2024.

Ухвалою від 05.04.2024 призначено судове засідання на 08.05.2024.

24.04.2024 в системі «Електронний суд» відповідачем сформовано заяву про закриття провадження по справі, відповідно до якої просить закрити провадження по справі в частині вимог основного боргу в сумі 15 106 176,00 грн. та відмовити у стягненні інфляційних втрат та 3% річних.

07.05.2024 в системі «Електронний суд» відповідачем сформовано заяву про долучення додаткових матеріалів по справі.

В судовому засіданні 08.05.2024 оголошено перерву до 08.05.2024.

05.06.2024 в системі «Електронний суд» відповідачем сформовано доповнення до заяви про закриття провадження по справі.

В судовому засіданні 05.06.2024 представник позивача підтримав позовні, представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог та заявив усне клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.

У судовому засіданні 05.06.2024 судом було закінчено розгляд справи по суті та оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ЕНЕРДЖІ ЮКРЕЙН» (за договором - покупець, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кременчуцька ТЕЦ» (за договором - позивач, продавець) було укладено Двосторонній договір купівлі-продажу електричної енергії №133 від 14.04.2022 (надалі - Договір), відповідно умов якого Продавець продає, а Покупець купує електричну енергію як товар, в обсягах, графіках погодинного обсягу, за ціною та на умовах, що визначені цим Договором, Додатками та Додатковими угодами до цього Договору, що є його невід`ємними частинами.

Згідно з п.2.2. Договору, Сторони узгодили, що обсяг електричної енергії, щогодинні обсяги електричної енергії (сума яких в межах доби складає добовий обсяг), ціна електричної енергії, період та/або етапи періоду купівлі-продажу електричної енергії за цим Договором регулюються Додатковими угодами до Договору, що укладені на розрахунковий місяць.

У п.2.3., 2.4. Договору Сторони узгодили, що допускається відхилення фактичного добового обсягу купівлі/продажу електричної енергії в межах 10% в сторону збільшення або зменшення такого добового обсягу від встановленого Додатковою угодою без додаткового узгодження такого відхилення Сторонами. В цьому випадку договірним вважається обсяг електричної енергії, зареєстрований Сторонами в Системі MMS.

Сторони узгодили, що у випадку, якщо відхилення фактичного добового обсягу купівлі/продажу електричної енергії перевищує 10% в сторону збільшення або зменшення такого добового обсягу від узгодженого Сторонами у Додатковій угоді, коригування добових обсягів здійснюється на підставі Заявки (Додаток №1 до Договору), яка має бути підписана КЕП за допомогою сервісу еа веб-сайті Центрального засвідчувального органу (надалі також - «ЦЗО») Міністерства цифрової трансформації України - www.czo.gov.ua, та надсилається Покупцем Продавцю не пізніше 18:00 за два дні до торгового дня Д-2, на наступну електронну адресу: . При цьому, Покупець зобов`язаний вказати в графі «Тема листа», яким відправлятиметься Заявка: «Заявка на коригування обсягів купівлі-продажу електричної енергії ________ (дата/місяць/рік) до Договору № ____».

На підставі п.2.5 Договору, Сторони дійшли згоди, що Заявка, подана в порядку п.2.4. цього Договору, є належним порядком повідомлення про зміни договірних обсягів купівлі-продажу електричної енергії на торговий день (Д), які Покупець бажає придбати у Продавця за цим Договором. Внесення змін до Договору та/або Додаткової угоди в такому разі не потребується.

Відповідно до п.2.6. Договору, Сторони дійшли згоди, що Додаткова угода, підписана в порядку, передбаченому п.1.5. цього Договору, має юридичну силу оригіналу Додаткової угоди та містить дані про узгоджені договірні обсяги електричної енергії, які Покупець бажає придбати у Продавця за цим Договором у визначений ним розрахунковий місяць.

Відповідно до п.2.8. Договору, право власності Покупця на узгоджений в порядку, передбаченому цим Договором, обсяг електричної енергії виникає в момент отримання в Системі ММS автоматичного повідомлення від Оператора системи передачі про те, що зареєстрований за цим Договором обсяг електричної енергії є дійсним.

