ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2024м. ХарківСправа № 922/877/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Трофімова І.В.

при секретарі судового засідання Погореловій О.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обеженою відповідальністю "Фірма Ерідон" (08467, Київська область, Переяслав-Хмельницький район, с. Чопилки, вул. Богдана Хмельницького, 35)
до 1) Фермерського господарства "Альянс" (63450, Харківська обл., Зміївський район, с. Роздольне, вул. Молодіжна, 1-А) , 2) Фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
про стягнення 2'009'806,09 грн
за участю представників:

позивача - Нероди В.Ю.;

відповідача 1 - не з`явився;

відповідача 2 - не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обеженою відповідальністю "Фірма Ерідон" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Фермерського господарства "Альянс" та Фізичної особи ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з відповідачів як солідарних боржників заборгованість у розмірі 2'009'806,09 грн, з яких: пеня у сумі 539'729,35 грн, 36% річних у сумі 630'890,03 грн та плата за користуванням товарним кредитом у сумі 839'186,71 грн.

Судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 30'147,09 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50'000 грн, позивач просить покласти на відповідачів.

Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем 1 взятих на себе грошових зобов`язань за договором поставки № 812/23/25 від 21.11.2022, а також наявністю договору поруки № 35465 від 09.05.2023, укладеного між позивачем та відповідачем 2, предметом якого є надання поруки відповідачем 2 за виконання зобов`язань відповідача 1, які випливають з договору поставки № 812/23/25 від 21.11.2022.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 25.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 10 квітня 2024 року о 14:00.

Протокольною ухвалою від 24.04.2024 підготовче засідання було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 15 травня 2024 року о 14:00.

Протокольною ухвалою від 15.05.2024 розгляд справи по суті відкладено на 29 травня 2024 року о 15:00.

Представник позивача в судовому засіданні 29.05.2024 підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив не стягувати з відповідачів витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50'000 грн.

Представники відповідачів в судове засідання 29.05.2024 не з`явились, письмові відзиви не надали, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд установив такі обставини.

21.11.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма Ерідон" (позивач, постачальник) та Фермерським господарством "Альянс" (відповідач 1, покупець) укладено договір поставки № 812/23/25 (далі - Договір), відповідно до якого позивач в порядку та на умовах цього договору зобов`язався поставити відповідачу 1 продукцію виробничо-технічного призначення (надалі - товар), а відповідач прийняти та оплатити його вартість.

У п.1.2 Договору сторони погодили, що найменування, асортимент та кількість товару, який підлягає поставці за цим договором, зазначаються в додатках, які є його невід`ємною частиною.

Відповідно до 2.3 Договору загальна вартість товару, що постачається за цим договором (ціна договору), визначається додатками та видатковими накладними, з врахуванням п.3.2 договору. У випадку розбіжності даних у додатках та у видаткових накладних щодо кількості, асортименту, ціни товару, перевагу має видаткова накладна.

За умовами п.3.1 Договору оплата товару здійснюється відповідачем 1 в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позивача в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором та додатками до нього. У випадку поставки товару на умовах попередньої оплати, допускається оплата та поставка товару на підставі рахунку на попередню оплату, що містить істотні умови поставки, без укладення додатків до цього договору. Датою оплати товару вважається день зарахування грошових коштів на банківський рахунок позивача.

Сторони у п.3.2 Договору погодили, що визначення ціни та загальної вартості товару, що підлягає оплаті відповідачем 1, здійснюється в національній валюті України, виходячи із курсу продажу долару США або Євро до гривні, встановленому на Міжбанківській валютній біржі на момент закриття торгів у день, що передує даті оплати товару (курс Міжбанку). Для визначення "курсу Міжбанку" сторони використовують дані, розміщені на веб-сайті http://minfin.com.ua/currency/mb/archive/, якщо інші джерела визначення курсу іноземних валют не зазначені в додатках до цього договору.

Оплата товару, який постачається на умовах попередньої оплати, здійснюється відповідачем 1 на підставі рахунку на оплату, сформованого позивачем, з врахуванням умов пунктів 3.1 та 3.2 Договору. Термін дії рахунку на оплату складає 3 (три) банківських дні, включаючи дату його оформлення, якщо інше не буде погоджено сторонами. В разі порушення строків оплати, визначених рахунком на оплату, зарахування платежів здійснюється позивачем, виходячи з курсу Міжбанку, встановленого на момент надходження грошових коштів на банківський рахунок позивача. Оплата товару, який постачається на умовах відстрочення оплати чи з використанням вексельного способу розрахунків, здійснюється відповідачем 1, з дотриманням умов пунктів 3.2 та 3.5 цього Договору (п.3.3 Договору).

