СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2024 року м. Харків Справа № 922/4376/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В. , суддя Россолов В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" - адвоката Погрібної Т.С. (вх. №278Х/1-18)

на рішення господарського суду Харківської області від 09.01.2024 року у справі № 922/4376/23, ухвалене в приміщенні господарського суду Харківської області (суддя Кухар Н.М. ), повний текст якого складено 15.01.2024 року

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут", м. Харків
до Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна,м. Харків
про стягнення 126744,67 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 09.01.2024 року у справі №922/4376/23 позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" на п/р НОМЕР_1 в Фiлiї - Харкiвське обласне управлiння публічного акцiонерного товариства "Державний ощадний банк України", МФО 351823 - заборгованість за спожиту електричну енергію за Договором про закупівлю електричної енергії №269 від 18.02.2021 року в розмірі 85805,67 грн.; на рахунок НОМЕР_2 в АТ "Банк Альянс", МФО 300119 - витрати зі сплати судового збору в розмірі 1817,06 грн.; в іншій частині позовних вимог у позові відмовлено.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" - адвокат Погрібна Т.С. з рішенням господарського суду першої інстанції не погодилась та звернулась до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 09.01.2024 року в частині стягнення заборгованості в розмірі 377,12 грн. за березень 2022 року, а також пені в розмірі 13519,73 грн., 3% річних у розмірі 4363,05 грн., інфляційних втрат у розмірі 22679,10 грн., і ухвалити нове рішення у цій частині, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на таке.

У справі, що переглядається, спірним є питання щодо наявності/відсутності підстав для стягнення з Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна на користь ТОВ "ХАРКІВГАЗ ЗБУТ" заборгованості за послуги, які надавалися позивачем поза межами дії укладеного з відповідачем договору про постачання електричної енергії.

Враховуючи статус відповідача, порядок фінансування послуг шляхом бюджетних асигнувань, положення міської програми щодо співпраці сторін в межах вимог Закону України "Про публічні закупівлі", умови укладених договорів про надання послуг, на договірні правовідносини сторін про постачання електричної енергії поширюються норми Закону України "Про публічні закупівлі" та, зокрема, ст. 35 цього Закону, яка передбачає укладення таких договорів за наслідками переговорної процедури.

Після закінчення дії договору, який було укладено сторонами з урахуванням положень Закону України "Про публічні закупівлі", дія такого Закону не поширювалася на спірні правовідносини у спірні періоди (без укладених договорів), оскільки відповідач не продовжував правовідносини сторін відповідно до процедур та положень вказаного Закону.

Посилається на правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 06.10.2021 року у справі № 925/1546/20.

Позивач у спірний період виконував ті ж зобов`язання (надання електричної енергії), які були взяті ним, відповідно до укладеного договору та обласної і міської програм за умов відсутності обставин для припинення таких зобов`язань, а відповідач у спірний період за мовчазною згодою погоджував такі послуги; відповідачем не забезпечено вчасного проведення наступної процедури закупівлі для належного оформлення відносин.

Відповідно до п. 5.5. договору про закупівлю електричної енергії № 269 від 18.02.2021 року розрахунковим періодом є календарний місяць.

Хоча в договорі й зазначено, що оплата здійснюється "на підставі рахунку", однак за змістом статті 692 ЦК України та пункту 3.1 договору така умова не змінює строк виконання грошового зобов`язання, який обраховується "з дня отримання товару", а не рахунку.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.01.2024 року, суддею доповідачем визначено суддю Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В., суддя Россолов В.В.

Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією проти України. Указами Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні №133/2022 від 14.03.2022 року, №573/2022 від 15.08.2022 року, №757/2022 від 07.11.2022 року, №58/2023 від 06.02.2023 року, №254/2023 від 01.05.2023 року, №451/2023 від 26.07.2023 року, №734/2023 від 06.11.2023 року, №49/2024 від 05.02.2024 року, №271/2024 від 06.05.2024 року відповідно продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб.

Наказом Східного апеляційного господарського суду від 25.03.2022 року № 03 Про встановлення особливого режиму роботи суду в умовах воєнного стану встановлено особливий режим роботи суду в умовах воєнного стану з 01.04.2022 року та запроваджено відповідні організаційні заходи, зокрема: рекомендовано учасникам судових справ утриматись від відвідування суду, свої процесуальні права та обов`язки, передбачені ГПК України, реалізовувати з використанням офіційної електронної пошти суду: .

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.01.2024 року, з урахуванням ухвали від 12.02.2024 року, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" - адвоката Погрібної Т.С. на рішення господарського суду Харківської області від 09.01.2024 року у справі №922/4376/23; призначено розгляд справи №922/4376/23 за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" - адвоката Погрібної Т.С. на рішення господарського суду Харківської області від 09.01.2024 року у справі у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; учасникам справи встановлено строк - не пізніше 15 днів з моменту вручення даної ухвали, протягом якого вони мають право подати відзив на апеляційну скаргу, який повинен відповідати вимогам ч.2 статті 263 Господарського процесуального кодексу України, з доказами надсилання його апелянту; запропоновано учасникам справи для прискорення документообігу в межах цієї справи, надсилати їх з використанням програми "Електронний суд" (за умов відповідної реєстрації) або скеровувати документи з засвідченням електронним цифровим підписом уповноваженої особи на електронну адресу Східного апеляційного господарського суду . Реєстрація в електронному кабінеті можлива за посиланням https://id.court.gov.ua/rt.gov.ua/sud4875/; учасникам судового процесу необхідно повідомити суд про їх номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або інші засоби зв`язку, зокрема, мобільного (за їх наявності), які можуть бути використані для викликів або повідомлень; витребувано з господарського суду Харківської області матеріали справи №922/4376/23.

05.02.2024 року на адресу суду з господарського суду Харківської області надійшли матеріали справи №922/4376/23 (вх.№1781).

