ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2024 Справа № 914/2450/22(914/782/24)

Господарський суд Львівської області у складі судді Чорній Л.З., за участю секретаря судового засідання Цурак У.Ю., розглянувши матеріали справи за позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю «БНК-УКРАЇНА», м.Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «КАРГЕС», м.Київ

про стягнення заборгованості у розмірі 2 763 962,66 грн.

у межах провадження у справі №914/2450/22

у справі за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю БЕЛ-ПЕТРОЛ ТРЕЙДІНГ, м. Львів

про банкрутство: Товариства з обмеженою відповідальністю БНК-УКРАЇНА (79012, м. Львів, вул. Сахарова А. академіка, буд. 42, каб. 407; )

Представники сторін:

від позивача: Коваль В.В.

від відповідача: Шапіро В.Б.

ВСТАНОВИВ:

5 жовтня 2022 на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю БЕЛ-ПЕТРОЛ ТРЕЙДІНГ у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю БНК-УКРАЇНА (79012, м. Львів, вул. Сахарова А. академіка, буд. 42, каб. 407; ).

Ухвалою суду від 07.10.2022 заяву ТОВ БЕЛ-ПЕТРОЛ ТРЕЙДІНГ про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ БНК-УКРАЇНА (79012, м. Львів, вул. Сахарова А. академіка, буд. 42, каб. 407; ) прийнято до розгляду.

Ухвалою суду від 02.11.2022 у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю БНК-УКРАЇНА про зупинення провадження у справі за вх. №3562/22 від 01.11.2022 відмовлено; відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю БНК-УКРАЇНА(79012, м. Львів, вул. Сахарова А. академіка, буд. 42, каб. 407; ). Визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю БЕЛ-ПЕТРОЛ ТРЕЙДІНГ до Товариства з обмеженою відповідальністю БНК-УКРАЇНА у розмірі 325 736 124,00 грн заборгованості та 24 810,00 грн судового збору. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника. Введено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю «БНК-Україна» строком на сто сімдесят календарних днів. Призначено розпорядником майна Товариства з обмеженою відповідальністю БНК-УКРАЇНА (арбітражного керуючого Коваля Віталія Валерійовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №122 від 07.02.2013; адреса: АДРЕСА_1 .

Офіційно оприлюднено повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю БНК-УКРАЇНА (79012, м. Львів, вул. Сахарова А. академіка, буд. 42, каб. 407; ) у встановленому законодавством порядку.

Постановою суду від 24.05.2023 припинено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю БНК-УКРАЇНА; припинено повноваження розпорядника майна; затверджено звіт про нарахування і виплату основної грошової винагороди арбітражного керуючого Коваля Віталія Валерійовича за виконання ним повноважень розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю БНК-УКРАЇНА за період з 02.11.2022 по 22.05.2023 на загальну суму 134 000,00 грн; визнано банкрутом Товариство з обмеженою відповідальністю БНК-УКРАЇНА; відкрито ліквідаційну процедуру; призначено ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю БНК-УКРАЇНА арбітражного керуючого Коваля Віталія Валерійовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №122 від 07.02.2013; адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Судом оприлюднено на офіційному веб-сайті Касаційного господарського суду у складі Верховного суду повідомлення про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю БНК-УКРАЇНА (79012, м. Львів, вул. Сахарова А. академіка, буд. 42, каб. 407; ) банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Справа №914/2450/22 перебуває на стадії ліквідаційної процедури.

Хід розгляду справи викладено в відповідних ухвалах суду.

25.03.2024 через систему «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «БНК-Україна» подало позовну заяву до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «КАРГЕС»» про стягнення заборгованості у сумі 2 763 962,66 грн.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 26.03.2024 справу передано для розгляду судді Чорній Л.З.

Ухвалою суду від 27.03.2024 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «БНК-Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «КАРГЕС»» про стягнення заборгованості у розмірі 2 763 962,66 грн прийнято до розгляду. Ухвалою суду від 27.03.2024 розгляд справи призначено на 08.05.2024.