Оформлення видаткових накладних на товар, який постачається на умовах попередньої оплати, за умовами п.3.4 Договору, здійснюється за цінами, зазначеними в рахунку на оплату. У разі недотримання покупцем строків оплати товару, встановлених рахунком на оплату, оформлення видаткової накладної здійснюється за цінами, визначеними з дотриманням умов пунктів 3.2. цього Договору, на момент надходження грошових коштів на банківський рахунок позивача.

Також сторони у п.3.6 Договору погодили, що товар, який був отриманий позивачем в межах цього договору тільки за видатковими накладними (без підписання додатку та без здійснення попередньої оплати), підлягає повній оплаті з дотриманням умов пунктів 3.2 та 3.3 цього договору, не пізніше 10 (десяти) банківських днів з моменту його отримання.

Відповідно до п.5.1 Договору умови та строки поставки товару зазначаються у додатках до цього договору або у рахунку на оплату, який містить істотні умови поставки. Поставка товару здійснюється за умови дотримання відповідачем строків та порядку оплати товару передбачених договором. В разі неможливості поставити певний товар з причини не поставки такого товару його імпортером або виробником (його офіційним представником), з асортименту додатків до цього договору, позивач вправі або відмовити в поставці такого товару або здійснити постачання аналогічного виду товару інших виробників. Відмова в поставці (неможливість поставити товар) з зазначених причин не є порушенням позивачем умов цього договору в частині прострочення (затримки) поставки замовленого товару та не створює підстав для застосування до позивача санкцій, передбачених умовами п.6.4 цього Договору.

Договір вступає в силу з моменту його підписання вповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2023, а в частині проведення розрахунків за поставлений товар - до моменту проведення остаточних розрахунків. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору (п.9.2 Договору).

Пунктом 9.3 Договору передбачено, що цей договір, включаючи додатки до нього, складає повний обсяг домовленостей сторін та замінює собою всі попередні усні або письмові проекти, договори, домовленості та угоди, усні або письмові, укладені між сторонами щодо предмету цього договору. Будь-які зміни або доповнення до договору дійсні лише у випадку, якщо вони викладені у письмовій формі та підписані повноважними представниками обох сторін.

На виконання умов Договору між сторонами підписано відповідні додатки, в яких сторони погодили найменування товару, його кількість, період поставки, ціну за одиницю товару, його загальну вартість та порядок оплати.

26.06.2022 між сторонами, відповідно до умов договору, укладено угоди про зміну умов придбання та оплати отриманого товару за договором постави, відповідно до яких сторони застосували дооцінку товару.

Позивач зобов`язання за договором виконав належним чином та поставив відповідачу 1 погоджений додатками до договору товар на загальну суму 11'420'626,34 грн, що підтверджується видатковими накладними, наявними в матеріалах справи.

Проте відповідач 1 зобов`язання за Договором не виконав належним чином, оскільки за поставлений позивачем товар розрахувався частково, неоплаченим залишився товар на суму 4'280'349,42 грн.

Так, відповідачем 1 залишився несплаченим в повному обсязі поставлений позивачем товар за наступними додатками до Договору поставки:

- № 812/23/25/11-Н від 05.05.2023 за видатковою накладною № 44446 від 19.05.2023 поставлено товар на суму 922'066,20 грн. Строк 100% оплати (п.3 додатку) до 02.10.2023. Товар не оплачений, залишок боргу становить 922'066,20 грн;

- № 812/23/25/15-ЗЗР від 04.09.2023 за видатковою накладною № 77914 від 04.09.2023 поставлено товар на суму 369'315,84 грн. Строк 100% оплати (п.3 додатку) - до 02.10.2023. Товар оплачено частково на суму 78'751,03 грн шляхом заліку попередньої оплати в рахунок оплати поставленого товару, що підтверджується листом за вих. № 165 від 29.09.2023, наявним в матеріалах справи. Залишок боргу становить 290'564,81 грн;

