ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.06.2024р. Справа №905/1247/23

Господарський суд Донецької області у складі судді Зельман Ю.С., розглянувши матеріали справи

за позовом: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ» (84313, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Південна, буд. 1; ) в особі Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації (85114, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Ємельянова, буд.761; )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Еталон-Плюс» (85106, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. П. Ангеліної, буд. 1, )

про стягнення 72 909,65 грн., з яких: 49 632,15 грн. - заборгованість, 18 163,26 грн. - пеня, 1321,40 грн. - 3% річних, 3792,84 грн. - інфляційні нарахування, -

без повідомлення (виклику) учасників справи

С У Т Ь С П О Р У

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ» в особі Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Еталон-Плюс» про стягнення 72 909,65 грн., з яких: 49 632,15 грн. - заборгованість, 18 163,26 грн. - пеня, 1321,40 грн. - 3% річних, 3792,84 грн. - інфляційні нарахування.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором постачання природного газу № 14Р від 01.01.2017, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 49 632,15 грн., що стало підставою для нарахування позивачем пені в сумі 18 163,26 грн., 3% річних в сумі 3556,31321,40 5 грн. та інфляційних нарахувань в сумі 3792,84 грн.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 20.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 905/1247/23; визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Згідно з частиною одинадцятою статті 242 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Частиною 3 та 4 статті 120 ГПК України передбачено, що повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень і ухвала про вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів для вчинення відповідної процесуальної дії.

З метою повідомлення сторін про розгляд справи, ухвалу Господарського суду Донецької області про відкриття провадження у справі було направлено на адресу відповідача, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яка була отримана останнім 25.09.2023, про що свідчить підпис відповідальної особи на рекомендованому повідомлені. Крім того, відповідач повідомлявся про розгляд справи телефонограмою та шляхом надсилання ухвали на його електронну адресу.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався.

В той же час, судом враховано, що ст.12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Тобто, навіть в умовах воєнного стану конституційне право особи на судовий захист не може бути обмеженим.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

З наведених приписів закону вбачається, що запровадження військового стану у країні не може слугувати самостійною та достатньою підставою для відтермінування вирішення спору (не здійснення розгляду справи).

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту, з урахуванням основних засад (принципів) господарського судочинства, встановлених ст. 2 Господарського процесуального кодексу України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (п. 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

При цьому, на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Згідно ч.1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено обов`язок учасників справи повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

Оскільки в матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу, яке 11.10.2023 повернулось на адресу суду із відміткою про вручення його представнику відповідача, за висновком суду, відповідач є належним чином повідомленим про розгляд справи № 905/1247/23.

Станом на дату ухвалення рішення відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Необхідно зазначити, що Господарський суд Донецької області знаходиться на території Харківської територіальної громади, яка з першого дня військової агресії перебуває під постійними ворожими обстрілами, які становлять загрозу життю та здоров`ю всіх учасників судового процесу. Окрім того, ворогом неодноразово вчинялися дії, спрямовані на руйнування об`єктів критичної інфраструктури регіону, що, зокрема, спричиняло тривале знеструмлення електричних мереж та вихід з ладу систем зв`язку та інтернету. Такі обставини істотно уповільнили роботу суду, як щодо організаційно-технічного забезпечення судового процесу, так і щодо безпосереднього розгляду справи.

З урахуванням викладеного, за об`єктивних обставин розгляд даної справи був здійснений судом без невиправданих зволікань настільки швидко, наскільки це було можливим за вказаних умов, у межах розумного строку в контексті положень Господарського процесуального кодексу України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

За приписами ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши обставини спору, доводи учасників судового процесу суд, -

В С Т А Н О В И В

01.01.2017 між Публічним акціонерним товариством "Донецькоблгаз" (далі - постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Еталон-Плюс» (далі - споживач, відповідач) було укладено типовий договір розподілу природного газу № 14Р (далі - договір), шляхом підписання відповідачем заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу №14Р, яка є додатком №1 до договору.

