ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/1167/24

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі судового засідання О.В. Ващенко

за участю представників:

від позивача не з`явився,

від відповідача ОСОБА_1 ,

від третьої особи - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Національного університету Одеська морська академія до держави в особі Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Управління державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів в сумі 41511,54 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Національний університет Одеська морська академія звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до держави в особі Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів в сумі 41511,54 грн., посилаючись на наступне.

У період з 20.01.2020 року по 31.01.2020 року посадовими особами Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області проводилася планова перевірка Національного університету Одеська морська академія з питань дотримання вимог законодавства у сфері захисту прав споживачів, дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, за результатами якої було складено акт № 250 від 31.01.2020 року. При цьому позивач зазначає, що 07.02.2020 року за вх. № 164 ним було отримане від відповідача рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення законодавства про ціни і ціноутворення № 2 від 07.02.2020 року, згідно якого до позивача було застосовано штраф у сумі 314387,74 грн. та вилучено необґрунтовано одержану виручку у розмірі 314387,74 грн.

Між тим, за ствердженнями позивача, сума штрафу та сума необґрунтовано одержаної виручки складаються із трьох складових частин, а саме: 1) порушення вимог пункту 2.6 розділу II Порядку № 1 надання платних освітніх послуг державними та комунальними навчальними закладами, затвердженого наказом Міністерства освіти України, Міністерства економіки України та Міністерством фінансів України від 23.07.2010 № 736/902/758 при формуванні плати за навчання в деяких випадках були включені капітальні витрати у розмірі понад 10 відсотків в межах вартості платної освітньої послуги. (сума штрафу 104492,00 грн.; сума необґрунтовано одержаної виручки 104492,00 грн.); 2) порушення вимог пункту 2.6 розділу II Порядку № 2 надання інших платних послуг державними та комунальними навчальними закладами, затвердженого наказом Міністерства освіти України, Міністерства економіки України та Міністерством фінансів України від 23.07.2010 №736/902/758 при формуванні плати за проживання, тобто капітальні витрати були включені у розмірі понад 10 відсотків в межах вартості платної послуги (сума штрафу 20755,77 грн.; сума необґрунтовано одержаної виручки 20755,77 грн.); 3) встановлення добової вартості харчування з порушенням розпорядження Одеської обласної державної адміністрації від 06.09.2017 № 790/А-2017 Про внесення змін до розпорядження виконуючого обов`язки голови Одеської обласної державної адміністрації від 27 січня 2015 року №30/А-2015 щодо встановлення для суб`єктів господарської діяльності всіх форм власності граничні торговельні надбавки (націнки) на продукцію громадського харчування, що реалізується в загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах, у розмірі 40 відсотків (сума штрафу 189139,97 грн.; сума необґрунтовано одержаної виручки 189139,97 грн.).

Разом з тим, як зазначає позивач, не погодившись із вказаним рішенням № 2 від 07.02.2020, Національний університет Одеська морська академія звернувся із позовною заявою до Одеського окружного адміністративного суду. Так, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21.08.2020 року у справі № 420/1461/20, залишеним в силі постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2020 року, позовні вимоги Національного університету Одеська морська академія було задоволено частково, скасовано рішенням № 2 Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 07.02.2020 р. в частині п. 1 та п. 3 вищенаведених порушень, а саме скасовано суми штрафу 104492,00 грн. та 189139,97 грн., суми необґрунтовано одержаної виручки 104492,00 грн. та 189139,97 грн. При цьому позивач додає, що суму штрафу 20755,77 грн. та суму необґрунтовано одержаної виручки 20755,77 грн., тобто за порушення вказані в п. 2 рішення відповідача, суди першої та апеляційної інстанції визнали правомірними.

Наразі позивач зауважує, що на виконання рішення відповідача, яке не було скасовано судом, позивач сплатив суму штрафу у розмірі 20755,77 грн. та суму необґрунтовано одержаної виручки у розмірі 20755,77 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 2356 від 30.09.2020 року та № 2357 від 30.09.2020 року. Так, позивач додає, що застосований Головним управлінням Держпродспоживслужби в Одеській області штраф та вилучена необґрунтовано одержана виручка є адміністративно-господарськими санкціями за порушення законодавства про ціни і ціноутворення, передбаченими п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України Про ціну і ціноутворення. Таким чином, за ствердженнями позивача, на момент сплати ним на користь відповідача адміністративно-господарських санкцій підстава для їх отримання відповідачем (частина рішення відповідача) не була скасована відповідним рішенням суду.