12.02.2024 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№2131), який долучено до матеріалів справи, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін, в обґрунтування якого вказує на те, що обов`язок відповідача по сплаті за поставлену електричну енергію відповідно до рахунку № 63000480 виник 26.08.2023 року, а не з дня отримання товару, як безпідставно вказує позивач; договором також встановлений строк, у який повинно бути виконане грошове зобов`язання, а саме - 10 (десять) робочих днів від дня отримання рахунку споживачем; останнім днем строку для оплати заборгованості за поставлену електричну енергію була дата 06.09.2023 року; дія договору постачання електричної енергії № 269, укладеного з позивачем 18.02.2021 року, припинилася 28.02.2022 року, а тому у відповідача не виникло обов`язку по оплаті електричної енергії на суму 377,12 грн., яка була поставлена у березні 2022 року поза межами строку дії договору; щодо укладення договору у формі конклюдентних дій, на що посилається позивач, то позивачем не надано доказів узгодження сторонами спору істотних умов такого договору та це не відповідає приписам Закону України "Про державні закупівлі".

Додатковим рішенням господарського суду Харківської області від 23.01.2024 року у справі №922/4376/23 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (вх. № 842/24 від 11.01.2024) про стягнення судових витрат задоволено частково; стягнуто з Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна (м-н Свободи, буд. 4, м. Харків, 61022; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (вул. Болбочана Петра, буд. 54, м. Харків, 61093; п/р НОМЕР_2 в АТ "БАНК АЛЬЯНС", МФО 300119, ) - витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3723,48 грн.; в частині стягнення 7276,52 грн. витрат на професійну правничу допомогу у задоволенні клопотання позивача відмовлено.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" - адвокат Погрібна Т.С. з додатковим рішенням господарського суду першої інстанції не погодилась та звернулась до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення господарського суду Харківської області від 23.01.2024 року в частині, в якій судом було відмовлено, а саме в частині стягнення 7276,52 грн. витрат на професійну правничу допомогу, і ухвалити нове рішення у цій частині, яким задовольнити вимоги, щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу повністю.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09.02.2024 року, суддею доповідачем у справі визначено суддю Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В., суддя Россолов В.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.02.2024 року, зокрема відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" - адвоката Погрібної Т.С. на додаткове рішення господарського суду Харківської області від 23.01.2024 року у справі №922/4376/23; призначено розгляд справи №922/4376/23 за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" - адвоката Погрібної Т.С. на додаткове рішення господарського суду Харківської області від 23.01.2024 року у справі №922/4376/23 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; вчинено інші процесуальні дії.

13.02.2024 року на адресу суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" - адвоката Погрібної Т.С. надійшло клопотання про зупинення провадження у справі №922/4376/23 (вх.№2234), яке долучено до матеріалів справи, в якому остання просила зупинити провадження у справі №922/4376/23 до закінчення перегляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №911/1359/22.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.02.2024 року зупинено провадження у справі №922/4376/23 до закінчення перегляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №911/1359/22 та оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень повного тексту постанови Верховного Суду у справі №911/1359/22; учасникам справи ухвалено повідомити Східний апеляційний господарський суд про усунення обставин, що викликали зупинення провадження у справі.

Зупиняючи провадження у справі, колегія суддів виходила, зокрема з на такого.

Ухвалою Верховного Суду від 09.08.2023 року справу №911/1359/22 передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвала мотивована тим, що Національною комісією, яка здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 25.02.2022 року прийнято постанову №332 "Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії, під час особливого періоду", яку Постановою НКРЕКП від 27.02.2022 року №333 доповнено пунктами 3-5, зокрема пунктом 5 рекомендовано учасникам ринку електричної енергії на період дії особливого періоду зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії".

В подальшому, до постанови НКРЕКП №332 вносились зміни та доповнення, зокрема постановою від 26.04.2022 року №413 пункти 1-12 змінено пунктом 1, зміст якого змінено та доповнено підпунктом 16, відповідно до якого на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування надано настанови - зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", між учасниками ринку електричної енергії.

Система нормативно-правових актів України за їх юридичною силою (від актів вищої юридичної сили до актів нижчої юридичної сили) включає: а) Конституцію України; б) закони, кодекси України; в) підзаконні нормативно-правові акти: постанови Верховної Ради України, укази Президента України, постанови Кабінету Міністрів України, накази міністерств, акти інших державних органів, розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, акти органів місцевого самоврядування, які містять норми права тощо.

У наведеному контексті постанова НКРЕКП №332 (підзаконний акт) має меншу юридичну силу перед законами - ЦК України та ГК України, адже не знаходиться на одному ієрархічному рівні, відповідно не може бути спеціальним законом, який згідно з наведеним має перевагу на загальним законом (ЦК, який є основним актом цивільного законодавства України, та ГК), який передбачає право сторін на застосування в договорі заходів відповідальності за порушення виконання грошового зобов`язання.

В той же час, Верховний Суд у постанові від 26.07.2023 року у справі №922/1948/22, залишаючи без змін рішення судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позову про стягнення пені та штрафу за період з 26.02.2022 року по 25.04.2022 року, фактично погодився з висновками судів попередніх інстанцій стосовно того, що постанова НКРЕКП №332 підлягає застосуванню до спірних правовідносин з урахуванням змін, внесених постановою НКРЕКП від 26.04.2022 року №413.

Проте, у спірний у справі №922/1948/22 період нарахування штрафних санкцій з 26.02.2022 року по 25.04.2022 року підпункт 16 пункту 1 у постанові НКРЕКП №332 взагалі був відсутній, а формулювання пункту 5 (в редакції постанови від 27.02.2022року) вказувало на надання сторонам рекомендацій щодо зупинення нарахування та стягнення штрафних санкцій (надано рекомендації щодо врегулювання правовідносин сторін з метою стабілізації учасників ринку електричної енергії під час особливого періоду).

Верховний Суд вказав, що такий рекомендаційний характер пункту 5 постанови НКРЕКП №332 (в редакції постанови від 27.02.2022 року), яка є підзаконним актом, не може змінювати та нівелювати надане нормами ЦК України та ГК України (законом) право однієї сторони на застосування заходів відповідальності за порушення виконання грошового зобов`язання (тим більше воно відповідає умовам договору) та, відповідно, звільняти від такої відповідальності іншу сторону, не припиняючи чинності відповідних умов договору.