Підстави відкладення розгляду справи викладено в ухвалі суду від 08.05.2024, розгляд справи відкладено на 05.06.2024.

У судовому засіданні 05.06.2024 оголошено перерву до 06.06.2024.

08.05.2024 зареєстровано заяву відповідача про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 914/2450/22 за касаційною скаргою ТОВ «Торговий дім «Каргес» на постанову Західного апеляційного господарського суду від 22.02.2024 за результатами перегляду ухвали Господарського суду Львівської області від 20.09.2023 за заявою ТОВ «Торговий дім «Каргес» до ТОВ «БНК-Україна» з грошовими вимогами на суму 222 484,73 грн. У судовому засіданні представник відповідача просила залишити без розгляду заяву про зупинення провадження у справі, оскільки Верховним Судом переглянуто ухвалу Господарського суду Львівської області від 20.09.2023 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 22.02.2024 в касаційному порядку.

Судом ухвалено залишити без розгляду заяву про зупинення провадження у справі.

Представник позивача у судове засідання з`явився, просив задовольнити позовні вимоги, з підстав викладених у позовній заяві, поясненнях, наданих у судовому засіданні.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, поясненнях, наданих у судовому засіданні.

05.06.2024 відповідачем в системі «Електронний суд» сформовано клопотання про зменшення неустойки, в якому просить зменшити розмір неустойки на 99,9%.

Судом встановлено, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, відповідно до ст. 13 ГПК України, учасникам справи створювались необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

У судовому засіданні 06.06.2024 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позиції сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в процесі аналізу фінансово-господарської діяльності ліквідатором позивача встановлено, що в ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «КАРГЕС» є непогашена дебіторська заборгованість перед ТОВ «БНК-УКРАЇНА» за Додатковою угодою №14 від 26.01.2022 до Договору поставки товару від 15 грудня 2020 за №418-ДТ-20/Д. За Додатковою угодою №14 ТОВ «БНК-УКРАЇНА» здійснено поставку Товару на користь ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «КАРГЕС» на загальну суму 15 290 303,60 грн за остаточною вартістю, а ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «КАРГЕС» здійснено оплату в розмірі 13 881 203,28 грн. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість на суму 1 460 328,57 грн, заборгованість із сплати 3 % річних (за період із 13.07.2022 по 19.03.2024) на суму 74 628,92 грн, інфляційні нарахування (за період із 01.08.2022 по 29.02.2024) на суму 194 409,12 грн та пеню в розмірі 1 034 596,05 грн (за період з 13.07.2022 по 25.03.2024); визначити Органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення (в тому числі приватному виконавцю) право нараховувати 3% річних за формулою: сума 3% річних = С х 3 х Д : 365 : 100 (С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення): - на суму боргу 1 460 328,57 гривень за період з 26.03.2024 до моменту виконання рішення суду товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «КАРГЕС» та судові витрати покласти на відповідача.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просить відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що як вбачається з первинного документу (податкова накладна № 4) від 16.02.2022, підписаного кваліфікованим підписом ТОВ «БНК-Україна» 17.03.2022, ТОВ «ТД «Каргес» мав бути поставлений Товар з номенклатурою «Паливо дизельне ДТ-3-К5, сорт F (ДСТУ 7688:2015 Паливо дизельне ДП-3-Євро5, ВО) на загальну суму 13 881 203,81 грн, в т.ч. ПДВ 2 313 533,88 грн. за 420 т. палива. Платіжною інструкцією №7893 ТОВ «БНК-Україна» перераховано грошові кошти у сумі 13 881 203,28 грн, як часткова оплата за товар (420 т) згідно ДУ №14 від 26.01.2022. Відповідно до первинного документу, підписаного ТОВ «БНК-Україна» та ТОВ «ТД «Каргес» 23 лютого 2023 (видаткова накладна № 2208), сума з ПДВ останнього товару, поставленого ТОВ «БНК-Україна», становить 13 829 975,03 грн. за 418,45 т. палива.