В подальшому ж, як вказує позивач, 21.12.2023 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалив постанову у справі № 420/1461/20, якою визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення законодавства про ціни і ціноутворення від 07.02.2020 р. № 2 в частині накладення штрафу у розмірі 20755,77 грн. та вилучення необґрунтовано одержаної виручки у розмірі 20755,77 грн. та, відповідно, скасував рішення судів попередньої інстанції в цій частині.

Таким чином, як вказує позивач, 21.12.2023 року касаційним судом була скасована правова підстава для отримання Головним управлінням Держпродспоживслужби в Одеській області адміністративно-господарських санкцій, сплачених позивачем 30.09.2020 р. в загальній сумі 41511,54 грн.

З огляду на викладене, як зазначає позивач, 23.01.2024 р. Національний університет Одеська морська академія звернувся до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області з листом щодо повернення безпідставно отриманих грошових коштів за платіжними дорученнями № 2356 від 30.09.2020 р. та № 2357 від 30.09.2020 р. Так, у відповідь на вказаний лист, 06.02.2024 року Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області листом повідомило, що на момент сплати Національним університетом Одеська морська академія суми штрафних санкцій у загальному розмірі 41511,54 грн. відповідно до платіжних доручень від 30.09.2020 р. № 2356, 2357, юридична підстава для такого платежу існувала, адже було чинним рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.08.2020 р. по справі № 420/1461/20, з огляду на що у відповідача відсутні підстави вважати, що такі кошти були сплачені помилково або вважати їх такими, що надміру зараховані до державного бюджету, тобто сплаченими у більшому розмірі, ніж визначено у вищевказаному рішенні суду першої інстанції. Також відповідач зазначив, що вказана сума адміністративно-господарських санкцій не може вважатися помилковою чи надміру зарахованою, так як вказана сума коштів сплачена на виконання рішення суду, а отже у Головного управління відсутні підстави для формування подання про повернення таких коштів до відповідного головного управління Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету.

Таким чином, за ствердженнями позивача, відповідач продовжує безпідставно утримувати у себе грошові кошти позивача без наявності для цього відповідної правової підстави, що і стало підставою для звернення до суду із заявленим позовом. Крім того позивач вказує, що вказані кошти підлягають стягненню на його користь згідно зі статтею 1212 ЦК України як безпідставно утримані, оскільки на такі правовідносини приписи ЦК України про відшкодування шкоди та Порядку № 787 не поширюються.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.03.2024 р. позовну заяву Національного університету Одеська морська академія прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/1167/24 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, при цьому судове засідання по розгляду справи по суті призначено на 24.04.2024 р.

15.04.2024 р. від представника відповідача Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області до господарського суду через підсистему Електронний суд ЄСІТС надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 15411/24), в якому відповідач проти заявленого позову заперечує та просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Зокрема, відповідач вказує, що в період з 20.01.2020 по 31.01.2020 посадовими особами Головного управління проводилася планова перевірка Національного університету Одеська морська академія з питань дотримання вимог законодавства у сфері захисту прав споживачів, дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, за результатами якої було складено акт від 31.01.2020 р. № 250, який отриманий позивачем у той же день - 31.01.2020 р. Як вказує відповідач, не погоджуючись із результатами перевірки та скориставшись своїм правом, передбаченим ч. 6 ст. 7 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, 04.02.2020 р. позивач надав відповідачу свої заперечення (зауваження) разом із відповідними додатками.