- № 812/23/25/16-ЗЗР від 25.09.2023 поставлено товар за видатковою накладною № 85448 від 29.09.2023 на суму 73'129,32 грн. Строк 100% оплати (п.3 додатку) на умовах передоплати в строк до 26.09.2023. Товар відповідачем оплачено частково на суму 40'000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № UA4730 від 29.09.2023. Залишок боргу становить 33'129,32 грн;

- № 812/23/25/13-ВВН від 28.04.2023 поставлено товар за видатковою накладною № 43200 від 18.05.2023 на суму 660'000,26 грн та за видатковою накладною № 45445 від 23.05.2023 на суму 660'000,26 грн. Після зміни ціни продажу ціна товару складає загальну суму 1'452'000,52 грн. За умовами п.3 додатку до договору оплата здійснюється наступним чином: 10% від загальної вартості товару відповідач сплачує на умовах передоплати в строк до 12.05.2023, 90% на умовах відстрочення платежу в строк до 02.10.2023. Товар оплачено частково на суму 328'960,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № DOC0000000 від 28.04.2023 на суму 228'960,00 грн, № UA3205 від 23.01.2023 на суму 100'000,00 грн. Залишок боргу становить 1'123'040,52 грн;

- № 812/23/25/12-Н від 09.05.2023 за видатковими накладними № 41883 від 16.05.2023 поставлено товар на суму 575'429,89 грн, № 41886 від 16.05.2023 на суму 1'370'812,27 грн. Після зміни ціни продажу ціна товару складає загальну суму 2'145'464,86 грн. Оплата товару (п.3 додатку) здійснюється шляхом 100% від його загальної вартості на умовах відстрочення платежу в строк до 02.10.2023. Товар оплачено частково на загальну суму 575'429,89 грн, що підтверджується платіжним дорученням № DOC0000000 від 03.05.2023. Залишок боргу становить 1'570'034,97 грн;

- № 812/23/25/14-Н від 22.05.2023 за видатковою накладною № 44541 від 22.05.2023 поставлено товар на суму 150 315,16 грн. Після зміни ціни продажу ціна товару складає 165'472,94 грн. Оплата товару (п.3 додатку) здійснюється шляхом 100% від його загальної вартості на умовах відстрочення платежу в строк до 02.10.2023. Товар не оплачений, залишок боргу становить 165'472,94 грн;

- № 812/23/25/10-Н від 05.05.2023 за видатковою накладною № 41052 від 12.05.2023 поставлено товар на суму 2'176'040,66 грн. Оплата товару (п.3 додатку) 100% від його загальної вартості на умовах відстрочення платежу в строк до 02.10.2023. Товар не оплачений, залишок боргу становить 2'176'040,66 грн (з 03.11.2023 до 06.12.2023); 1'676'040,66 грн (з 07.12.2023 до 11.12.2023); 176'040,66 грн (з 12.12.2023 до 13.03.2024).

09.05.2023 з метою забезпечення належного виконання зобов`язань відповідачем 1, між позивачем та ОСОБА_1 (відповідач 2) укладено договір поруки № 35465 (далі Договір поруки), відповідно до умов якого відповідач 2 поручився перед позивачем за виконання відповідачем 1 своїх зобов`язань за Основним договором - Договором поставки № 812/23/25 від 21.11.2022 та додатками до нього.

В подальшому між сторонами укладено додаткові угоди № 1 від 06.06.2023 та № 2 від 04.09.2023, відповідно до яких сторонами п.1.2 та п.1.4 договору поруки викладено у новій редакції.

Так, відповідно до додаткової угоди № 2 від 04.09.2023 сторони погодили, що під "Основним договором" в цьому договорі розуміється договір поставки №812/23/25 від 21.11.2022 та додаток № 812/23/25/10-Н від 05.05.2023, додаток №812/23/25/11-Н від 05.05.2023, додаток № 812/23/25/12-Н від 09.05.2023, додаток №812/23/25/13-ВВН від 28.04.2023, додаток № 812/23/25/14-Н від 22.05.2023, додаток № 812/23/25/15-ЗЗР від 04.09.2023 (надалі разом - Основний договір), які були укладені між позивачем (в Основному договорі іменується "постачальник") та відповідачем 1 (в Основному договорі іменується "покупець"), а також додатки/угоди/додаткові угоди/додаткові договори тощо до Основного договору, що будуть укладені між ними в майбутньому (п.1.2 договору поруки).