Заперечуючи щодо задоволення позовних вимог відповідач вказує на те, що між сторонами у спорі не було оформлено видаткову накладну, яка є тим первинним документом, що підтверджує факт постачання товару покупцеві за тією ціною, яка зазначена в акті звірки взаєморозрахунків, та такий документ відсутній в матеріалах справи. Після 05.03.2022 (терміну, що визначений пунктом 1.1.2 Договору поставки для розрахунку остаточної ціни) від ТОВ «БНК-Україна» не надходило жодних вимог щодо укладення будь-яких доповнень, додаткових вимог до Договору, не було виставлено, підписано та вислано відповідну видаткову накладну. В той же час, між сторонами оформлено та підписано 23.02.2022 видаткову накладну, яка є тим первинним документом, що підтверджує факт постачання товару за ціною, що була узгоджена сторонами договору.

Також, відповідач у відзиві зазначає, що за час дії Договору поставки остаточна ціна змінювалася в тому числі в бік зменшення, а саме: Доповненнями № 1 від 30.11.2021 до Додаткової угоди № 11 від 26.10.2021, Доповненнями № 1 від 31.12.2021 до Додаткової угоди № 12 від 22.11.2021, Доповненнями № 1 від 31.12.2021 до Додаткової угоди № 12 від 22.11.2021). Відповідно до п. 13 Постанови правління НБУ від 24.02.2022 р. № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» (в редакції яка діяла станом на дату підписання видаткової накладної № 4 кваліфікованим підписом ТОВ «БНК-Україна» 17.03.2022), було зафіксовано офіційний курс гривні до іноземних валют, офіційний курс гривні до спеціальних прав запозичення, а також розрахункову ціну банківських металів на рівнях, на яких вони діяли 24 лютого 2022 року, припинено до окремого рішення розрахунок довідкового значення курсу гривні до долара США згідно з укладеними на валютному ринку України угодами станом на 12.00. 17 березня 2022 ТОВ «ТД «Каргес» отримав від ТОВ «БНК-Україна» тільки один документ, підписаний електронним підписом (податкову накладну № 4 від 16.02.2022) та відсутності видаткової накладної та доповнень до додаткової угоди № 14 на іншу суму, - ТОВ «ТД «Каргес» вважає ціну, визначену в Додатковій угоді № 14, податковій накладній № 4 від 16.02.2022, видатковій накладній від 23.02.2022, остаточною.

На думку відповідача, відповідно до умов договору, кінцева вартість товару визначається не актом звірки взаємних розрахунків, а саме Доповненням до відповідної Додаткової угоди, який Сторонами не було узгоджено та не було підписано.

29.05.2024 позивачем в системі «Електронний суд» сформовано пояснення, в яких вказано, що постановою Західного апеляційного господарського суду від 22 лютого 2024 у справі №914/2450/22 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Каргес» залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду Львівської області від 20.09.2023 у справі №914/2450/22 - без змін. Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14 травня 2024 у справі №914/2450/22 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Каргес» залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду Львівської області від 20.09.2023 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 22 лютого 2024 у справі №914/2450/22 - без змін. Позивач вважає, що вказані судові рішення апеляційної та касаційної інстанції фактично встановили, що за Додатковою угодою №14 від 26.01.2022 існує заборгованість відповідача перед позивачем.

Обставини справи встановлені судом.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.12.2020 між ТОВ «БНК-Україна» (Постачальник за договором) та ТОВ «Торговий дім «Каргес» (Покупець за договором) укладено Договір поставки товару № 418-ДТ-20/Д.