Водночас, як зазначає відповідач, 07.02.2020 р. ним було прийнято рішення № 2 про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення законодавства про ціни і ціноутворення, згідно з яким до позивача застосовано штраф у сумі 314387,74 грн. та вилучено необґрунтовано одержану виручку у розмірі 314387,74 грн. на підставі п. 6 ч. 1 ст. 18, п. 1 ч. 1 ст. 20, ч. 2 ст. 20 Закону України Про ціни і ціноутворення, ч. 9 ст. 7 Закону України Про основні засади державного нагляду(контролю) у сфері господарської діяльності. За ствердженнями відповідача, позивачем вказане рішення оскаржено до Одеського окружного адміністративного суду, рішенням якого від 21.08.2020, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2020 року, адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення законодавства про ціни і ціноутворення № 2 від 07 лютого 2020 року в частині накладення штрафу у сумі 104492,00 грн. та в сумі 189139, 97 грн., вилучення необґрунтовано одержаної виручки у розмірі 293631,97 грн.; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

При цьому відповідач наголошує, що ще до набрання законної сили рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21.08.2020 р., позивач сплатив суму адміністративно-господарських санкцій у вигляді штрафу у розмірі 20755,77 грн., суму необґрунтовано одержаної виручки у розмірі 20755,77 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень від 30.09.2020 року №№ 2356, 2357, які додані позивачем до позовної заяви. В подальшому, як зауважує відповідач, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21.12.2023 по справі № 420/1461/20 касаційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області вирішено задовольнити частково; рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.08.2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2020 року у справі № 420/1461/20 скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення законодавства про ціни і ціноутворення від 07.02.2020 року № 2 в частині накладення штрафу у розмірі 20755,77 грн. та вилучення необґрунтовано одержаної виручки у розмірі 20755,77 грн.; ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов задоволено та визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення законодавства про ціни і ціноутворення № 2 від 07.02.2020 року в частині накладення штрафу у розмірі 20755,77 грн та вилучення необґрунтовано одержаної виручки у розмірі 20755,77 грн.; рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.08.2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2020 року у справі № 420/1461/20 скасовано в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення законодавства про ціни і ціноутворення від 07.02.2020 року № 2 в частині накладення штрафу у розмірі 189139,97 грн та вилучення необґрунтовано одержаної виручки у розмірі 189139,97 грн.; ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено; в іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.08.2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2020 року у справі № 420/1461/20 залишено без змін.

Між тим відповідач додає, що 23.01.2024 ним було отримано лист Національного університету Одеська морська академія за вих. № 04/118, в якому містилось прохання повернути сплачені раніше штрафні санкцій у розмірі 20755,77 грн. та необґрунтовано одержану виручку у розмірі 20755,77 грн. (на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.08.2020 по справі № 420/1461/20). За ствердженнями відповідача, Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області детально ознайомилось з зазначеним листом та надало відповідь листом від 06.02.2024, в якому повідомило позивача про те, що у відповідача відсутні підстави для формування подання про повернення таких коштів до відповідного Головного управління Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету.

Разом з тим відповідач наголошує, що з копій платіжних доручень від 30.09.2020 р. №№ 2356, 2357 вбачається, що кошти перераховані за такими реквізитами: одержувач УК у м. Одесі/Прим р-н/21081100, код 38016923, банк одержувача Казначейство України (ел.адм.подат.), рахунок № UA0015008, з огляду на що вказаний бюджетний рахунок не є рахунком Головного управління, а є рахунком для обліку доходів державного бюджету Одеської області, код класифікації доходів бюджету 21081100, найменування коду класифікації доходів бюджету Адміністративні штрафи та інші санкції (за відомостями, розміщеними на сайті Головного управління ДПС в Одеській області). При цьому відповідач додає, що згідно з ч.ч. 2, 7 ст. 45 Бюджетного кодексу України Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень державного бюджету України.

Крім того, посилаючись на п.п. 3,13, 14, 23, 39 ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 7 Бюджетного кодексу України, ст. 1212 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 3 Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень, відповідач вважає, що стягнення на користь платника суми сплаченого ним до Державного бюджету України штрафу на підставі статті 1212 ЦК України суперечить приписам наведених норм бюджетного законодавства, адже в такому випадку сплачена сума адміністративно-господарського штрафу продовжуватиме обліковуватися як дохід бюджету за одним видом класифікації доходів бюджету, а стягнення коштів з Державного бюджету України на підставі статті 1212 ЦК України призведе до витрат бюджету за іншою бюджетною програмою. Між тим відповідач зауважує, що кошти, сплачені позивачем ще у 2020 році на рахунок, який є рахунком для обліку доходів державного бюджету Одеської області, а не рахунком Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, тому твердження позивача про утримання коштів саме Головним управлінням є такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.04.2024 р. залучено до участі у справі № 9161167/24 Управління державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, та розгляд справи відкладено на 20.05.2024 р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.05.2024 р. у справі № 9161167/24 розгляд справи відкладено на 29 травня 2024 р. о 10:15 год. та викликано учасників справи у судове засідання.