У п.1.4 Договору поруки в редакції додаткової угоди № 2 сторони погодили, що цим договором забезпечуються зобов`язання відповідача 1 перед позивачем з оплати, у строки встановлені Основним договором та додатками до нього, вартості товару на загальну суму 7'158'505,23 грн, що відповідно до умов Основного договору та додатків до нього є еквівалентом 14'479,47 доларів США та (плюс) 130'516,27 Євро, та (плюс) 1'306'800,48 грн, але в будь-якому випадку остаточний строк оплати не пізніше 02.10.2023, та будь-яке збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами Основного договору, а також інші зобов`язання відповідача 1 перед позивачем за Основним договором, що існують (укладені) та/або виникатимуть в майбутньому.

Цим Договором поруки (п.1.4.1) також забезпечуються виконання, як дійсного зобов`язання, так і задоволення вимог, які можуть виникнути в майбутньому на підставі Основного договору та/або змін Основного договору, у тому числі, але не виключно, з оплати суми втрат, в зв`язку зі зміною курсу іноземних валют (долара США/Євро) до гривні, відповідно до умов Основного договору, плати за користування товарним кредитом, процентів (відсотків) річних, неустойки, пені, штрафу, інфляційних втрат, витрат пов`язаних з пред`явленням вимоги за Основним договором, збитків, завданих порушенням Основного договору, та інших санкції передбачених умовами Основного договору.

Відповідно до п.1.4.1 Договору поруки сторони прямо передбачили в цьому договорі можливість збільшення сторонами Основного договору суми (розміру) зобов`язань за Основним договором і другий відповідач надав свою згоду на таку зміну зобов`язань та, відповідно, збільшення розміру своєї відповідальності.

У разі порушення відповідачем 1 обов`язку за Основним договором перший та другий відповідачі відповідають перед позивачем як солідарні боржники. Відповідач 2 свідчить, що він ознайомлений з умовами Основного договору, а також щодо сплати санкцій у випадку порушення зобов`язань відповідачем 1 (п.1.5 Договору поруки).

У розділі 2 Договору поруки сторони погодили обсяг відповідальності відповідача 2, а саме: відповідач 2, як поручитель, відповідає перед позивачем у тому ж обсязі, що й відповідач 1. Відповідальність відповідача 2 перед позивачем, зокрема, проте не виключно, включає зобов`язання сплатити останньому вартість товару, з урахуванням зміни курсу продажу долару США/Євро до гривні на день проведення оплати, як це передбачено Основним договором (втрат, що пов`язані зі зміною курсу долару США та/чи ЄВРО до гривні), а також зобов`язання сплатити позивачу відсотки за користування товарним кредитом, збитки, пеню, інші неустойки, проценти (відсотки) річних, що передбачені Основним договором, нараховані позивачем, у разі порушення відповідачем 1 умов Основного договору. Оплата заборгованості, у разі порушення строків та умов проведення розрахунків, здійснюється відповідачем 2 з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

За умовами п.3.1 Договору поруки відповідальність відповідача 2 настає з моменту порушення умов Основного договору відповідачем 1.

Відповідно до п.3.2 Договору поруки позивач має право звертатися до відповідача 2 з вимогами про виконання зобов`язань (сплатити непогашену заборгованість), передбачених цим договором, у випадку невиконання/неналежного виконання відповідачем 1 зобов`язань в повному обсязі та/або його частині за Основним договором, порушення строків виконання зобов`язань за Основним договором позивач вправі звернутися із вимогою про виконання зобов`язання (сплатити непогашену заборгованість), як до першого, так і другого відповідача, які несуть солідарну відповідальність перед позивачем.

Позивач має право звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку, незалежно від того, направлена вимога про виконання зобов`язання (сплатити непогашену заборгованість) до другого відповідача та/або першого відповідача чи ні.

09.05.2023 відповідач 2 надав позивачу гарантійний лист, в якому він як одноособовий власник та кінцевий бенефіціарний власник Фермерського господарства "Альянс" взяв на себе зобов`язання, надав гарантію та запевнив, що відповідач 1, як покупець, своєчасно та в повному обсязі здійснить оплату отриманого від позивача товару за договором поставки № 812/23/25 від 21.11.2022 та додатками до нього в строк до 02.10.2023.