Положення підпункту 16 пункту 1, яким було доповнено постанову НКРЕКП №332 та на підставі якого було відмовлено у позові в частині стягнення штрафних санкції у справі №922/1948/22, не мають імперативного (обов`язкового) характеру, а є настановами, тобто по суті також рекомендаціями/порадами учасникам ринку електричної енергії, які не містять умов чи застережень про звільнення учасників ринку електричної енергії, в тому числі відповідача, від сплати штрафних санкцій за порушення умов договору, укладеного на підставі Закону України "Про ринок електричної енергії".

Зміст наведеного підпункту свідчить про те, що рекомендації (настанови) надано лише учасникам ринку електроенергії щодо зупинення нарахування та стягнення штрафних санкцій, що не є тотожним забороні учасникам ринку електричної енергії звертатися до суду з відповідним позовом. При цьому, оскільки суд не входить до сфери урядування НКРЕКП, останній зобов`язаний розглянути спір по суті вимог та застосувати норми договору та закону, які регулюють спірні правовідносини.

Відтак, на думку Верховного Суду у справі №911/1359/22, існує необхідність у відступленні від наведеного висновку Верховного Суду, оскільки положення постанови НКРЕКП №332 (підпункт 16 пункту 1), які містять рекомендації та настанови учасникам ринку електроенергії на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, не можуть мати наслідком відмову в задоволенні позову про стягнення штрафних санкцій, адже розглядаючи вимоги про стягнення штрафних санкцій, суд повинен встановити правомірність їх нарахування та заявлення до стягнення відповідно до умов укладеного договору та чинного законодавства (ЦК України та ГК України, як закону), норми якого не можуть бути нівельовані постановою НКРЕКП №332, як підзаконним актом.

Ухвалою Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 25.08.2023 року справу №911/1359/22 прийнято до розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справу №911/1359/22 за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду Київської області від 16.12.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.04.2023; призначено розгляд касаційної скарги у засіданні Касаційного господарського суду на 06 жовтня 2023 року.

Ухвалою Верховного Суду від 04.10.2023 року справу №911/1359/22 знято з розгляду касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду Київської області від 16.12.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.04.2023 у справі №911/1359/22; визначено дату судового засідання з розгляду касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду Київської області від 16.12.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.04.2023 у справі №911/1359/22 у засіданні Верховного Суду Касаційного господарського суду 17 листопада 2023 року.

Ухвалою Верховного Суду від 17.11.2023 року у справі №911/1359/22 відмовлено у задоволенні заяв акціонерного товариства "ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО", товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА СУМИ" про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Згідно зі статтею 36 Закону "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права (ч. 6 ст. 13 Закону "Про судоустрій і статус суддів").

Правовідносини у справі №911/1359/22 є подібними до правовідносин у справі №922/4376/23, оскільки предмети та підстави позовів у цих справах, відповідно і встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, а також їх правове регулювання є подібними.

Враховуючи, що висновки об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №911/1359/22 будуть стосуватися можливості застосування положень постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 25.02.2022 року №332 Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану (підпункту 16 пункту 1) в частині зупинення нарахування та стягнення штрафних санкцій, з метою дотримання єдності судової практики, з урахуванням приписів п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України, слід зупинити провадження у справі №922/4376/23 до закінчення перегляду в касаційному порядку об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №911/1359/22.

З Єдиного державного реєстру судових рішень слідує, що постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.04.2024 року у справі №911/1359/22, яка оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 20.05.2024 року, касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" залишено без задоволення; рішення господарського суду Київської області від 16.12.2022 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.04.2023 року у справі №911/1359/22 в оскаржуваній частині щодо вимог про стягнення пені у розмірі 17 933 524,59 грн. залишено без змін.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.05.2024 року поновлено провадження у справі №922/4376/23; розгляд справи №922/4376/23 ухвалено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; запропоновано учасникам справи свої процесуальні права та обов`язки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України, реалізовувати з використанням офіційної електронної пошти суду: та телекомунікаційної мережі Електронний суд; запропоновано учасникам справи для прискорення документообігу в межах цієї справи, надсилати їх з використанням програми "Електронний суд" (за умов відповідної реєстрації) або скеровувати документи з засвідченням електронним цифровим підписом уповноваженої особи на електронну адресу Східного апеляційного господарського суду .; учасникам судового процесу необхідно повідомити суд про їх номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або інші засоби зв`язку, зокрема, мобільного (за їх наявності), які можуть бути використані для викликів або повідомлень.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши повноту встановлення господарським судом першої інстанції неоспорених обставин справи, колегія суддів встановила наступне.

18.02.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (постачальник) та Харківським регіональним інститутом державного управління Національної академії державного управління при Президентові України було укладено договір про закупівлю електричної енергії № 269 від 18.02.2021 року.

У зв`язку з реорганізацією споживача шляхом приєднання до Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна (споживач, відповідач у справі), з 01.10.2021 року всі зобов`язання за договором закупівлі електричної енергії, перейшли до Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна, як правонаступника, про що між сторонами була укладена додаткова угода № 9 від 02.12.2021 року до договору №269 від 18.02.2021 року.

З 01.10.2021 року всі зобов`язання за договором, у тому числі і в частині проведення розрахунків за поставлену електричну енергію, здійснюються Харківським національним університетом імені В.Н. Каразіна.

Відповідно до п. 2.1 договору, постачальник продає споживачу електричну енергію (ДК021:2015-09310000-5 Електрична енергія), для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Згідно з п. 2.3 договору, очікуваний обсяг постачання електроенергії на період з 01.03.2021 оку до 31.12.2021 року (включно) за цим договором становить -230 000 кВт/год.

Відповідно до п. 13.1, договір набуває чинності з 18.02.2021 року та діє до 31.12.2021 року, включно, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за договором.

За умовами п. 5.1 договору, ціна договору становить 431 250,00 грн., крім того ПДВ - 86250,00 грн., разом з ПДВ - 517 500,00 грн.

Відповідно до п. 5.5 договору, розрахунковим періодом за договором є календарний місяць.