Відповідно до п.3.1. Договору, ціна електричної енергії на заявлений Покупцем в порядку, передбаченому розд. ІІ цього Договору, обсяг електричної енергії, а також графік розрахунків Покупця зазначаються Продавцем у відповідній Додатковій угоді до цього Договору. Сторони узгодили, що ціна за одиницю електричної енергії визначається в гривнях з точністю до двох знаків після коми згідно правил математичного заокруглення.

На виконання умов Договору, 14.04.2022 між сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до Двостороннього договору купівлі-продажу електричної енергії №133 від 14.04.2024 року (надалі - Додаткова угода №1).

Відповідно до умов Додаткової угоди №1 періодом постачання електричної енергії є з 00:00 год 16.04.2022 по 24:00 год 30.04.2022. Загальний обсяг постачання електричної енергії, за цією Додатковою угодою становить 10800 МВт*год.

Відповідно до п.3 Додаткової угоди №1, попередня ціна за 1 МВт*год електричної енергії (ПЦ) становить 1860,00 грн. без ПДВ та підлягає зміні за результатом закінчення Розрахункового місяця в порядку передбаченому пп.3.2. п.3 цієї Додаткової угоди як Остаточна ціна за 1 МВт*год електричної енергії.

Остаточна ціна за 1 МВт*год електричної енергії (ОЦ) у Розрахунковому місяці обчислюється шляхом множення Попередньої ціни, зазначеної у п.п.3.1. п.3 цієї Додатковї угоди, на коефіцієнт коригування «N», де: N = (ЦРДН*k) / ПЦ, де: ЦРДН - ціна купівлі-продажу електричної енергії (за 1 МВт*год без ПДВ), що склалась за підсумками торгів на ринку «на добу наперед» на відповідну годину, відповідної доби Розрахункового місяця, у відповідній торговій зоні, згідно даних, що публікуються на веб-сайті АТ «ОПЕРАТОР РИНКУ» за посиланням: https://www.oree.com.ua/index.php/pricectr у розділі «Погодинні ціни купівлі-продажу електричної енергії»; k - коефіцієнт зниження ЦРДН, який становить 1; ПЦ - попередня ціна за 1 МВт*год електричної енергії (без ПДВ), зазначена у пп.3.1 п.3 цієї Додаткової угоди.

За результатом виконання Додаткової угоди №1 було складено Акт №1 передачі-прийому обсягу купівлі-продажу електричної енергії від 30 квітня 2022 року.

Відповідно до Акта №1 від 30.04.2022 обсяг придбаної відповідачем електричної енергії року становить 6768,00 МВт*год. Ціна 1 МВт*год електричної енергії складає 1860,00 грн., а загальна вартість придбаної електричної енергії - 12588 480,00 грн. (без ПДВ), 2 517 696,00 грн. - ПДВ 20%, разом 15 106 176,00 грн. з ПДВ.

Згідно п.3.2. Договору, Покупець самостійно здійснює розрахунок розмірів платежів без надання Продавцем окремих відповідних рахунків для оплати.

Підставою для оплати Покупцем вартості електричної енергії є відповідна Додаткова угода до Договору.

Позивачем також було виставлено та направлено через систему Medoc відповідачу рахунок на оплату №3 від 02.05.2022 на загальну суму поставленої електричної енергії 15 106 176,00 грн. з ПДВ.

Відповідно до п. 5 Додаткової угоди №1 14.04.2022 оплата за електричну енергію проводиться Покупцем грошовими коштами у національній валюті України на розрахунковий рахунок Продавця, шляхом перерахування грошових коштів. Покупець здійснює оплату за електричну енергію на умовах Д-1 у розмірі не менше добової вартості електричної енергії доби «Д».

Відповідно п. 3.5. Договору, оплата Покупцем вартості електричної енергії вважається здійсненою після того, як на рахунок Продавця надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за придбану електричну енергію, відповідно до умов цього Договору.

Таким чином, виходячи з умов договору, відповідач мав оплатити вартість купованої ним електричної енергії на умовах попередньої оплати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, своєчасно оплату за договором не здійснив, чим порушив свої зобов`язання перед позивачем.