У зв`язку з неналежним виконання відповідачем 1 умов договору поставки №812/23/25 від 21.11.2022, 02.11.2023 позивач звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом (справа №922/4647/23) про стягнення основного боргу в розмірі 6'280'349,20 грн, 36% річних в розмірі 313'202,44 грн, процентів за користування товарним кредитом в розмірі 417'603,24 грн та пені в розмірі 377'910,38 грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 08 лютого 2024 року у справі №922/4647/23 стягнуто солідарно з Фермерського господарства "Альянс" та ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Ерідон" 4'280'349,20 грн основного боргу, 313'202,44 грн 36% річних, 417'603,24 грн 48% за користування товарним кредитом, 377'910,38 грн пені. Провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 2'000'000,00 грн закрито за відсутністю предмета спору.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 16 травня 2024 року у справі №922/4647/23 рішення Господарського суду Харківської області від 08.02.2024 у справі №922/4647/23 змінено, стягнуто солідарно з Фермерського господарства "Альянс" та ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Ерідон" 4'280'349,20 грн основного боргу, 26'100,20 грн відсотків річних, 417'603,24 грн відсотків річних за користування товарним кредитом, 188'955,19 грн пені.

Звертаючись за даною позовною заявою позивач зазначає, що станом на 13.03.2024 ФГ "Альянс" не погасило заборгованість за договором поставки №812/23/25 від 21.11.2022 та не розрахувалось за отриманий та використаний товар на загальну суму 4'280'349,42 грн, у зв`язку з чим позивач нарахував пеню в сумі 539'729,35 грн, 36% річних у сумі 630'890,03 грн та плату за користуванням товарним кредитом у сумі 839'186,71 грн.

Позивач зазначає, що нарахування у цій позовній заяві наводяться за період із 03.11.2023 по 13.03.2024, який є іншим періодом, ніж той, що був вказаний у позовній заяві, яка була предметом розгляду у справі №922/4647/23.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення також закріплені в ст.ст.173-175 Господарського кодексу України.

Згідно із ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами ст. 627,628 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ст. 525, 526, 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки, за яким одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст.265 Господарського кодексу України).

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч.6 ст.265 Господарського кодексу України).

Так, відповідно до ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як вже було встановлено судом, остаточний розрахунок за поставлений позивачем товар відповідач 1 зобов`язався здійснити у строки, визначені сторонами у додатках до договору поставки.

Відповідач 1 поставлений позивачем товар прийняв, однак грошові кошти в повному обсязі та своєчасно не сплатив, у зв`язку з чим на момент звернення позивача з позовом у відповідача 1 утворилась заборгованість в розмірі 4'280'349,20 грн.

Факт прострочення відповідачем 1 виконання зобов`язань зі сплати заборгованості за Договором в розмірі 4'280'349,20 грн підтверджується матеріалами даної справи, а також рішенням Господарського суду Харківської області від 08 лютого 2024 року та Постановою Східного апеляційного господарського суду від 16 травня 2024 року у справі №922/4647/23.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За частиною першою статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі статтями 230, 231 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, яку відповідач зобов`язаний сплатити за невиконання чи неналежне виконання господарського зобов`язання. Якщо розмір штрафних санкцій не визначено, санкції застосовуються у розмірі, передбаченому договором.

Згідно з частиною 2 статті 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до статей 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню, в розмірі, що встановлюється за згодою сторін та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконане.

У пункті п.6.2. Договору поставки сторони погодили, що у разі несвоєчасної оплати товару, повинен сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України за кожний день прострочення від вартості отриманого але не оплаченого Товару за кожний день прострочення.

Відповідно до п. 6.8. Договору поставки, стягнення штрафних санкцій (пені, штрафу, процентів) за договором поставки відповідно до п.6 ст.232 Господарського кодексу України не обмежується строком нарахування та припиняється в день виконання стороною зобов`язання, а строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій, у відповідності до ст.259 Цивільного кодексу України, продовжується до 3 (трьох) років.

Таким чином, сторонами погоджено більш тривалий період нарахування пені, ніж передбачений ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, відповідний розрахунок позивачем здійснено арифметично правильно, за кожен період прострочення окремо.