Згідно з п. 5.7 договору, оплата вартості електричної енергії за договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника. При цьому, споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за цим договором через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу постачальника та в іншій не заборонений законодавством спосіб.

Оплата вважається здійсненою після того, як на рахунок постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за куповану електричну енергію відповідно до умов цього договору. Рахунок постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни.

Пунктом 5.8 договору визначено, що оплата здійснюється на підставі виставленого оператором системи розподілу (далі - ОСР) рахунка та акту приймання - передачі електроенергії постачальника та має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 10 (десяти) робочих днів з моменту отримання його споживачем, або протягом 10 (десяти) робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції щодо оплати рахунку, оформленого споживачем, на підставі акту приймання - передачі електричної енергії, що складається постачальником та надається споживачу. Споживач зобов`язаний розглянути та підписати вказаний акт у строк, що не перевищує 5 (п`ять) робочих днів або дати вмотивовану відмову від підписання такого акту, у цей же строк.

Відповідно до п. 5.6 договору, визначення (звіряння) фактичного обсягу поставленої (спожитої) електричної енергії та розрахунків на певну дату чи протягом відповідного періоду проводиться в установленому ПРРЕЕ порядку з підписанням відповідного акту.

Згідно з п. 3.1 договору, термін постачання електричної енергії за цим договором: з 01.03.2021 року до 31.12.2021 року, включно.

Пунктом 6.2 визначено, що споживач зобов`язується: 1) забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами договору.

02.12.2021 року сторонами було укладено Додаткову угоду № 9 до договору про закупівлю електричної енергії № 269 від 18.02.2021 року про наступне:

1. У зв`язку із реорганізацією Харківського регіонального інституту державного управління Національної академії державного управління при президентові України шляхом приєднання до Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна сторони домовились змінити найменування сторони в Договорі про закупівлю електричної енергії № 269 від 18.02.2021 Харківський регіональний інститут державного управління Національної академії державного управління при президентові України (споживач) на Харківський національний університет імені В.Н. Каразіна (споживач).

2. Реквізити споживача викласти в наступній редакції: Харківський національний університет імені В.Н. Каразіна 61022, м. Харків, майдан Свободи, 4, р/р: UA0001533, UА0001533,

UА0001533, UА0001533,

UА0001533, UА0001533,

UМ0001533 Державна казначейська служба України м. Київ .

3. Дана угода набирає чинності з дати її підписання сторонами. Дія цієї додаткової угоди розповсюджується на відносини між сторонами з 01 жовтня 2021 р. згідно ч. 3 ст. 631 Цивільного Кодексу України та діє до 31 грудня 2021 р.

4. Усі інші положення Договору про закупівлю електричної енергії, зміну яких не передбачено цією угодою, залишаються незмінними і обов`язковими до виконання сторонами.

Відповідно до укладеної Додаткової угоди № 11 від 2021 р. до Договору про закупівлю електричної енергії № 269 від 18.02.2021, сторони дійшли згоди щодо продовження строку дії договору про закупівлю на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного 2022 року в обсязі, що не перевищує 20% суми, визначеної в пункті 5.1 Договору, та домовились внести наступні зміни до Договору:

Пункт 13.1 розділу XIII Договору викласти в наступній редакції:

"13.1. Договір набирає чинності з дати його підписання та діє до 28.02.2022 року до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим Договором, а в частині розрахунків - до повного їх виконання".

Пункт 5.1 розділу V Договору викласти у новій редакції:

"5.1. Вартість цього Договору з 01 січня по 28 лютого 2022 року становить 67498,50 грн. (шістдесят сім тисяч чотириста дев`яносто вісім грн. 50 коп. грн. 50 коп.), у тому числі ПДВ 20% - 11249,75 грн. (одинадцять тисяч двісті сорок дев`ять грн. 75 коп.).

Ціна договору за 2021 та січень - лютий 2022 року разом становить 404991,00 грн., в тому числі ПДВ 20% - 67498,5 грн.

"5.2. Ціна за 1 кВт год. Електричної енергії за цим Договором з 01.11.2021 р. становить 3,58 грн. без ПДВ, крім того ПДВ - 0,71 грн., разом з ПДВ 4,29 грн. (чотири грн 29 коп.) та включає вартість регульованого тарифу на передачу електричної енергії, затвердженого відповідним уповноваженим органом (НКРЕКП)."

Пункт 2.1 розділу II Договору доповнити абзацом другим: "За цим Договором постачальник продає електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії в січні - лютому 2022 року та здійснює платежі згідно умов цього Договору в обсязі, який не перевищить 20% (двадцять відсотків від загальної ціни визначеної в Договорі, укладеному в 2021 році."

Пункт 2.3 розділу II Договору доповнити абзацом третім: "Очікуваний обсяг постачання електричної енергії на період з 01 січня 2021 до 28.02.2022 (включно), становить 14330,89 кВт*год.", згідно Додатка "Обсяг споживання електричної енергії на 2022 рік" до цього Договору".

Доповнено Договір про закупівлю електричної енергії № 269 від 18.02.2021 Додатком "Обсяг споживання електричної енергії на 2022 рік", який є невід`ємною частиною додаткової угоди.

Сторони дійшли згоди викласти додаток "Обсяг споживання електричної енергії на 2022 рік" до Договору у наступній редакції:- Січень - 8500 кВт.г.;- Лютий - 5830,89 кВт.г. Всього: 14330,89 кВт.г.

Відповідно до укладеної Додаткової угоди № 14 від 24.12.2021 до договору про закупівлю електричної енергії № 269 від 18.02.2021 року, сторони дійшли згоди:

Пункт 5.1 та п. 5.2 розділу V Договору викласти у новій редакції:

"5.1. Загальна вартість цього Договору становить 337 490,92 грн. (триста тридцять сім тисяч чотириста дев`яносто грн 92 коп.), у тому числі ПДВ - 56248,49 грн."

