ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

18.06.2024м. ДніпроСправа № 904/145/23

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бєлік В.Г., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "БАР-КОМ" про видачу дублікату судового наказу у справі:

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БАР-КОМ", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг", м. Дніпро

про стягнення збитків у розмірі 1 662,45 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "БАР-КОМ" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" (далі - відповідач) збитки у розмірі 1 662,45 грн.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2023 позов Товариства з обмеженою відповідальністю " БАР-КОМ" задоволено та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" збитки в сумі 1 662,45 грн, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 481,00 грн.

17.01.2024 на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області 21.12.2023, який набрав законної сили 11.01.2024, видано наказ про примусове виконання.

17.06.2024 до суду через систему "Електронний суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "БАР-КОМ" надійшла заява про видачу дублікату судового наказу.

В обґрунтування заяви про видачу дублікату наказу Заявник посилається на те, що зазначений судовий наказ було втрачено при доставці курєром до юридичного відділу підприємства.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов таких висновків.

Згідно ст. 1291 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 327 ГПК України).

Частиною 1 ст. 18 Господарського процесуального кодексу України та ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012), невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

За мотивувальною частиною рішення Конституційного Суду України від 30.06.2009 № 16-рп/2009 виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Виходячи з того, що згідно ст. 1 Конституції України, Україна є правовою державою, обов`язковість виконання судових рішень є обов`язковою гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету України.

За приписами ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 по справі "Шмалько проти України" зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду". У рішенні від 17.05.2005 по справі "Чіжов проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до змісту рішення від 20.07.2004 Європейського суду з прав людини "Шмалько проти України" право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20.06.2004 у справі "Півень проти України" вказав, що право на судовий розгляд, гарантоване ст. 6 Конвенції, також захищає виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які, у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін (п. 35 рішення).

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Підпунктом 19.4 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147VІІІ, чинної з 15.12.2017), передбачено, що до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за повторну видачу копії судового рішення сплачується судовий збір - 0,003 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожний аркуш паперу.

Заявником було сплачено судовий збір за видачу дублікату наказу у розмірі 90,84 грн., про що свідчить платіжна інструкція № 104751 від 12 червня 2024 р.

Обов`язковою умовою видачі дубліката наказу є звернення до суду із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання.

Враховуючи обставини справи, та той факт, що строк пред`явлення наказу до виконання не пропущено, суд дійшов висновку, що заяву про видачу дублікату наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 17.01.2024, виданого на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2023 у справі № 904/145/23 підлягає задоволенню із видачею дублікату наказу.

Керуючись ст.ст.234, 235, підпунктом 19.4 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "БАР-КОМ" про видачу дублікату судового наказу - задовольнити.

2. Видати дублікат наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 17.01.2024 по справі № 904/145/23.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано - 18.06.2024.

Суддя В.Г. Бєлік