Відповідно до п.1.1 договору цей типовий договір розподілу природного газу є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Згідно п.1.3 договору він є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 до цього договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Відповідно до п. 2.1. договору оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Обов`язковою умовою надання споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у Споживача об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи Оператора ГРМ (п. 2.2 договору)

Згідно п. 3.1 договору санкціонований відбір природного газу з газорозподільної системи здійснюється споживачем за умови наявності у нього укладеного із постачальником договору постачання природного газу та підтвердженого обсягу, виділеного для потреб споживача його постачальником на відповідний календарний період, а також відсутності простроченої заборгованості за цим договором. Наявність підтвердженого обсягу природного газу споживача (його постачальника) доводиться до відома Оператора ГРМ у встановленому законодавством порядку Оператором ГТС, а до відома споживача - його постачальником.

За відсутності у споживача договору постачання природного газу та/або виділених його постачальником підтверджених обсягів для потреб споживача на відповідний календарний період споживач не має права використовувати (споживати) природний газ із газорозподільної системи.

Відповідно до п. 3.2 договору за наявності підтвердженого обсягу природного газу споживача та відсутності простроченої заборгованості за цим договором Оператор ГРМ забезпечує розподіл природного газу, що належить споживачу, до межі балансової належності його об`єкта з дотриманням належного рівня надійності, безпеки, якості та величини тиску природного газу.

Приймання-передача обсягу газу, належного споживачу, а також перехід експлуатаційної відповідальності за стан газових мереж від оператора ГРМ до споживача відбуваються на межі балансової належності об`єкта споживача.

Відповідно до п.5.1 договору, облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається Оператором ГРМ та споживається споживачем на межі балансової належності об`єкта споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Згідно п. 5.2 договору визначення об`єму розподілу та споживання природного газу по споживачу здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ та споживачем на підставі даних комерційного вузла обліку (лічильника газу), визначеного в заяві-приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених Кодексом газорозподільних систем та цим договором. Для визначення об`єму розподілу та споживання природного газу беруться дані комерційного вузла обліку Оператора ГРМ. У разі відсутності комерційного вузла обліку в Оператора ГРМ беруться дані комерційного вузла обліку споживача.

За розрахункову одиницю розподіленого та спожитого природного газу береться один кубічний метр (м.куб.) природного газу, приведений до стандартних умов, визначених в Кодексі газорозподільних систем (п. 5.3 договору).

Відповідно до п. 5.4 договору, порядок визначення об`єму розподіленого споживачу і спожитого ним природного газу та надання звітності щодо спожитих об`ємів газу за розрахунковий період визначається відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем та з урахуванням вимог цього договору. Після запровадження особистого кабінету на сайті Оператора ГРМ споживач має можливість скористатися ним для формування звітності (передачі показань лічильника газу) та рахунків за надані послуги, а також ознайомлення з визначеними об`ємами та обсягами розподіленого та спожитого природного газу за розрахунковий період.

Оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за потужність (абонентська плата), з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем (п. 6.1 договору).

Згідно п. 6.3 договору розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Відповідно до п. 6.4 договору оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ.

Надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем (п. 6.6 договору).

Пунктом 7.1 договору передбачені обов`язки оператора ГРМ, зокрема, розміщувати на сайті чинні тарифи за послуги з розподілу природного газу та поточну редакцію тексту цього договору і Кодексу газорозподільних систем, а у разі внесення до цього договору в установленому законодавством порядку відповідних змін своєчасно їх публікувати в офіційних друкованих виданнях, які публікуються на території його ліцензованої діяльності (пп. 1 п. 7.1 договору); забезпечити можливість цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи та передачу належних споживачу об`ємів (обсягів) природного газу з дотриманням належного рівня надійності, безпеки, якості та величини його тиску за умови дотримання споживачем вимог цього договору (пп. 2 п. 7.1 договору).

Оператор ГРМ має право отримувати від споживача оплату за цим договором (пп. 1 п. 7.2 договору).

Споживач зобов`язується здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені цим договором. (пп. 1 п. 7.4 договору).