"5.2. Ціна за 1 кВт год. Електричної енергії за цим Договором з 01.12.2021 р. становить 3,9284 грн. без ПДВ, крім того ПДВ - 0,7856 грн., разом з ПДВ 4,7140 грн. (чотири грн. 7140 коп.) та включає вартість регульованого тарифу на передачу електричної енергії, затвердженого відповідним уповноваженим органом (НКРЕКП).

Пункт 2.3 розділу II Договору викласти у новій редакції: "Очікуваний обсяг постачання електричної енергії на період з 01.03.2021 до 31.12.2021 (включно), становить 106923,60 кВт*год., згідно Додатка до цього Договору".

Додаток про обсяг споживання електричної енергії на 2021 рік до Договору викласти у новій редакції, який є невід`ємною частиною Договору про закупівлю електричної енергії № 269 від 18.02.2021.

Сторони дійшли згоди викласти додаток "Обсяг споживання електричної енергії на 2021 рік" до Договору у наступній редакції:- Березень (01.03.- 18.03.2021 р.) - 10196 кВт.г.;- Березень (19.03.-31.03.2021 р.) - 13535 кВт.г.;- Квітень - 11522 кВт.г.;- Травень - 9754 кВт.г.;- Червень - 6397 кВт.г.;- Липень - 10391 кВт.г.- Серпень (01.08.-23.08.2021 р.) -6325 кВт.г.;- Серпень (24.08. - 31.08.2021 р.) - 2185 кВт.г.;- Вересень (01.09.- 13.09.2021 р.) -3722 кВт.г.;- Вересень (14.09.-30,09.2021 р.) -4868 кВт.г.;- Жовтень (01.10. - 20.10.2021 р.) - 7620 кВт.г.;- Жовтень (21.10.-31.10.2021 р.) -3302 кВт.г.;- Листопад - 13138 кВт.г.;- Грудень - 7318,6 кВт.г.;

Всього: 106923,6 кВт.г.

Згідно з Актом приймання-передачі електричної енергії № ХОЗ81025334 від 28.12.2021 року до договору про закупівлю електричної енергії № 269 від 18.02.2021 року, позивачем у грудні 2021 року було поставлено відповідачу електричну енергію обсягом 5 242 кВт.год. на суму 24711,20 грн.

Згідно з Актом приймання-передачі електричної енергії № ХОЗ82008087 від 31.01.2022 року до договору про закупівлю електричної енергії № 269 від 18.02.2021 року, позивачем у січні 2022 року було поставлено відповідачу електричну енергію обсягом 12960 кВт.год. на суму 61094,47 грн.

Згідно з Актом приймання-передачі електричної енергії № ХОЗ82003566 від 28.02.2022 року до договору про закупівлю електричної енергії № 269 від 18.02.2021 року, позивачем у лютому 2022 року було поставлено відповідачу електричну енергію обсягом 11706 кВт.год. на суму 55183,02 грн.

Згідно з Актом приймання-передачі електричної енергії № ХОЗ82008088 від 31.07.2022 року до договору про закупівлю електричної енергії № 269 від 18.02.2021 року, позивачем у березні 2022 року було поставлено відповідачу електричну енергію обсягом 80 кВт.год. на суму 377,12 грн.

Акти приймання-передачі № ХОЗ81025334 від 28.12.2021 року, № ХОЗ82008087 від 31.01.2022 року, № ХОЗ82003566 від 28.02.2022 року , № ХОЗ82008088 від 31.03.2022 року до договору про закупівлю електричної енергії № 269 від 18.02.2021 року , разом з рахунком на оплату № 63000480 від 16.08.2023 року за договором № 269 від 18.02.2021 року, були направлені відповідачу цінним листом 23.08.2023 року та вручені за довіреністю його представнику 25.08.2023 року, про що свідчить інформація з платформи AT "Укрпошта" щодо стану доставки відправлення № 311.

Відповідно до п. 5.8 договору, споживач здійснює оплату на підставі виставленого оператором системи розподілу (далі - ОСР) рахунка та акту приймання - передачі електроенергії постачальника, у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 10 (десяти) робочих днів з моменту отримання його споживачем, або протягом 10 (десяти) робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції щодо оплати рахунку, оформленого споживачем, на підставі акту приймання - передачі електричної енергії, що складається постачальником та надається споживачу. Споживач зобов`язаний розглянути та підписати вказаний акт у строк, що не перевищує 5 (п`ять) робочих днів або дати вмотивовану відмову від підписання такого акту, у цей же строк.

Позивач посилається на те, що відповідач у зазначений строк не здійснив повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії, акти - приймання передачі не підписав, вмотивовану відмову від підписання актів не надав.

Згідно з п. 5.6.3 договору, у випадку неповернення споживачем підписаного оригіналу акту приймання-передачі електроенергії або ненадання письмової обґрунтованої відмови від його підписання до 10 числа місяця, наступного за звітним, такий акт вважається підписаним споживачем, а обсяг спожитої електричної енергії встановлюється відповідно до даних ОСР.

Оператор системи, відповідно до ч. 5 розділу V Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 року "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії" (далі - Правила), зобов`язаний формувати та вести реєстр електропостачальників, які мають доступ до мереж оператора системи, реєстр особових рахунків та особові рахунки споживачів, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території діяльності оператора системи, реєстр власників мереж, які підпадають під визначені критерії малої системи розподілу; надавати послуги комерційного обліку у випадках та обсягах, визначених Кодексом комерційного обліку; надавати електропостачальнику інформацію та документи у строки та в порядку, передбаченому законодавством України та відповідними договорами.

Електропостачальник має право на всі види забезпечення виконання зобов`язань споживачем щодо оплати договірних обсягів споживання електричної енергії у формі і видах, передбачених законодавством України.

Фактичний (звітний) корисний відпуск електричної енергії постачальником ТОВ "Харківгаз Збут" (, ЕІС - код 56X405) споживачу по коду (Харківський національний університет імені В.Н. Каразіна) за грудень 2021 рік, січень, лютий та березень 2022 року підтверджений оператором розподілу AT "Харківобленерго", а саме копією додатка № 10 до Договору енергопостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії від 10.07.2020 року № ЗС/3166, відповідно до якого Харківському національному університету імені В.Н, Каразіна в грудні 2021 року було поставлено електричну енергію обсягом 5242 кВт.г., в січні 2022 року - 12960 кВт.г., в лютому 2022 року - 11706 кВт.г., в березні 2022 року - 80 кВт.г.