Відповідач проти позову заперечив, посилаючись на те, що між сторонами не було належним чином оформлені домовленості /документи по договору купівлі-продажу електричної енергії №133 від 14.04.2022, не була узгоджена /підписана заявка на обсяг купівлі-продажу електричної енергії, не був узгоджений/ підписаний акт передачі-прийому обсягу електричної енергії та будь-які інші документи з цього приводу, а отже зобов`язання є такими, що не виконані.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із ст.6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 ЦК України).

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище врегульовані Законом України "Про ринок електричної енергії".

У відповідності до ч.1 ст.4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Згідно із ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 5 ст. 656 Цивільного кодексу України особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом.

Згідно з ч. 2 ст. 66 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку мають право вільно обирати контрагентів за двосторонніми договорами, укладати ці договори у довільній формі та на умовах, що визначаються за домовленістю сторін з урахуванням обмежень встановлених цією ж статтею та із дотриманням істотних умов визначених ч. 3 цієї ж статті.

Відповідно до ст. 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Статтею 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як встановлено судом, на виконання умов Договору та Додаткової угоди №1 позивач передав, а відповідач прийняв електричну енергію, про що сторонами було складено та підписано без будь-яких заперечень і зауважень Акт №1 від 30.04.2022 обсяг придбаної відповідачем електричної енергії року становить 6768,00 МВт*год. Ціна 1 МВт*год електричної енергії складає 1860,00 грн., а загальна вартість придбаної електричної енергії - 12588 480,00 грн. (без ПДВ), 2 517 696,00 грн. - ПДВ 20%, разом 15 106 176,00 грн. з ПДВ.

На підтвердження своїх позовних вимог позивачем долучено до матеріалів докази, на які йдеться посилання у позовній заяві чим спростовуються доводи відповідача про відсутність належним чином підписаних/погоджених документів на постачання електричної енергії.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем належними та допустимими доказами підтверджено виникнення у відповідача заборгованості в сумі 15 106 176,00 грн.

Водночас, заперечення відповідача про те, що між сторонами склалися усні домовленості відповідно до яких відповідач мав намір замовити 10 800 МВт, судом відхиляються, оскільки жодними належними та допустимими доказами дане твердження не підтверджено.

При цьому, в матеріалах справи наявна підписана та скріплена печатками сторін Додаткова угода №1 в якій визначено обсяг постачання електричної енергії у квітні 2022, період постачання, ціна за 1 МВт*год та графік розрахунків.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Отже, наявність та розмір заборгованості за Двостороннім договором купівлі-продажу електричної енергії №133 від 14.04.2022 та Додатковою угодою № 1 від 14.04.2024 до даного Договору у сумі 15 106 176,00 грн підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем у встановленому порядку не спростована.

При цьому, в матеріалах справи наявна заява про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог ТОВ «Кременчуцька ТЕЦ» №06/1877 від 23.05.2024.

Відповідно до частин першої - третьої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Частиною 3 статті 203 Господарського кодексу України визначено, що господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

За своєю правовою природою припинення зобов`язання зарахуванням зустрічної вимоги - це одностороння угода, яка оформлюється заявою однієї з сторін, і якщо інша сторона не погоджується з проведенням такого зарахування, вона вправі на підставі статті 16 ЦК України та статті 20 Господарського кодексу України звернутися за захистом своїх охоронюваних законом прав до господарського суду. Тобто, зарахування зустрічних однорідних вимог, про яке заявлено однією із сторін у зобов`язанні, не пов`язується із прийняттям такого зарахування іншою стороною.

Згідно ч.ч.1,2 ст.598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї зі сторін допускається лише у випадках, установлених договором або законом.

Аналогічні положення закріплені у статті 601 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Недопустимість зарахування зустрічних вимог визначено у статті 602 ЦК України, відповідно до положень якої не допускається зарахування зустрічних вимог про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю; про стягнення аліментів; щодо довічного утримання (догляду); у разі спливу позовної давності; за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; в інших випадках, встановлених договором або законом.