Відповідно до п. 8.2 договору у разі порушення споживачем строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до п.п.9.1, 9.3 договору Оператор ГРМ має право припинити/обмежити розподіл природного газу Споживачу в порядку та у випадках, передбачених Кодексом газорозподільних систем, у тому числі у разі подання Споживачем або його постачальником (який уклав з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання. Якщо за ініціативою Споживача необхідно припинити газопостачання на об`єкт Споживача чи його окремі газові прилади для проведення ремонтних робіт, реконструкції чи технічного переоснащення тощо, Споживач не пізніше ніж за сім робочих днів повинен письмово повідомити про це Оператора ГРМ та узгодити з ним дату припинення газопостачання, а Оператор ГРМ в узгоджену зі Споживачем дату зобов`язаний припинити газопостачання Споживачеві.

Цей договір укладений на невизначений строк і може бути розірваний за згодою сторін або за ініціативою споживача у порядку, визначеному законодавством України (п. 12.1, п. 12.3 договору).

Згідно заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу №14Р від 01.01.2017 споживачу - ТОВ «ЕТАЛОН-ПЛЮС» присвоєно персональний EIC-код суб`єкта ринку природного газу: 56ХО0000V8YDC00Q. Вищезазначений договір підписано представниками сторін без зауважень, підписи скріплені печатками підприємств.

Протягом існування договірних відносин між сторонами, редакція Типового Договору та Кодексу ГРС неодноразово змінювалася, шляхом прийняття НКРЕКП відповідних постанов. Актуальні та дійсні (станом на спірний період у даній справі) редакції Типового договору та Кодексу ГРС, затверджені Постановою НКРЕКП № 1469 від 29.07.2020 «Про затвердження Змін до Кодексу газорозподільних систем та внесення змін до Типового договору розподілу природного газу» (зі змінами), що діє з 30.07.2020 року.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2746 від 22.12.2021 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ «Донецькоблгаз» установлено Приватному акціонерному товариству з газопостачання та газифікації "ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ" тариф на послуги розподілу природного газу у розмірі 1,18 грн. за 1 м.куб. на місяць (без урахування ПДВ).

11.10.2021 відповідач звернувся до позивача із заявкою на уточнення величини річної замовленої потужності сумарно по всіх об`єктах з розбивкою по кожному об`єкту на розрахунковий 2022 рік, відповідно до якої просив уточнити величину річної замовленої потужності на 2022 рік на рівні 100 000 куб.м.

22.03.2022 Костянтинівським управлінням по газопостачанню та газифікації складено акт про припинення газопостачання на котельню ТОВ «Еталон плюс» та пломбування вхідної засувної арматури газопроводу у зв`язку з відсутністю ліміту на газ шляхом закриття засувки та установки пломби.

Листом ТОВ «Оператор ГТС України» за №7106ВИХ-22-257 від 23.05.2022 повідомлено АТ «Донецькоблгаз» про неможливість газопостачання у Донецькій області станом на 23.05.2022 через чисельні пошкодження магістральних газопроводів.

Листом Костянтинівського УГГ АТ «Донецькоблгаз» №6/1639 від 03.10.2022 визначено розмір щомісячної замовленої потужності на 2023 рік на рівні 20 101,96 куб.м. (1675,16 м. куб. щомісячно). Даний лист був направлений 03.10.2022, 13.10.2022 та 20.10.2022 на електронну адресу відповідача , яка зазначена на його офіційному бланку у листі №27 від 02.03.2022, що підтверджується наявним в матеріалах справи скріншотом.

Згідно листа ТОВ «Оператор ГТС України» № 7106ВИХ-22-374 від 10.10.2022 повідомлено про виконані ремонтно-відновлювальні роботи та щодо готовності подачі природнього газу до розподільчих мереж АТ «Донецькоблгаз» від ГРС м.Краматорськ.

17.10.2022 представниками Оператора ГРМ - ПрАТ «Донецькоблгаз» та Оператора ГТС - ТОВ «Оператор ГТС України» було складено акт контрольного огляду комерційного ВОГ (ПВВГ) (на відновлення газопостачання), з якого вбачається, що запуск газу до м. Костянтинівка призначений о 13:10 год.

21.12.2022 засобами електронного зв?язку позивачем було направлено на електронну пошту відповідача лист № 06/1836 від 20.12.2022, в якому зазначається про поновлення здійснення нарахувань за послугу розподілу природного газу з грудня 2022 року.

Листом №27 від 02.03.2022 відповідач звернувся до Костянтинівського УГХ з вимогою про розпломбування вхідной засувної арматури.