Згідно з оборотами рахунку № 361 за січень 2022 року - вересень 2023 року, заборгованість Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна за договором про закупівлю електричної енергії № 269 від 18.02.2021 року (реалізація товарів та послуг № ХОЗ81025334 від 28.12.2021 року, реалізація товарів та послуг №ХОЗ82008087 від 31.01.2022 року, реалізація товарі та послуг № ХОЗ82003566 від 28.02.2022 року, реалізація товарів та послуг № ХОЗ82008088 від 31.07.2022 року) склала 141365,81 грн.

Відповідачем 30.06.2022 року перераховано в оплату 55183,02 грн. за лютий 2022 року, що підтверджується випискою ТВБВ № 10020/0450 філії - Харківського обласного управління за 30.06.2022 року та карткою рахунку № 361 за січень 2022 року - вересень 2023 року; враховуючи зазначену оплату загальна сума заборгованості склала: 141 365,81 - 55 183,02 = 86 182,79 грн.

Сума основного боргу за договором складає 86182,79 (вісімдесят шість тисяч сто вісімдесят дві грн.) 79 коп. за отриману відповідачем у грудні 2021 року, січні 2022 року та березні 2022 року електричну енергію.

Позивач посилається на те, що за час дії договору про закупівлю електричної енергії № 269 від 18.02.2021 року ТОВ "Харківгаз Збут" належним чином виконав прийняті на себе зобов`язання, надаючи послуги з постачання електричної енергії відповідачу, однак, відповідач розрахунку за надані йому послуги у грудні 2021 року, січні 2022 року та березні 2022 року не здійснив, чим порушив істотні умови договору.

Відповідно до умов договору (п. 6.2) у разі невиконання або неналежного виконання споживачем своїх зобов`язань перед постачальником, споживач зобов`язується відшкодувати постачальнику збитки.

За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність згідно з договором і чинним законодавством України (п. 9.1 договору).

Відповідно до Додатку 2 Комерційна пропозиція пункту Розмір пені за порушення строку оплати або штраф до Договору про закупівлю електричної енергії № 269 від 18.02.2021 року за внесення платежів, передбачених умовами договору, з порушенням термінів, визначених цією комерційною пропозицією, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

У зв`язку з порушенням відповідачем умов договору в частині оплати послуг з постачання електричної енергії у грудні 2021 року, січні 2022 року та березні 2022 року, позивачем здійснено нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат станом на 09.10.2023 року.

Вказані вище обставини стали підставою для звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду Харківської області, в якому останній просив стягнути з відповідача 126 744,67 грн., з яких: 86 182,79 грн. - сума заборгованості; 13 519,73 грн. - пеня; 4 363,05 грн. - 3% річних; 22 679,10 грн. - інфляційні втрати.

Позовні вимоги визнано відповідачем частково, а саме в частині заборгованості за грудень 2021 року та січень 2022 року в розмірі 85805,67 грн.

09.01.2024 року господарським судом Харківської області ухвалено оскаржуване рішення, з підстав викладених вище.

Переглянувши справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення господарського суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

З прийняттям у 2006 році Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод справи про цивільні права та обов`язки осіб, а також справи про кримінальне обвинувачення мають бути розглянуті у суді впродовж розумного строку. Ця вимога спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту. А відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlanav. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Факт поставки електричної енергії позивачем відповідачу за умовами договору про закупівлю електричної енергії № 269 від 18.02.2021 року у період грудень 2021 року - січень 2022 року в розмірі 85805,67 грн. підтверджується наявними у матеріалах справи доказами та визнається відповідачем.

Строк оплати поставленої електричної енергії, відповідно до умов договору про закупівлю електричної енергії № 269 від 18.02.2021 року та ч. 1 ст. 530 ЦК України, є таким, що настав.

Оскільки відповідач не надав суду доказів сплати існуючої заборгованості з оплати за поставлену в межах дії договору № 269 від 18.02.2021 року електричну енергію в розмірі 85805,67 грн., господарський суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача 85805,67 грн. боргу.

Позивачем зазначено підставами позову неналежне виконання умов договору відповідачем, а саме порушення його умов в частині своєчасної оплати.

Разом з тим, договір про закупівлю електричної енергії №269 від 18.02.2021 року припинив свою дію з 01.03.2022 року та не був продовжений сторонами.

Господарський суд першої інстанції обгрунтовано вказав на те, що скільки заборгованість з оплати поставленої у березні 2022 року електричної енергії в розмірі 377,12 грн. виникла поза дією договору № 269 від 18.02.2021 року, а тому вимога про стягнення такої заборгованості не може ґрунтуватися на підставах, викладених позивачем у позовній заяві, до нього не можуть застосовуватись умови вказаного договору, потребують дослідженню інші доводи та підстави позову, а тому є безпідставною в межах цього провадження.

Аргументи апелянта на те, що у справі, що переглядається, спірним є питання щодо наявності/відсутності підстав для стягнення з Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна на користь ТОВ "ХАРКІВГАЗ ЗБУТ" заборгованості за послуги, які надавалися позивачем поза межами дії укладеного з відповідачем договору про постачання електричної енергії; враховуючи статус відповідача, порядок фінансування послуг шляхом бюджетних асигнувань, положення міської програми щодо співпраці сторін в межах вимог Закону України "Про публічні закупівлі", умови укладених договорів про надання послуг, на думку апелянта на договірні правовідносини сторін про постачання електричної енергії поширюються норми Закону України "Про публічні закупівлі" та, зокрема, ст. 35 цього Закону, яка передбачає укладення таких договорів за наслідками переговорної процедури; після закінчення дії договору, який було укладено сторонами з урахуванням положень Закону України "Про публічні закупівлі", дія такого Закону не поширювалася на спірні правовідносини у спірні періоди (без укладених договорів), оскільки, як зазначає апелянт відповідач не продовжував правовідносини сторін відповідно до процедур та положень вказаного Закону; позивач у спірний період виконував ті ж зобов`язання (надання електричної енергії), які були взяті ним, відповідно до укладеного договору та обласної і міської програм за умов відсутності обставин для припинення таких зобов`язань, а відповідач у спірний період за мовчазною згодою погоджував такі послуги; відповідачем не забезпечено вчасного проведення наступної процедури закупівлі для належного оформлення відносин, не приймаються, з огляду на таке.