Зарахування зустрічних однорідних вимог як односторонній правочин є волевиявленням суб`єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин. Інститут заліку покликаний оптимізувати діяльність двох взаємозобов`язаних, хоч і за різними підставами, осіб. Ця оптимізація полягає в усуненні зустрічного переміщення однорідних цінностей, які складають предмети взаємних зобов`язань, зменшує ризик сторін, який виникає при здійсненні виконання, а також їх витрати, пов`язані з виконанням.

Отже, зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов`язань: в одному - одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні - є кредитором у другому). Також можливе часткове зарахування, коли одне зобов`язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов`язання. У такому випадку зобов`язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами.

З постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.10.2018р. у справі №914/3217/16, та постанов Верховного Суду від 16.04.2019р. у справі №911/483/18, від 01.10.2019р. у справі №910/12968/17, від 28.01.2020р. у справі №910/12738/18, згідно з якими вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають бути:

- зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим);

- однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду). При цьому правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо);

- строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Крім цього, між сторонами не повинно бути спору відносно характеру зобов`язання, його змісту та умов виконання.

З правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 11.09.2019р. у справі №910/21566/17 вбачається, що наслідком здійснення такого правочину, як зарахування зустрічних однорідних вимог, є припинення як обов`язку заявника перед адресатом, так і обов`язку адресата перед заявником з моменту здійснення заяви про зарахування, що зумовлює необхідність визначення заявником тих вимог до нього, які відповідають вказаним вище умовам.

Спеціального порядку та форми здійснення відповідної заяви як одностороннього правочину не передбачено законодавством; за загальними правилами про правочини (наслідки недодержання його письмової форми), відповідну заяву про зарахування на адресу іншої сторони як односторонній правочин слід вважати зробленою та такою, що спричинила відповідні цивільно-правові наслідки, в момент усної заяви однієї з сторін на адресу іншої сторони чи в момент вручення однією стороною іншій стороні повідомлення, що містить письмове волевиявлення на припинення зустрічних вимог зарахуванням. Моментом припинення зобов`язань сторін у такому разі є момент вчинення заяви про зарахування у визначеному порядку.

У постановах від 28.02.2018 у справі №910/4312/17, від 04.07.2018 у справі №910/16430/16, від 05.07.2018 у справі №914/3013/16, від 19.07.2018 у справі №910/14503/16, від 26.09.2018 у справі №910/20105/17, від 04.04.2019 у справі №918/329/18 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду зазначає, що відповідно до статті 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін. Заява про зарахування зустрічних вимог є одностороннім правочином. Зарахування зустрічних однорідних вимог, про яке заявила одна із сторін у зобов`язанні, здійснюється в силу положень статті 601 ЦК України та не пов`язується із прийняттям такого зарахування іншою стороною. Якщо інша сторона не погоджується з проведенням зарахування, вона вправі на підставі статті 16 ЦК України та статті 20 ГК України звернутися за захистом своїх охоронюваних законом прав до господарського суду.

У постановах Верховного Суду від 23.10.2018 у справі №920/18256/17 та від 02.04.2019 у справі 918/539/18, зазначено: "наявність заперечень однієї сторони не є перешкодою для проведення зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою іншої сторони. Однак апеляційний суд правильно зазначив, що припинення зобов`язання зарахуванням можливе не тільки за умов однорідності та зустрічності вимог сторін, строк виконання яких настав, але й за обов`язкової їх безспірності. Адже, за відсутності безспірності вимог спір по боргу за договором повинен бути вирішений в порядку позовного провадження, а до цього спірна сума не може бути прийнята судом як зарахування зустрічних однорідних вимог, оскільки вказане зарахування не підтверджується належними та допустимими доказами» (постанова у справі № 920/18256/17) та "заяви однієї сторони достатньо для проведення зарахування, а якщо інша сторона не погоджується з проведенням такого зарахування, вона вправі звернутися за захистом своїх охоронюваних законом прав до суду, що в подальшому буде підставою для перегляду рішення в даній справі за новивиявленими обставинами" (постанова у справі №918/539/18).