За умовами даного Договору Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити у період: з січня 2021 року по грудень 2021 року нафтопродукти, надалі «Товар», паливо дизельне ДТ-Л-К5, сорт С/паливо дизельне ДТ-3-К5, сорт (з поліпшеними температурними характеристиками у період січень 2021 - березень 2021 р., листопад 2021 - грудень 2021 р. гранична температура фільтрування не вище «-26» С, гранична температура помутніння не вище «-16» С, виробництва ВАТ «Мозирський НПЗ» (Республіка Білорусь) у кількості до 4 320 (чотири тисячі триста двадцять) тонн (+/- 10% в опціоні Постачальника) (пункт 1.1. Договору).

Згідно з абзацом 2 пункту 1.1.1. Договору кількість Товару в конкретній партії, опціон, термін поставки, ціна та вартість кожної узгодженої до поставки партії Товару визначаються відповідними Додатковими угодами, які є невід`ємною частиною Договору (надалі - «Додаткова угода») і укладаються Сторонами на місячний період в порядку, передбаченому п. 1.1.2 Договору, якщо інше не буде погоджено Сторонами.

Відповідно до умов пункту 2.2. Договору загальну вартість Договору складає сума всіх Додаткових угод, що є невід 'ємними частинами даного Договору та визначається як сумарна вартість партій Товару, переданих у власність Покупця згідно із супровідними товарними документами (видатковими накладними, залізничними накладними або товарно-транспортними накладними).

Пунктом 2.3. Договору конкретизуються Умови оплати: 100% передоплата протягом п`яти банківських днів від дати виставлення Продавцем рахунку на оплату узгодженої місячної партії Товару. У разі відсутності 100% передоплати протягом п`яти банківських днів від дати виставлення Продавцем рахунку на оплату узгодженої місячної партії Товару, Продавець має право скасувати номінацію неоплаченої партії (частини партії) і перепродати даний обсяг.

Згідно з п. 2.4. Договору Підставою для здійснення оплати за Товар, що поставляється у відповідності до цього Договору, є рахунок-фактура Постачальника.

Відповідно до пункту 2.7. Договору ціна по кожній партії Товару є попередньою, згідно з Додатковою угодою, і остаточною, згідно з Доповненням до відповідної Додаткової угоди. Попередня ціна визначається і фіксується Сторонами у Додатковій угоді. Оплата за Товар Покупцем за попередньою ціною є однією з умов для початку поставки Товару Постачальником.

За умовами пункту 2.8. Договору Розрахунок остаточної ціни за поставлений Товар здійснюється після поставки узгодженої партії Товару і закінчення котирувального періоду, що зазначені у Додатковій угоді, та формується в місяці, коли стали відомі всі складові остаточної ціни, і оформляється Сторонами Доповненням до відповідної Додаткової угоди.

За Додатковою угодою №14 від 26.01.2022 до договору поставки Товару від 15.12.2020 за №418-ДТ-20/Д, Сторони узгодили поставку палива дизельного ДТ-Л-К5, сорт F у кількості 840 тонн +/-10 % на Попередню вартість 27 762 406,56 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, Покупець платіжною інструкцією № 7893 від 16.02.2022 сплатив 13 881 203,28 грн, як часткову оплату за товар (420 т) згідно Додатковою угодою №14 від 26.01.2022.

Відповідно до видаткової накладної № 2208 від 23.02.2022 поставлено товар «Паливо дизельне ДТ-Л-К5, сорт F» у кількості 418,45 т на суму 13 829 975,03 грн.

У Доповненні №1 від 16.03.2022 до Додаткової угоди №14 від 26.01.2022 до Договору вказано, що вартість пального за остаточною ціною складає 15 290 303,60 грн.

Як визначено в п. 3.15 Договору, ведення бухгалтерського обліку здійснюється в розрізі Додаткових угод, а не за Договором в цілому. У податковому обліку податкові зобов`язання Постачальника та податковий кредит Покупця розраховуються за кожною додатковою угодою.