Так, правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначаються Законом України "Про публічні закупівлі", який є спеціальним законом у сфері закупівель, що здійснюються за кошти Державного бюджету України.

До замовників, які здійснюють закупівлі відповідно до Закону України "Про публічні закупівлі", належать, зокрема, юридичні особи - розпорядники бюджетних коштів (п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону).

Згідно з ч. 4 ст. 3 Закону України "Про публічні закупівлі", відносини, пов`язані із сферою публічних закупівель, регулюються виключно цим Законом і не можуть регулюватися іншими законами, крім випадків, встановлених цим Законом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про публічні закупівлі", договір про закупівлю - господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.

Згідно з ч. 3 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", забороняється укладення договорів про закупівлю, що передбачають оплату замовником товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур закупівель/спрощених закупівель, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пункт 1 частини 1 статті 43 Закону України "Про публічні закупівлі" визначає, що договір про закупівлю є нікчемним, зокрема, якщо замовник уклав його до/без проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі згідно з вимогами цього Закону.

Отже, відповідач, який є розпорядником бюджетних коштів, може здійснювати закупівлю послуг постачання електричної енергії лише на умовах договору, укладеного у порядку і в спосіб, визначений Законом України "Про публічні закупівлі", тобто за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі.

Разом з цим, Закон не передбачає укладення договорів про постачання електричної енергії замовниками шляхом вчинення конклюдентних дій або в іншій формі, окрім письмової, та за умови проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі. Договори закупівлі, укладені до/без проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі, є нікчемними.

Договір на постачання електричної енергії у березні 2022 року між сторонами не укладався та не проводилися відповідні закупівельні процедури.

За приписами ст. 49 Бюджетного кодексу України, забороняється розпоряднику бюджетних коштів давати доручення казначейству, а казначейству, відповідно, здійснювати платежі за відсутності бюджетного зобов`язання для платежу, тобто укладеного договору.

Не приймаються аргументи апелянта щодо застосування норм ЦК України та загальних положень про купівлю-продаж, оскільки між сторонами виникли господарські відносини, які є специфічними за суб`єктним складом (відповідач є бюджетною установою), а також закупівля здійснюється за бюджетні кошти, а отже має застосовуватися спеціальне законодавство - Закон України "Про публічні закупівлі".

Отже, господарським судом першої інстанції обгрунтовано вказано, що вимога позивача про сплату суми 377,12 грн. за березень 2022 року, згідно з актом приймання-передачі електричної енергії №Х від 31.07.2022 року, та штрафних санкцій, нарахованих на цю суму, не може грунтуватись на визначених позивачем підставах, а саме порушення умов договору в частині його оплати, є безпідставною та такою, що суперечить чинному законодавству.

Щодо позовних вимог про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, слід зазначити таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Таким чином, пеня, 3% річних та інфляційні втрати сплачуються боржником у разі прострочення виконання грошового зобов`язання та розраховуються за час його прострочення.

Також, не є слушними аргументи апелянта на те, що відповідно до п. 5.5. договору про закупівлю електричної енергії № 269 від 18.02.2021 року: розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць; хоча в договорі й зазначено, що оплата здійснюється "на підставі рахунку", однак, як вказує апелянт, за змістом статті 692 ЦК України та пункту 3.1 договору така умова договору не змінює строк виконання грошового зобов`язання, який обраховується "з дня отримання товару", а не рахунку.

Так, відповідно до п. 5.8 договору закупівлі електричної енергії № 269 від 18.02.2021 року, оплата здійснюється на підставі виставленого ОСР рахунка та акта приймання-передачі електроенергії постачальника та має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 10 (десяти) робочих днів з моменту отримання його споживачем, або протягом 10 (десяти) робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції щодо оплати рахунку, оформленого споживачем; всі платіжні документи, що виставляються постачальником споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами цього договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки.

Згідно з комерційною пропозицією, що є додатком до договору, розрахунковим періодом є календарний місяць; оплата електричної енергії здійснюється споживачем один раз за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі акта приймання-передачі та виставленого рахунка споживачу постачальником, у якому зазначається сума до сплати за електричну енергію; рахунок за спожиту електричну енергію надається споживачу протягом 5 (п`яти) робочих днів від дня закінчення розрахункового періоду; рахунок за спожиту електричну енергію має бути оплачений протягом 10 (десяти) робочих днів від дня отримання рахунка споживачем; за внесення платежів, передбачених умовами договору, з порушенням термінів, визначених цією комерційною пропозицією, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Таким чином, відповідно до умов договору, підставами здійснення оплати за поставлену електричну енергію є два документа: 1) акт приймання- передачі; 2) виставлений постачальником рахунок; оплата має здійснюватися у строк, визначений у рахунку, або протягом десяти робочих днів від дня отримання рахунка споживачем.

За матеріалами справи, рахунок на оплату № 63000480 від 16.08.2023 року за договором разом з актом звіряння взаємних розрахунків від 15.08.2023 року та актами приймання-передачі були направлені позивачем на адресу відповідача цінним листом 23.08.2023 року та отримані відповідачем 25.08.2023 року.

У вказаному рахунку зазначається сума до сплати 86 182,79 грн., строк для його оплати не визначений.

А тому, обов`язок відповідача по сплаті за поставлену електричну енергію відповідно до рахунку № 63000480 виник 26.08.2023 року, останнім днем строку для оплати заборгованості відповідно до умов договору була дата - 06 вересня 2023 року.

Отже, саме цю дату слід вважати датою прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, враховуючи положення договору, обов`язок відповідача по сплаті за поставлену електричну енергію відповідно до рахунку № 63000480 виник 26.08.2023 року, а не з дня отримання товару.