03.03.2023 складено акт Костянтинівським УГГ на зняття пломби із засувної арматури та відновлення газопостачання ТОВ «Еталон-Плюс».

Як зазначає позивач, за період квітень-травень 2022 року, грудень 2022 року, січень-червень 2023 року ПрАТ "ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ" на виконання умов укладеного з відповідачем договору надав послуги з розподілу природного газу на суму 49 632,18 грн., що підтверджується наступними документами:

- за квітень 2022 року - акт № 231/7 від 30.04.2022 на суму 11 800,00 грн. за надані послуги з розподілу природного газу в обсязі 8333,33куб.м.,

- за травень 2022 року - акт № 231/8 від 31.05.2022 в сумі 11 800,00 грн. за надані послуги з розподілу природного газу в обсязі 8333,33куб.м.,

- за грудень 2022 року - акт № 231/10 від 31.12.2022 в сумі 11 800,00 грн. за надані послуги з розподілу природного газу в обсязі 8333,33куб.м.,

за січень 2023 року - акт № 231/1 від 31.01.2023 в сумі 2372,03 грн. за надані послуги з розподілу природного газу в обсязі 1675,16 куб.м.,

за лютий 2023 року - акт № 231/2 від 28.02.2023 в сумі 2372,03 грн., за надані послуги з розподілу природного газу в обсязі 1675,16 куб.м.,

за березень 2023 року - акт № 231/3 від 31.03.2023 в сумі 2 372,03 грн., за надані послуги з розподілу природного газу в обсязі 1675,16 куб.м.,

за квітень 2023 року - акт № 231/4 від 30.04.2023 в сумі 2 372,03 грн., за надані послуги з розподілу природного газу в обсязі 1675,16 куб.м.,

за травень 2023 року - акт № 231/5 від 31.05.2023 в сумі 2372,03 грн., за надані послуги з розподілу природного газу в обсязі 1675,16 куб.м.,

за червень 2023 року - акт № 231/6 від 30.06.2023 в сумі 2 372,03 грн., за надані послуги з розподілу природного газу в обсязі 1675,16 куб.м.

Також позивачем були виставлені відповідні рахунки.

Вказані акти та рахунки були направлені відповідачу на його електронну адресу, а також на юридичну адресу, що підтверджується наявними в матеріалах справи списками згрупованих поштових відправлень, фіскальними чеками АТ Укрпошта та скрінами електронного листування.

Позивач звертався до відповідача з вимогами-рахунками про сплату заборгованості №03/39 від 12.01.2023, №1.7/1-319 від 09.05.2023 та №1.7/1.7-626 від 18.07.2023, які були направлені на електронну пошту та юридичну адресу відповідача. Разом із вимогами-рахунками позивачем направлялись акти, рахунки, а також акти звірки.

Як зазначає позивач, відповідь на вказані вище вимоги про сплату заборгованості відповідачем надано не було, надані послуги оплачені не в повному обсязі, в результаті чого у відповідача утворилась заборгованість за отримані послуги з розподілу природного газу в розмірі 49 632,15 грн.

Наведені обставини зумовили звернення позивача із даним позовом за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Оцінюючи правомірність заявлених позовних вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Закону України «Про ринок природного газу», Кодексу газорозподільних систем, Цивільного та Господарського кодексів України, а також умовами типового договору розподілу природного газу № 14Р від 01.01.2017.

Відповідно до п.35 ч.1 ст.1 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу.

Згідно із статтею 40 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

Кодексом газорозподільних систем, затвердженим Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2494 (далі - Кодекс ГРС), визначаються взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем.

Пунктом 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРС визначено, що договір розподілу природного газу - правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу.

Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу І Кодексу ГРС для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу ГРМ обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРМ. Споживачі, у тому числі побутові, та суміжні суб`єкти ринку природного газу, які фізично підключені до ГРМ, забезпечуються цілодобовим доступом до ГРМ та можливістю розподілу (переміщення) природного газу ГРМ у порядку, визначеному в розділі VІ цього Кодексу.

Отже, з моменту укладення між споживачем та Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, за наявності фізичного підключення об`єкта споживача до газорозподільної мережі, Оператором ГРМ здійснюється надання споживачу послуг з розподілу природного газу.