Щомісяця, в термін до 18 числа кожного місяця та/або після відвантаження в повному обсязі місячної партії Товару та формування остаточної ціни, Постачальник складає акт звірки взаєморозрахунків в двох екземплярах, який підписується уповноваженою особою і завіряється круглою печаткою Постачальника, та надсилає його електронним поштовим відправленням з подальшим направленням Покупцю за допомогою поштового відправлення відповідно до п.9.9 та п.9.10 даного Договору.

Покупець не пізніше 2 (двох) робочих днів від дати отримання акту звірки взаєморозрахунків на електронну поштову адресу зобов`язаний забезпечити його підписання уповноваженою особою, завірити круглою печаткою та надіслати Постачальнику електронним поштовим відправленням з подальшим направленням за допомогою поштового відправлення відповідно до п.9.9 та п.9.10 даного Договору.

Покупець має право в ті ж терміни надіслати свої заперечення щодо надісланого Постачальником акту звірки взаєморозрахунків.

Датою підписання акту звірки взаєморозрахунків є дата підписання його Покупцем.

Якщо протягом терміну, зазначеного в абзаці третьому цього пункту. Покупець не надасть Постачальнику підписаний акт звірки взаєморозрахунків або свої обґрунтовані заперечення по ньому, акт визнається узгодженим Сторонами. Датою підписання акту звірки взаєморозрахунків в такому випадку є дата, не пізніше якої він підлягав розгляду Покупцем.

Акт звірки є документом, що підтверджує стан взаємних фінансових зобов`язань між Сторонами станом на кінець періоду, зазначеному в акті. Сторони повинні забезпечити підписання актів уповноваженими особами.

Як визначено в пп. «а» п. 3.16 Договору, якщо за результатами звіряння буде встановлено, що сума здійсненої оплати за Товар недостатня для покриття (оплати) остаточної вартості поставленого Товару, Покупець зобов`язаний протягом 5 (п`яти) банківських днів з дня підписання сторонами Акта звіряння взаєморозрахунків перерахувати суму нестачі.

До матеріалів справи позивачем долучено копії опису вкладення у цінний лист та службового чеку (накладної) АТ «УКРПОШТА» з трекінговим номером 246, у якому зазначено, що на адресу відповідача вул. Антоновича, буд. 20-Б в м. Київ, 01004 позивачем надіслано:

- Додаткову угоду № 14 від 26.01.2022 (2 екземпляри);

- Доповнення № 1 від 16.03.2022 до Додаткової угоди № 14 від 26.01.2022;

- Видаткову накладну №2208 від 23.02.2022 (2 екземпляри);

- Акт звіряння розрахунків за період березень-червень 2022 за Додатковою угодою № 14 (2 екземпляри).

Згідно з інформацією АТ Укрпошта вказане поштове відправлення отримане представником відповідача за довіреністю 05.07.2022 на поштовому відділенні 01024 у м. Києві. Отримавши зазначені документи відповідач не надав заперечень проти їх змісту та не повернув один із примірників ТОВ БНК-Україна.

Як вбачається із змісту Доповнення № 1 від 16.03.2022 до Додаткової угоди № 14 від 26.01.2022, остаточна ціна товару відповідно до Додаткової угоди № 14 від 26.01.2022 становить 15 290 303,60 грн, тобто на 1 460 328,57 грн більше ніж попередня. Вказана сума відображена і в Акті звіряння розрахунків за період березень-червень 2022 за Додатковою угодою № 14.

Відповідач не був позбавлений можливості висловити свої заперечення з приводу внесених до акту звіряння відомостей, а відсутність будь-якого реагування з приводу надісланих документів свідчить про визнання ним вказаних в акті фінансових зобов`язань сторін.

Враховуючи наведене, акт звіряння взаємних розрахунків за період березень-червень 2022 за Додатковою угодою № 14 отриманий заявником та не підписаний без будь-яких обґрунтованих заперечень в силу положень п. 3.15 Договору вважається узгодженим сторонами та таким, що підтверджує заборгованість відповідача перед позивачем.