За приписами ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За умовами п.6.7 договору поставки сторони дійшли згоди, що в разі невиконання першим відповідачем зобов`язань щодо оплати товару у відповідності до умов цього договору, перший відповідач, відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, сплачує на користь позивача компенсаційний платіж в розмірі 36%. Річні нараховуються на загальну суму простроченої оплати. Для уникнення непорозумінь, сторони погодили, що сплата коштів, передбачених цим пунктом, є особливим видом цивільно-правової відповідальності, передбаченим ст.625 Цивільного кодексу України, та не відноситься до неустойки (штрафу чи пені).

Суд установив, що під час розгляду справи №922/4647/23 позивачем здійснено нарахування пені, відсотків річних та плати за користування товарним кредитом за період з 07.03.2023 до 31.10.2023.

Під час розгляду даної справи позивачем здійснено нарахування пені, відсотків річних та плати за користування товарним кредитом за період з 03.11.2023 до 13.03.2024.

Перевіривши розрахунок пені в сумі 539'729,35 грн та 36% річних у сумі 630'890,03 грн, суд зазначає, що він є арифметично вірним.

Водночас відповідно до статті 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

За змістом зазначеної норми, вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, яка порушила зобов`язання, суд повинен оцінити, чи є такий випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної суми штрафних санкцій таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил статті 86 ГПК України, на власний розсуд та за внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки.

Разом з цим, в постанові від 18.03.2020 у справі №902/471/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника.

Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

З наведеного вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, штрафу, процентів річних є правом суду, який оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе їх зменшення.

Велика Палата Верховного Суду також вказала, що відсотки річних, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника та не можуть розглядатися як спосіб отримання кредитором доходів.

Суд зазначає, що в даному випадку розмір пені, 36 % річних та плати за користування товарним кредитом становлять майже 50 % від суми основного боргу, тобто наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №902/471/18 зауважила, що з огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум санкцій у вигляді штрафу, пені і процентів річних, враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання, справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам справи, які мають юридичне значення, та наведеним критеріям, є обмежити розмір санкцій які присуджені до стягнення.

Враховуючи те, що сума основного боргу становить 4'280'349,20 грн, а інші нарахування 2'009'806,09 грн, суд вбачає підстави для зменшення 539'729,35 грн пені на 50% до 269'864,68 грн та 630'890,03 грн 36% річних до 52'574,80 грн (до 3%).

Щодо вимог вимоги в частині стягнення плати за користування товарним кредитом у розмірі 839'186,71 грн, суд зазначає наступне.

Статтею 536 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного.

Відповідно до ч.5 ст.694 Цивільного кодексу України якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати.

Згідно із пунктами 4 та 5 додатків до договору сторони передбачили та встановили, що у разі порушення покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого товару, покупець, відповідно до вимог ст.536 та ч.5 ст.694 Цивільного кодексу України, зобов`язаний сплатити на користь постачальника плату за користування товарним кредитом у розмірі 48% річних, нараховану на вартість отриманого, але неоплаченого покупцем товару.

Перевіривши розрахунок заявленої до стягнення суми, враховуючи заявлені позивачем періоди нарахування, нарахування 839'186,71 грн плати за користування товарним кредитом є правомірним.

Суд зазначає, що проценти річних, про які йдеться у частині другій статті 625 Цивільного кодексу України, необхідно відрізняти від процентів за користування чужими коштами, передбачених статтею 536 названого Кодексу.

Так, стягнення процентів річних є заходом відповідальності за порушення грошового зобов`язання і одночасно, як зазначалося, способом захисту майнового права та інтересу кредитора, тобто зобов`язанням сплатити кошти, тоді як проценти, зазначені у статті 536 ЦК України, - це плата за користування чужими коштами, в тому числі за користування товарним кредитом (частина п`ята статті 694 ЦК України). Підставами для застосування до правовідносин сторін статті 536 ЦК України є, по-перше, факт користування чужими коштами, по-друге - встановлення розміру відповідних процентів договором або чинним законодавством. Спільним для цих процентів є те, що вони нараховуються саме у зв`язку з користуванням чужими коштами. Положення ж частини другої статті 625 ЦК України в частині сплати процентів річних застосовуються за наявності порушення грошового зобов`язання. Саме тому, зокрема, якщо в законі або в укладеному сторонами договорі передбачено розмір процентів за користування чужими коштами (стаття 536 ЦК України), то це не позбавляє кредитора права звернутися до боржника з позовом про стягнення як зазначених процентів, так і трьох процентів річних (якщо інший їх розмір не передбачено договором або законом) - за наявності порушення боржником грошового зобов`язання.