У судове засідання 29.05.2024 р. представники позивача та третьої особи не з`явились, хоча про розгляд справи повідомлені судом належним чином шляхом направлення ухвали суду від 20.05.2024 р. до їх електронних кабінетів в системі «Електронний суд», що підтверджується довідками суду про доставку електронного документа від 27.05.2024 р.

Також третя особа письмових пояснень по суті спору не надала.

Під час судового засідання 29.05.2024 р. представник відповідача заявив клопотання про залишення позову без розгляду з огляду на неявку представника позивача у судове засідання.

Вказане клопотання судом залишено без задоволення з огляду на таке.

У ч. 4 ст. 202 ГПК України визначено, що в разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання чи не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Аналіз змісту наведених норм процесуального закону свідчить, що обов`язковими умовами для застосування, передбачених частиною четвертою статті 202, пунктом 4 частини першої статті 226 ГПК України, процесуальних наслідків неявки позивача у судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності.

Отже, правом на залишення позову без розгляду суд наділений у разі неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не недійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

У разі відсутності у позивача наміру брати участь у судовому засіданні, нормами статей 202, 226 ГПК України передбачено подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності. Тобто право позивача як особи, яка подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з його обов`язком подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності.

При цьому саме у разі подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності і лише в тому разі, якщо його нез`явлення перешкоджає розгляду справи, суд відповідно до вимог статей 120, 121 ГПК України може визнати явку позивача обов`язковою та викликати його у судове засідання.

Водночас частина четверта статті 202, пункт 4 частини першої статті 226 ГПК України не містять вимог про те, що для залишення позову без розгляду позивач має не з`явитися у судове засідання саме у зв`язку з визнанням судом його явки обов`язковою та викликом до суду.

Крім того положення частини четвертої статті 202 та пункту 4 частини першої статті 226 ГПК України не пов`язують залишення позовної заяви без розгляду з необхідністю надання судом оцінки можливості вирішення спору за відсутності представника позивача, який не з`явився на виклик суду, не повідомив про причини неявки, будучи належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду. Однак, наведене не стосується випадків, коли позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору. Тобто оцінка можливості вирішення спору по суті за відсутності представника позивача має обовязково надаватись судами у разі, якщо позивач не зявився на виклик суду, але звернувся із заявою про розгляд справи за його відсутності.

В даному випадку позивачем у позовній заяві було заявлено клопотання про розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Також судом не визнавалась обов`язковою явка представника позивача, при цьому нез`явлення представника позивача не перешкоджає вирішенню спору жодним чином.

Наразі згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею.

Відтак, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті заявлених вимог без участі позивача і третьої особи.

У судовому засіданні 29.05.2024 р. під час розгляду справи по суті відповідача проти позовних вимог заперечував та наполягав на відмові в їх задоволенні.

Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

У період з 20.01.2020 року по 31.01.2020 року Головним управлінням Держпродспоживслужби в Одеській області було проведено планову перевірку Національного університету Одеська морська академія з питань дотримання вимог законодавства у сфері захисту прав споживачів, дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, за результатами проведення якої Головним управлінням Держпродспоживслужби в Одеській області було складено акт перевірки дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін № 250.