Постановою Верховного Суду від 14.05.2024 у справі №914/2450/22 постанову Західного апеляційного господарського суду від 22.02.2024 та ухвалу Господарського суду Львівської області від 20.09.2023 у справі №914/2450/22 в частині відмови у визнанні грошових вимог у сумі 51 228,25 грн залишити без змін. У п. 8.3 постанови зазначено, що зважаючи на вищенаведені умови договору від 15.12.2020 № 418-ДТ-20/Д, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про те, що остаточна ціна товару відповідно до додаткової угоди №14 від 26.01.2022 становить 15 290 303,60 грн. Вказана сума відображена в акті звіряння розрахунків за період березень-червень 2022 року за додатковою угодою №14 від 26.01.2022, який за відсутності заперечень ТОВ «Торговий дім «Каргес» вважається підписаним та узгодженим сторонами і підтверджує заборгованість ТОВ «Торговий дім «Каргес» перед ТОВ «БНК-Україна».

Таким чином, розмір заборгованості ТОВ «Торговий дім «Каргес» перед ТОВ «БНК-УКРАЇНА» за Додатковою угодою №14 від 26.01.2022 до Договору поставки товару від 15 грудня 2020 за №418-ДТ-20/Д становить 1 460 328,57 грн.

Позивачем на адресу відповідача направлялися вимоги про сплату заборгованості, проте відповідачем заперечувалася вказана заборгованість.

Оцінка суду.

Згідно з ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України).

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 662 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з п. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Частиною 2 ст. 693 Цивільного кодексу України встановлено, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу.

Матеріалами справи встановлено, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за Додатковою угодою №14 від 26.01.2022 до Договору поставки товару від 15 грудня 2020 за №418-ДТ-20/Д в частині оплати за отриманий товар за остаточною вартістю. Доказів зворотнього суду не надано.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача основного боргу на суму 1 460 328,57 грн.

Крім основного боргу, за прострочення виконання грошових зобов`язань за укладеним договором позивач просить стягнути з відповідача заборгованість із сплати 3 % річних (за період із 13.07.2022 по 19.03.2024) на суму 74 628,92 грн, інфляційні нарахування (за період із 01.08.2022 по 29.02.2024) на суму 194 409,12 грн та пеню на суму 1 034 596,05 грн (за період з 13.07.2022 по 25.03.2024).

Відповідно до пп. «а» п. 3.16 Договору, якщо за результатами звіряння буде встановлено, що сума здійсненої оплати за Товар недостатня для покриття (оплати) остаточної вартості поставленого Товару, Покупець зобов`язаний протягом 5 (п`яти) банківських днів з дня підписання сторонами Акта звіряння взаєморозрахунків перерахувати суму нестачі.

Як видно з копії опису вкладення у цінний лист та службового чеку (накладної) АТ «УКРПОШТА» з трекінговим номером 246 на адресу відповідача позивачем надіслано: - Додаткову угоду № 14 від 26.01.2022 (2 екземпляри); - Доповнення № 1 від 16.03.2022 до Додаткової угоди № 14 від 26.01.2022 - Видаткову накладну №2208 від 23.02.2022 (2 екземпляри); - Акт звіряння розрахунків за період березень-червень 2022 за Додатковою угодою № 14 (2 екземпляри). Відповідно до інформації АТ «УКРПОШТА» поштове відправлення з трекінговим номером 246 вручене на відділенні 01024 в м. Києві 05 липня 2022. Враховуючи наведене, кінцевим терміну оплати заборгованості відповідача на користь позивача, з врахуванням пп. «а» п. 3.16 Договору, за Додатковими угодами № 14 є 12 липня 2022. У вказаний строк зобов`язання відповідачем не виконане, заборгованість не повернута.

Відповідальність за порушення грошового зобов`язання передбачена статтею 625 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 статті 625 Цивільного кодексу України).

Відтак, враховуючи положення частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Аналогічна правова позиція наведена у Постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18.

Судом перевірено розрахунок 3% річних та втрат від інфляції, визнано його арифметично правильним та обґрунтованим.