При цьому суд, керуючись приписами частини четвертої статті 236 ГПК України, враховує правову позицію Верховного Суду щодо правомірності одночасного стягнення відсотків за користування товарним кредитом, штрафу, інфляційних втрат і 3% річних, викладену в постановах від 10.09.2018 у справі №908/24/18, від 18.12.2018 у справі №908/639/18 та від 03.12.2019 у справі №902/235/19.

Як зазначено вище, в п.5 Додатку до Договору поставки від 19.01.2023 сторони дійшли згоди про те, що у разі порушення покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого товару, покупець, відповідно до вимог статті 536 та частини п`ятої статті 694 ЦК України, зобов`язався сплатити на користь постачальника плату за користування товарним кредитом у розмірі 48% річних, нараховану на вартість отриманого, але неоплаченого покупцем товару.

Поряд з тим пунктом 6.7. Договору сторони погодили, що у разі невиконання покупцем зобов`язань щодо оплати товару у відповідності до умов цього договору, покупець відповідно до статті 625 ЦК України, сплачує на користь постачальника компенсаційний платіж у розмірі 36% річних, що нараховуються на загальну суму простроченої оплати.

Отже, встановлені Договором проценти користування товарним кредитом за своєю правовою природою є процентами за користування чужими грошовими коштами і стягнення відповідних процентів не є ні видом забезпечення виконання зобов`язань, ані штрафною санкцією.

Поряд з тим частиною першої статті 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Таким чином, пеню необхідно відрізняти від процентів за користування чужими коштами, що є платою саме за користування ними, а не санкцією за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання. Передбачені договором проценти не є неустойкою (штрафом, пенею) та не є заходом відповідальності за порушення грошового зобов`язання, а є саме процентами за користування товарним кредитом відповідно до частини п`ятої статті 694 ЦК України та стягуються незалежно від наявності вини боржника. Зазначені проценти за своєю правовою природою є боргом, а тому зменшення їх розміру на підставі частини першої статті 233 ГК України та частини третьої статті 551 ЦК України неможливе.

Аналогічна правова позиція щодо правової природи процентів за користування товарним кредитом та неможливість їх зменшення судом на підставі положень ч.2 статті 551 Цивільного кодексу України та ст. 233 Господарського кодексу України викладена в постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 18.11.2021 у справі 921/395/20.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає про часткове задоволення позову та солідарне стягнення з відповідачів пені в сумі 269'864,68 грн, 3% річних у сумі 52'574,80 грн та плати за користуванням товарним кредитом у сумі 839'186,71 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Слід зазначити, що у випадку зменшення розміру штрафних санкцій, витрати позивача пов`язані зі сплатою судового збору відшкодовуються з відповідача у повному обсязі.

Відтак, відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України, за правомірно заявлені позовні вимоги покладається на відповідачів.

Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 73, 74, 86, 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з Фермерського господарства "Альянс" (63450, Харківська область, Зміївський район, с. Роздольне, вул. Молодіжна, 1-А, ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Ерідон" (08467, Київська область, Переяслав-Хмельницький район, с.Чопилки, вул. Богдана Хмельницького, 35, ) пеню в сумі 269'864,68 грн, 3% річних у сумі 52'574,80 грн та плату за користуванням товарним кредитом у сумі 839'186,71 грн.

Стягнути з Фермерського господарства "Альянс" (63450, Харківська область, Зміївський район, с. Роздольне, вул. Молодіжна, 1-А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Ерідон" (08467, Київська область, Переяслав-Хмельницький район, с.Чопилки, вул. Богдана Хмельницького, 35, ) 15'073,55 грн судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Ерідон" (08467, Київська область, Переяслав-Хмельницький район, с.Чопилки, вул. Богдана Хмельницького, 35, ) 15'073,54 грн судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строки, встановлені ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма Ерідон" (08467, Київська область, Переяслав-Хмельницький район, с.Чопилки, вул. Богдана Хмельницького, 35, ).

Відповідач 1: Фермерське господарство "Альянс" (63450, Харківська область, Зміївський район, с. Роздольне, вул. Молодіжна, 1-А, ).

Відповідач 2: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Повний текст рішення складено 03.06.2024.

Суддя І.В. Трофімов