Пунктом 5 глави 3 розділу І Кодексу ГРС визначено, що взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до/через ГРМ, включаючи забезпечення Оператором ГРМ цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між Оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог глави 3 розділу VІ цього Кодексу.

Згідно з пунктом 6 глави 3 розділу І Кодексу ГРС, на підставі укладеного договору розподілу природного газу Оператор ГРМ: присвоює споживачу (точці комерційного обліку), у тому числі побутовому споживачу, персональний EIC-код суб`єкта ринку природного газу та передає його Оператору ГТС для ідентифікації споживача в інформаційній платформі Оператора ГТС, у тому числі для цілей закріплення споживача в Реєстрі споживачів відповідного постачальника та здійснення оперативних заходів при запровадженні процедури зміни його постачальника; надає послугу споживачу із забезпечення цілодобового доступу до ГРМ в межах приєднаної потужності його об`єкта для можливості споживання ним відповідних об`ємів природного газу, виділених постачальником природного газу.

Відповідно до пункту 2 глави 1 розділу VI Кодексу ГРС доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі - типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом.

За змістом пунктом 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ. Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

Згідно з п. 3 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Відповідно до положень пункту 1 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Абзацом 10 пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС визначено, що споживач, що не є побутовим, має право не пізніше ніж до 20 жовтня календарного року, що передує розрахунковому (крім замовлення потужності на 2020 рік, яке здійснюється до 01 листопада), подати Оператору ГРМ уточнену заявку на величину річної замовленої потужності сумарно по всіх його об`єктах з розбивкою по кожному об`єкту в газорозподільній зоні відповідного Оператора ГРМ на розрахунковий календарний рік.

Згідно з пунктом 9 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадків, передбачених цим пунктом, у тому числі розірвання цього договору або внесення змін до заяви-приєднання, що є додатком до договору розподілу природного газу, та вилучення об`єкта споживача. У разі розірвання договору розподілу природного газу або вилучення об`єкта споживача із заяви-приєднання оплата вартості послуги за договором розподілу природного газу здійснюється споживачем з урахуванням повного календарного місяця, у якому сталося розірвання договору або вилучено об`єкт із заяви-приєднання. У цих випадках Оператор ГРМ коригує дані технічної потужності та вільної потужності для забезпечення нових приєднань (резерву потужності) на відповідній ГРП згідно з вимогами розділу VII цього Кодексу. Якщо припинення або обмеження розподілу природного газу здійснюється за ініціативи Оператора ГРМ у випадках, передбачених пунктом 3.17 глави 3 розділу V Правил безпеки систем газопостачання, нарахування вартості послуги за договором розподілу природного газу не здійснюється. При цьому місячна вартість послуг розподілу зменшується з урахуванням кількості днів припинення (обмеження) розподілу природного газу. Таке припинення (обмеження) та відновлення розподілу природного газу споживачу здійснюється за рахунок Оператора ГРМ.

За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з частиною першою статті 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Статтею 634 Цивільного кодексу України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору .

Договір та положення заяви-приєднання затверджено Наказом ПрАТ по газопостачанню та газифікації «НЕК «Укренерго» НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015, та з усіма змінами до нього розміщено на офіційному веб-сайті ПрАТ «ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ» (https://oblgaz.donetsk.ua/mu-ofitsiina-informatsiia/mu-normatyvni-akty).

Дослідивши укладений між сторонами типовий договір розподілу природного газу №14Р від 01.01.2017, з огляду на встановлений статтею 204 ЦК України принцип правомірності правочину, суд дійшов висновку, що він є належною підставою у розумінні статті 11 ЦК України для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків, та за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який підпадає під правове регулювання Глави 63 ЦК України.

З наявних в матеріалах справи доказів суд встановив, що укладений між сторонами договір розподілу №14Р від 01.01.2017 не визнавався недійсним, докази припинення або відмови від зазначеного договору відсутні.

Внесені до редакції Типового договору Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг зміни є обов`язковими.

Згідно ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України відносно обов`язковості договору для виконання сторонами.

Як встановлено судом, за період з квітня 2022 по травень 2022, грудень 2022, та за період з січня 2023 по червень 2023, споживачем не підписано відповідні акти з надання послуг розподілу природного газу, які були направлені на адресу відповідача.