Згідно зі статтями 230, 231 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, яку відповідач зобов`язаний сплатити за невиконання чи неналежне виконання господарського зобов`язання. Якщо розмір штрафних санкцій не визначено, санкції застосовуються у розмірі, передбаченому договором.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

З огляду на ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до ч. 2 ст. 343 ГК України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 4.2.2. Договору поставки товару передбачено, що у разі порушення Покупцем терміну перерахування грошових коштів, що узгоджений Сторонами в Договорі та відповідній Додатковій угоді, Покупець зобов`язаний на вимогу Постачальника сплатити пеню в розмірі до 0,05% від несплаченої вчасно суми за кожен календарний день прострочення оплати, включаючи день зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника, а при простроченні платежу понад 50 (п`ятдесят) банківських днів від дати відвантаження - розмір пені становить 2% від несплаченої вчасно суми за кожен календарний день прострочення оплати. У разі порушення Покупцем своїх платіжних зобов`язань і зобов`язань з надання рознарядок на термін більше 2 (двох) днів Постачальник має право в односторонньому порядку відмовитися від виконання зобов`язань з поставки Товару за Договором, письмово повідомивши про це Покупця.

Відповідно до п. 4.4. Договору поставки товару сторони узгодили, що до нарахування штрафних санкцій діє подовжений строк нарахування 3 (три) роки. Також Сторонами погоджено, що строк позовної давності по стягненню штрафних санкцій становить 3 (три) роки.

05.06.2024 відповідач сформував в системі «Електронний суд» клопотання про зменшення штрафних санкцій, в якому просить зменшити розмір неустойки на 99,9 %, тобто до 1 034,60 грн. У клопотанні відповідач зазначає, що враховуючи те, що суд може визнати позовні вимоги обґрунтованими і задовольнити вимоги позивача в частині визнання основного боргу, що має наслідком розгляд питання про порушення відповідачем умов договору щодо строків розрахунків, відповідач вважає необхідним звернутися до суду із цим клопотанням.

Клопотання про зменшення розміру пені мотивує тим, що в своїй позовній заяві позивач не зазначив обставин понесення ним збитків у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за договором та доказів, на підтвердження цього. При цьому відповідач вважає, що зазначений спір виник саме з вини позивача, адже він всупереч умовам договору він не виконав свої зобов`язання щодо порядку визначення остаточної ціни, що призвело на думку позивача до збільшення попередньої ціни на 1 460 328,57 грн. Відповідачем були своєчасно виконані основні зобов`язання по оплаті попередньої ціни та отриманню товару. Зі свого боку, позивачем були порушені вимоги щодо своєчасної реєстрації податкової накладної від 16.02.2022 № 4 на суму 2 326 882,00 грн, що стало підставою для нарахування податкового зобов`язання на відповідача у зв`язку із невиконанням свого обов`язку позивачем (Акт від 20.09.2022 № 26309/ж5/26-15-04-11-03/33744863 ГУ ДПС у м. Києві про порушення норм законодавства, що встановлені за результатами камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «КАРГЕС» (податковий номер 33744863) за лютий 2022 року; податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 24.10.2022 № 277660411), у зв`язку із включення відповідачем до податкового кредиту сум ПДВ за зазначеною податковою накладною. Також, відповідач зазначає, що ухвалення судом рішення на користь позивача про стягнення боргу в сумі 1 460 328,57 грн призведе до додаткових збитків у відповідача в розмірі 243 388,09 грн, пов`язаних з тим, що позивач повторно не зможе виконати свого обов`язку з реєстрації податкової накладної, адже він вже не є платником ПДВ.

Розглянувши клопотання відповідача про зменшення розміру пені, суд дійшов висновку відмовити у його задоволенні, з огляду на таке.

Частиною першою статті 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

У частині третій статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, строку прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, від 04.12.2018 у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 у справі № 917/791/18, від 22.10.2019 у справі № 904/5830/18, від 13.01.2020 у справі № 902/855/18, від 27.01.2020 у справі № 916/469/19, від 04.02.2020 у справі № 918/116/19.