Натомість у постановах від 22.08.2018 у справі №910/21652/17, від 11.09.2018 у справі №910/21648/17, від 27.05.2019 у справі №910/20107/17, від 24.06.2019 у справі №910/12026/18, від 23.07.2019 у справі №904/1299/18, від 15.08.2019 у справі №910/21683/17, від 11.09.2019 у справі №910/21566/17, від 25.09.2019 у справі №910/21645/17, від 26.05.2020 у справі №910/7807/19, від 11.06.2020 у справі №910/7804/19, від 14.07.2020 у справі №910/10471/19, від 19.08.2020 у справі № 911/2560/19, від 25.08.2020 у справі №б-23/75-02, від 23.09.2020 у справі №904/2215/19, від 12.11.2020 у справі №904/3173/19, від 25.11.2020 у справі №904/1806/19 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду дійшов наступного висновку: "Безспірність вимог, які зараховуються, а саме: відсутність між сторонами спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, є важливою умовою для зарахування вимог. Наявність заперечень іншої сторони на заяву про зарахування чи відсутність будь-якої із наведених умов виключає проведення зарахування у добровільному порядку".

У постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 22.01.2021 року по справі №910/11116/19 уточнено ці висновки наступним чином.

Безспірність вимог, які зараховуються, а саме: відсутність між сторонами спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, є важливою умовою для зарахування вимог. Умова безспірності стосується саме вимог, які зараховуються, а не заяви про зарахування, яка є одностороннім правочином і не потребує згоди іншої сторони, якщо інше не встановлено законом або договором.

За дотримання умов, передбачених статтею 601 ЦК України, та відсутності заборон, передбачених статтею 602 ЦК України, незгода однієї сторони із зарахуванням зустрічних однорідних вимог, проведеним за заявою іншої сторони зобов`язання, не є достатньою підставою для визнання одностороннього правочину із зарахування недійсним.

Заява сторони щодо спірності вимог, які були погашені (припинені) зарахуванням, або щодо незгоди з проведеним зарахуванням з інших підстав, має бути аргументована, підтверджена доказами і перевіряється судом, який вирішує спір про визнання недійсним одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог.

Наявність на момент зарахування іншого спору (спорів) в суді за позовом кредитора до боржника про стягнення суми заборгованості за зобов`язанням не спростовує висновок про безспірність заборгованості цього боржника.

Наявність заперечень однієї сторони щодо зарахування не є перешкодою для зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою іншої сторони, відмова цієї сторони від прийняття заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог і проведення такого зарахування не має юридичного значення.

Відповідно до заяви про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог № 06/1877 від 23.05.2024, станом на 23.05.2024, враховуючи заяву ТОВ «НЬЮ ЕНЕРДЖІ ЮКРЕЙН» №03/04/24-02 від 03.04.2024 про припинення свого зобов`язання з оплати електричної енергії у сумі 15 106 176, 00 грн (п`ятнадцять мільйонів сто сімдесят шість гривень 00 коп.) за Двостороннім договором купівлі-продажу електричної енергії №133 від 14.04.2022 шляхом зарахування боргу ТОВ «КРЕМЕНЧУЦЬКА ТЕЦ» у сумі 15 106 176, 00 грн (п`ятнадцять мільйонів сто сімдесят шість гривень 00 коп.) за Договором про участь у балансуючій групі № БГ-14/03/22-6 від 14.03.2022, ТОВ «КРЕМЕНЧУЦЬКА ТЕЦ» є боржником, а ТОВ «ІІЬЮ ЕНЕРДЖІ ЮКРЕЙН» є кредитором за Договором про участь у балансуючій групі № БГ14/03/22-6 від 14.03.2022 на суму 82 795 064 грн 14 коп. (вісімдесят два мільйони сімсот дев`яносто п`ять тисяч шістдесят чотири гривні 14 коп.) за купівлю електричної енергії для врегулювання небалансів. Строк виконання даного зобов`язання настав.

Таким чином, між сторонами існують взаємні однорідні вимоги.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, зокрема, у разі відсутності предмету спору.

Оскільки сторони дійшли згоди зарахувати зустрічні однорідні вимоги за зобов`язаннями у сумі 15 106 176,00 грн, суд дійшов висновку про відсутність предмету спору у даній справі в частині зазначеної суми основного боргу та закриває провадження в справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача три проценти річних у загальному розмірі 677 594,11 грн та 2 718 879,02 грн інфляційних втрат, нарахованих на відповідні суми боргу за загальний період прострочки, визначений позивачем.

Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заявлений позивачем до стягнення розмір вищевказаних компенсаційних виплат є арифметично вірним, відповідає вимогам чинного законодавства та положенням договору. Тому, позовні вимоги про стягнення з відповідача вказаних сум інфляційних втрат та трьох процентів річних за несвоєчасну сплату виробленої та поставленої Товариством електричної енергії також є обґрунтованими.

При цьому суд зазначає, що інфляційні нарахування на суму боргу та три проценти річних, сплата яких передбачена частиною 2 статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Вони виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року в справі № 703/2718/16-ц.

З огляду на зазначене, три проценти річних та інфляційні втрати не відносяться до неустойки, а тому до цих компенсаційних виплат не застосовуються ані положення статтей 233 ГК України, 551 ЦК України, ані диспозитивні (рекомендаційні) положення постанови НКРЕКП "Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії, під час особливого періоду" від 25 лютого 2022 року № 332.

А тому усне клопотання відповідача про зменшення розміру нарахованих інфляційних втрат та 3% річних, заявлене у судовому засіданні, задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на наведене всі інші клопотання та заяви, доводи та міркування учасників судового процесу відповідно залишені судом без задоволення і не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду стосовно наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог.

За таких обставин, враховуючи всі наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог частково.

Щодо розподілу судового збору в частині закриття провадження у справі, суд зазначає.

Відповідно до частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

В разі коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною. У такому застосуванні суду слід виходити з широкого розуміння даної норми, маючи на увазі, що передбачені нею наслідки можуть наставати і в разі неправомірної бездіяльності винної особи, яка не вжила заходів до поновлення порушених нею прав і законних інтересів іншої особи (зокрема, ухилялася від задоволення її заснованих на законі вимог), що змусило останню звернутися за судовим захистом. Так, якщо зменшення позивачем розміру позовних вимог пов`язане з частковим визнанням та задоволенням позову відповідачем після подання позову, то судовий збір у відповідній частині покладається на відповідача. Або у разі коли в позові відмовлено, але з обставин справи вбачається, що спір доведено до судового розгляду внаслідок ухилення відповідача від розгляду претензії позивача, якщо вона пред`являлася, то судовий збір також покладається на відповідача. При цьому якщо у відповідних випадках позивача звільнено від сплати судового збору, то останній стягується в доход державного бюджету України.

Отже, якщо наслідком закриття провадження у справі стали дії відповідача, здійснені судові витрати покладаються на нього.

Враховуючи те, що підставою звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Кременчуцька ТЕЦ» до суду з вказаним позовом стала неправомірна бездіяльність Відповідача, який не вжив заходів до поновлення порушених ним прав і законних інтересів Позивача, а після звернення до суду з вказаним позовом та відкриття провадження у справі №910/17025/24, було погоджено сторонами право на зарахування зустрічних однорідних вимог, суд приходить до висновку, що витрати по сплаті судового збору в частині закриття провадження у справі покладаються на Відповідача.

Керуючись ст. 129, 237-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити частково.

2.Провадження у справі в частині стягнення 15 106 176 (п`ятнадцять мільйонів сто шість тисяч сто сімдесят шість) грн 00 коп. основного боргу, закрити у зв`язку з відсутністю предмета спору.

3.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "НЬЮ ЕНЕРДЖІ ЮКРЕЙН" (вул. Алмазова генерала, буд.18/7, м. Київ, 01133, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ" (вул. Свіштовська, буд. 2, м. Кременчук, Полтавська обл., 39600) 677 594 (шістсот сімдесят сім тисяч п`ятсот дев`яносто чотири) грн 11 коп 3% річних, 2 718 879 (два мільйони сімсот вісімнадцять тисяч вісімсот сімдесят дев`ять) грн 02 коп інфляційних втрат та 277 539 (двісті сімдесят сім тисяч п`ятсот тридцять дев`ять ) грн. 74 коп. витрат по сплаті судового збору.

4.Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 12.06.2024.

Суддя Наталія ЯГІЧЕВА