Умовами договору передбачено, що надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу Споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між Сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Пунктом 10 розділу гл.6 розділу VI КГРС передбачено, що оператор ГРМ до п`ятого числа місяця, наступного за звітним, надсилає споживачу два примірники оригіналу акта наданих послуг за звітний період, підписані уповноваженим представником Оператором ГРМ. Споживач протягом двох днів з дня одержання акта наданих послуг зобов`язаний повернути Оператору ГРМ один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню в порядку, встановленому законодавством.

До вирішення спірних питань сума до сплати за надані послуги з розподілу природного газу ГРМ установлюється відповідно до даних Оператора ГРМ

З матеріалів справи вбачається, що спірні акти направлені оператором ГРМ на електронну адресу відповідача зазначену в договорі, крім того позивач неодноразово звертався з вимогами-рахунками про сплату, з долученими до них актами шляхом їх направлення на юридичну адресу відповідача, у зв`язку з чим суд вважає, що порядок направлення актів відповідає вимогам викладеним у п.10 гл.6 розділу VI КГРС.

Позивач наголошує на тому, що незалежно від припинення газопостачання послуга розподілу підлягає оплаті з огляду на забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи.

Як вбачається з матеріалів справи нарахування вартості послуг з розподілу у період з червня по листопад 2022 року не здійснювалося через пошкодження магістральних газопроводів.

Щодо періоду з 22.03.2022 по 03.03.2023 коли відповідачу було припинено газопостачання та здійснено опломбування вхідної засувної арматури Костянтинівським УГГ суд зазначає наступне.

Відповідно до п.9 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадків припинення або обмеження розподілу природного газу за ініціативи Оператора ГРМ у випадках, передбачених пунктом 3.17 глави 3 розділу V Правил безпеки систем газопостачання, розірвання договору або внесення змін до заяви-приєднання, що є додатком до договору розподілу природного газу, та вилучення об`єкта споживача.

Враховуючи, що у справі встановлено наявність у відповідача обсягів споживання природного газу за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, фізичне підключення об`єкта споживача до газорозподільної мережі у спірному періоді, наявність укладеного між сторонами договору розподілу природного газу, який не припинено, а також враховуючи те, що споживачем заява про остаточне припинення користування природним газом не подавалась, у відповідача наявний обов`язок оплати вартості послуг з розподілу природного газу в порядку передбаченому умовами Договору за вказаний вище період.

Як вже зазначалося, згідно п.6.6. типового договору сторони погодили, що оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Відтак, зобов`язання з оплати газу, мало бути виконано наступним чином: за актом від 30.04.2022 року (квітень 2022 року) - до 10.05.2022 (включно); за актом від 31.05.2022 року (травень 2022 року) - до 10.06.2022 (включно), за актом від 31.12.2022 (грудень 2022) - до 10.01.2023 (включно), за актом від 31.01.2023 (січень 2023) - до 10.02.2023 (включно), за актом від 28.02.2023 (лютий 2023) - до 10.03.2023 (включно), за актом від 31.03.2023 (березень 2023) - до 10.04.2023 (включно), за актом від 30.04.2023 (квітень 2023) - до 10.05.2023 (включно), за актом від 31.05.2023 (травень 2023) - до 12.06.2023 (включно, останній день строку 10.06.2023 припадав на вихідний день (ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України), за актом від 30.06.2023 (червень 2023) - до 10.07.2023 (включно).

Як зазначає позивач, відповідачем не було сплачено послуги за вказаний період, а в рахунок оплати послуг з розподілу природного газу за квітень 2022 було зараховано грошові кошти в сумі 0,03 грн., які обліковувалися як переплата за попередні періоди надання послуг, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою по рахунку станом на 01.12.2021 (а.с. 41-42). Відтак, заборгованість за квітень 2022 року складає 11799,97 грн.