Проте, нарахування штрафних санкцій здійснено позивачем, відповідно до наданих ним розрахунків, починаючи з 11.01.2022 року (сума боргу 24 711,20 грн.) та 11.02.2022 року (сума боргу 61 094,47 грн.), а отже загальну кількість днів прострочення - 637 та 606 днів, відповідно, визначено невірно.

З огляду на викладене, господарський суд першої інстанції обгрунтовано зазначив, що вимоги позивача про стягнення пені в розмірі 13519,73 грн., 3% річних у розмірі 4363,05 грн. та інфляційних втрат у розмірі 22679,10 грн. є безпідставними, а позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за спожиту електричну енергію за договором про закупівлю електричної енергії № 269 від 18.02.2021 року за період грудень 2021 року - січень 2022 року в розмірі 85805,67 грн. є обґрунтованими, такими, що підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

Окрім того, у правових висновках, викладених у постанові Верховного Суду від 19.04.2024 року у справі №911/1359/22, зокрема, вказано на те, що підпункт 16 пункту 1 Постанови НКРЕКП №332 має обов`язковий характер як норма щодо правового регулювання договірних відносин учасників ринку електроенергії щодо відповідальності за невиконання (неналежне виконання) договірних зобов`язань на ринку електричної енергії; - зупинення нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", між учасниками ринку електричної енергії є обов`язковим з урахуванням імперативного характеру підпункту 16 пункту 1 Постанови НКРЕКП №332.

Частиною 4 ст. 236 ГПК України, яка кореспондується з положеннями частини 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

А отже, в частині стягнення заборгованості в розмірі 377,12 грн. за березень 2022 року, а також пені в розмірі 13519,73 грн., 3% річних у розмірі 4363,05 грн., інфляційних втрат у розмірі 22679,10 грн., господарський суд першої інстанції обгрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог через їх безпідставність.

Посилання апелянта на правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 06.10.2021 року у справі № 925/1546/20, де, зокрема, вказано на те, що між сторонами були передбачені та склалися договірні зобов`язання з закупівлі наданих медичних послуг на користь третіх осіб - пацієнтів з хронічною нирковою недостатністю, з урахуванням положень Закону "Про публічні закупівлі"; у спірні періоди (позадоговірні) позивач продовжував надавати ті самі медичні послуги тим самим пацієнтам (всього - 12 пацієнтів, 14 пацієнтів за договором №61), яким надавав послуги під час дії договорів на підставі дійсних направлень від відповідача, враховуючи безперервність надання медичних послуг гемодіалізу; тобто позивач зі свого боку виконував ті ж зобов`язання з надання послуг, які були взяті ним, починаючи з укладення рамкової угоди про надання послуг на підставі обласної та міської програм; у свою чергу, у спірні періоди відповідач за мовчазною згодою погоджував такі послуги; як в договірні періоди, так і в спірні позадоговірні періоди позивач надавав медичні послуги (лікування методом гемодіалізу) направленим від відповідача пацієнтам та виконував свої зобов`язання з надання медичних послуг за умов відсутності обставин для припинення таких зобов`язань, не приймаються, з огляду на те, що у справі №925/1546/20 позивач у межах затверджених обласної та міської програм у сфері охорони здоров`я надавало медичні послуги (лікування) з гемодіалізу пацієнтам з хронічною хворобою нирок; закупівля медичних послуг проводилася за рахунок бюджетних коштів відповідно до законодавства про публічні закупівлі. Замовником послуг та платником виступав Медцентр, який уклав протягом 2017-2018 років з ТОВ "Фрезеніус Україна" низку договорів.

Колегія суддів враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 31.05.2021 року у справі №913/567/19 (913/403/20), де, між іншим, вказано на таке.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в ухвалі від 27.03.2020 року у справі № 910/4450/19 зазначив, що подібність правовідносин в іншій аналогічній справі визначається за такими критеріями: суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору) та об`єкт (предмет). Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). При цьому, зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи (п. 32 постанови від 27.03.2018 року №910/17999/16; п. 38 постанови від 25.04.2018 року № 925/3/7, п. 40 постанов від 25.04.2018 року № 910/24257/16). Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду України від 21.12.2016 року у справі № 910/8956/15 та від 13.09.2017 року у справі № 923/682/16. При цьому, під судовими рішеннями в подібних правовідносинах необхідно розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Суд звертається до правової позиції, щодо послідовно та неодноразово викладалась Великою Палатою Верховного Суду в питанні визначення подібності правовідносин у судових рішеннях: п. 60 постанови від 23.06.2020 року у справі № 696/1693/15-ц (провадження № 14-737цс19), п. 6.30 постанови від 19.05.2020 року у справі № 910/719/19, постанова від 16.01.2019 року у справі № 757/31606/15-ц, постанова від 12.12.2018 року у справі № 2-3007/11, пункт 5.5 від 19.06.2018 року у справі №922/2383/16; п. 8.2 постанови від 16.05.2018 року у справі № 910/5394/15-г.

Таким чином, правовідносини у справі, на яку посилається апелянт та обставини вказаної справи №925/1546/20, не є подібними до правовідносин у справі №922/4376/23, оскільки предмети та підстави позовів у цих справах, відповідно і встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, а також їх правове регулювання є різними, що виключає подібність спірних правовідносин у цих справах.

Отже, висновок місцевого господарського суду про часткове задоволення позову відповідає принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржників та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі Проніна проти України (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 року).

Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апелянту було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків господарського суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року)

Апелянту була надана можливість спростувати достовірність доказів і заперечити проти їх використання.

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).

Отже, на думку колегії суддів, під час розгляду справи її фактичні обставини були встановлені господарським судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження поданих доказів; висновки суду відповідають цим обставинам, юридична оцінка надана їм з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 269, 270, ч.1 ст. 275, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" - адвоката Погрібної Т.С. залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 09.01.2024 року у справі №922/4376/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків визначених ч. 3 ст.287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуюча суддя О.І. Терещенко

Суддя П.В. Тихий

Суддя В.В. Россолов