Суд зазначає, що відповідно до статті 627 ЦК України та статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Укладаючи з договір поставки відповідач погодився зі всіма його умовами, в тому числі усвідомлював наявність та обсяг відповідальності, тягар якої буде покладено на нього у разі невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов`язань.

Крім того, суб`єкти господарювання займаються господарською діяльністю на власний ризик та розуміють, що результатами такої діяльності можуть бути не тільки прибуток, а й збитки.

Також суд враховує те, що відповідач не звертався до позивача та не повідомляв про наявність обставин, які перешкоджають йому належним чином виконувати умови договору. Не звертався з пропозицією досудового врегулювання спору тощо.

Відповідач не надав суду жодних доказів та не навів беззаперечних обставин, які могли свідчити про поважність причин неналежного виконання зобов`язання, винятковість обставин чи невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) наслідкам порушення зобов`язання. Відповідачем не доведено наявності обставин його тяжкого фінансового стану, відсутності завдання збитків іншим учасникам господарських відносин та не доведено наявності обставин, з якими законодавець пов`язує можливість такого зменшення. Також відповідач не вказав на жодні обставини, які могли б свідчити про майновий стан сторін та соціальну значущість підприємства, що мають значення для вирішення питання про зменшення штрафних санкцій.

Загальними засадами цивільного законодавства згідно зі статтею 3 ЦК України є не тільки судовий захист цивільного права та інтересу; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, а й справедливість, добросовісність та розумність.

Господарський суд об`єктивно повинен комплексно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання) тощо.

При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обставин справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для зменшення розміру неустойки.

Відповідно до ч. 1. ст. 62 Кодексу України з процедур банкрутства, усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання, включаються до складу ліквідаційної маси.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані поданими доказами та підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 10 ст. 238 ГПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Приписи ч. 10 ст. 238 ГПК України носять диспозитивний характер та надають право виключно суду вирішувати питання доцільності застосування механізму стягнення відсотків, пені. Вимога позивача про зазначення в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення за своєю правовою природою є клопотанням заявленим до суду, задоволення якого убезпечує позивача від повторних звернень з вимогами про стягнення нарахування після ухвалення рішення.

Подальша реалізація ч. 10 ст. 238 ГПК України після ухвалення рішення та видачі виконавчого документу відображена у ч. 11, 12 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», якими передбачено, що якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі.

До закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.

Враховуючи наведені норми, суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача щодо визначення органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення (в тому числі приватному виконавцю) права нараховувати 3% річних за формулою: сума 3% річних = С х 3 х Д : 365 : 100 (С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення): - на суму боргу 1 460 328,57 гривень за період з 26.03.2024 до моменту виконання рішення суду Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Каргес».

Судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача у розмірі 33 167,55 грн.

Керуючись ст.ст. 13, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-241 ГПК України, ст.ст. 1, 2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Каргес» (01024, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 20-Б, оф. 21; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БНК-УКРАЇНА» (79012, м. Львів, вул. Сахарова А. академіка, буд. 42, каб. 407; ) 1 460 328,57 грн основного боргу, 74 628,92 грн 3% річних, 194 409,12 грн втрат від інфляції, 1 034 596,05 грн пені та 33 167,55 грн судового збору.

3. Визначити Органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення (в тому числі приватному виконавцю) право нараховувати 3% річних за формулою: сума 3% річних = С х 3 х Д : 365 : 100 (С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення): - на суму боргу 1 460 328,57 гривень за період з 26.03.2024 до моменту виконання рішення суду Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Каргес».

Роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у випадку часткової сплати відповідачем суми основного боргу, нарахування 3% річних повинно здійснюватися на залишок заборгованості (залишок основного боргу).

Накази видати згідно з ст. 327 ГПК України після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складений 12.06.2024.

Суддя Чорній Л.З.