Відповідачем правової позиції по суті спору не висловлено, належних та допустимих доказів у розумінні норм ст.ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України, які б спростовували факт наявності заборгованості перед позивачем, не представлено, що кваліфікується судом як порушення відповідних зобов`язань у розумінні ст. 610 Цивільного кодексу України, а сам відповідач - таким, що їх прострочив відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги, що позивач зобов`язання за договором виконав належним чином, а відповідач порушив взяті на себе за договором обов`язки щодо оплати отриманих послуг, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у сумі 49 632,15 грн. є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно до ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов`язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Як вже зазначалося, згідно п. 8.2 договору у разі порушення споживачем строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Позивачем нараховано пеню у розмірі 18 163,26 грн. за загальний період з 11.05.2022 по 12.09.2023.

Одночасно, згідно з ч.6 ст.232 Господарського кодексу нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Зазначеною нормою права передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня, і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Разом з цим, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30.03.2020 доповнено Розділ IX Прикінцеві положення ГК України п. 7 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину".

Так, Всесвітня організація охорони здоров`я (ВООЗ) 11.03.2020 оголосила пандемію коронавірусу. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», прийнятою відповідно до ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», на усій території України встановлений карантин з 12.03.2020, який був неодноразово продовжений.

Постановою Кабінету Міністрів України №651 від 27.06.2023 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Резюмуючи викладене, право позивача на нарахування пені, було продовжене на період дії карантину, тому нарахування пені за загальний період з 11.05.2022 по 12.09.2023. є правомірним.

Перевіривши розрахунок пені, суд дійшов висновку, що позивач припустився помилки при визначенні початкового періоду нарахування пені за актом за травень 2023. Так, згідно здійсненого судом за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга" перерахунку сума пені, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 18 156,75 грн.

Позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України нараховано 3 % річних в сумі 1321,40грн. за загальний період з 11.05.2022 по 12.09.2023 та інфляційні нарахування за період з травня 2022 по серпень 2023 в сумі 3792,84 грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вказана стаття визначає відповідальність за порушення грошового зобов`язання та її приписи підлягають застосуванню у випадку прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов`язання виникають нові додаткові зобов`язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру. Відповідно такі додаткові зобов`язання є заходами відповідальності за порушення основного зобов`язання, у тому числі, коли має місце прострочення виконання основного зобов`язання.

3% річних за своїми ознаками є платою за користування чужими коштами в цей період прострочки виконання відповідачем його договірного зобов`язання, і за своєю правовою природою є самостійним способами захисту цивільних прав і забезпечення виконання цивільних зобов`язань.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду України від 24.01.2018 по справі № 910/24266/16, відповідно до якої вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яке він може реалізувати, а може від нього відмовитися. Якщо кредитор приймає рішення вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, він має враховувати індекс інфляції за кожний місяць (рік) прострочення незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція), а отже, сума боргу в цьому періоді зменшується.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права і інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. До вимог про стягнення сум процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність (стаття 257 названого Кодексу).

Тобто, всі вищевказані приписи застосовуються у разі наявності прострочення грошового зобов`язання боржника перед кредитором за невиконання (неналежне виконання) умов відповідного договору.

Перевіривши за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга" розрахунок 3% річних за визначений позивачем період, господарський суд дійшов висновку, що останній є арифметично та методологічно невірним. Так, згідно здійсненого судом за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга" перерахунку сума 3% річних, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, складає 1321,01 грн.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат за визначений позивачем період, господарський суд дійшов висновку, що останній є арифметично невірним. Так, згідно здійсненого судом за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга" перерахунку сума інфляційних втрат, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, складає 3792,19 грн.

Згідно ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судовий збір відповідно ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України стягується з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 42, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ» в особі Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації до Товариства з обмеженою відповідальністю «Еталон-Плюс» про стягнення 72 909,65 грн., з яких: 49 632,15 грн. - заборгованість, 18 163,26 грн. - пеня, 1321,40 грн. - 3% річних, 3792,84 грн. - інфляційні нарахування, задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Еталон-Плюс» (85106, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. П. Ангеліної, буд. 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ» (84313, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Південна, буд. 1; ) в особі Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації (85114, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Ємельянова, буд.761; ) заборгованість в сумі 49 632,15 грн., 3% річних в сумі 1321,01 грн., інфляційні втрати в сумі 3792,19 грн., пеню в сумі 18 156,75 грн., судовий збір в сумі 2146,98 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України (з урахуванням п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст рішення складено та підписано 12.06.2024.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Ю.С. Зельман