Згідно вказаного акту № 250 Головним управлінням Держпродспоживслужби в Одеській області встановлено, що при розгляді планових кошторисів та розрахунків плати за навчання було встановлено, що в порушення вимог пункту 2.6 розділу II Порядку № 1 надання платних освітніх послуг державними та комунальними навчальними закладами, затвердженого наказом Міністерства освіти України, Міністерства економіки України та Міністерством фінансів України від 23.07.2010 № 736/902/758 при формуванні плати за навчання в деяких випадках були включені капітальні витрати у розмірі понад 10 відсотків в межах вартості платної освітньої послуги, що призвело до необґрунтованого завищення вартості освітніх послуг для вітчизняних студентів та іноземців, які навчаються за контрактом на денній та заочній формах освіти (перелік спеціальностей та суми завищення капітальних видатків наведені в додатках № 2 та № 3), внаслідок чого за 2 півріччя 2018-2019 та 1 півріччя 2019-2020 навчальних років Академією необґрунтовано одержано виручку у сумі 104492,00 грн. Також у вказаному акті № 250 зазначено, що при перевірці інших платних послуг - плати за проживання в студентських гуртожитках було встановлено аналогічне порушення - завищення відсотку капітальних витрат при формуванні плати за проживання, тобто капітальні витрати були включені у розмірі понад 10 відсотків в межах вартості платної послуги, чим були порушені вимоги пункту 2.6 розділу II Порядку № 2 надання інших платних послуг державними та комунальними навчальними закладами, затвердженого наказом Міністерства освіти України. Міністерства економіки України та Міністерством фінансів України від 23.07.2010 № 736/902/758, внаслідок встановленого порушення в період з 01.01.2019 по 31.12.2019 академією необґрунтовано одержано виручку у сумі 20755,77 грн. Крім того в акті № 250 вказано, що розпорядженням Одеської обласної державної адміністрації від 06.09.2017 № 790/А-2017 Про внесення змін до розпорядження виконуючого обов`язки голови Одеської обласної державної адміністрації від 27 січня 2015 року №30/А-2015 встановлено для суб`єктів господарської діяльності всіх форм власності граничні торговельні надбавки (націнки) на продукцію громадського харчування, щореалізується в загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах, у розмірі 40 відсотків. Національний університет Одеська морська академія наказами від 01.06.2018 № 300 та від 16.07.2019 № 318 Про харчування курсантів встановив для курсантів, які навчаються за контрактом, слухачів підготовчих курсів навчально-методичного центр) довузівської підготовки добову вартість харчування в їдальні НУ ОМА в розмірі з 01 липня 2018 року - 84,00 грн. та з 01 серпня 2019 року - 90,00 грн. з урахуванням ПДВ. Так, Головним управлінням Держпродспоживслужби в Одеській області встановлено, що добова вартість харчування встановлена з порушенням вимог зазначеного розпорядження в частині завищення встановленої граничної торговельної надбавки у розмірі 40%, до складу встановленої з 01 липня 2018 року добової вартості харчування в розмірі 84,00 грн., була врахована торговельна надбавка (націнка) в розмірі 55,5% та з 01 серпня 2019 року - в розмірі 90,00 грн. 55,2% замість встановленої граничної торговельної надбавки 40%, в результаті чого сума необґрунтовано одержаної виручки за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 склала 189139,97 грн.

Так, не погоджуючись із результатами перевірки, оформленими у вигляді акту № 250 від 31.01.2020 р., Національним університетом Одеська морська академія в порядку ч. 6 ст. 7 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності надано відповідачу заперечення (зауваження) за вих. № 05/285 від 04.02.2020 р. на акт № 250 від 31.01.2020 р. перевірки дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, в яких академія вважає висновки, наведені в акті за №№ 1, 3, невірними та обумовленими невірним застосування нормативно-правових актів до існуючих правовідносин, а висновки за № 2 частково визнані керівництвом у розмірі 20699,57 грн. (а.с. 77-81).

07 лютого 2020 року Головним управлінням Держпродспоживслужби в Одеській області прийнято рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення законодавства про ціни і ціноутворення від 07 лютого 2020 року № 2.

Згідно з вказаним рішенням, ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області, на підставі пункту 6 частини першої статті 18, пункту 1 частини першої статті 20, частини другої статті 20 Закону України Про ціни і ціноутворення, частини дев`ятої статті 7 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, застосовано до Національного університету Одеська морська академія штраф у сумі 314387,74 грн. та вилучено необґрунтовано одержану виручку у розмірі 314387,74 грн.

Як встановлено судом, Національний університет Одеська морська академія не погодившись із вказаним рішенням відповідача, звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив суд визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення законодавства про ціни і ціноутворення від 07.02.2020 року № 2.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21.08.2020 року у справі № 420/1461/20, залишеним в силі постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2020 року, позовні вимоги Національного університету Одеська морська академія було задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення законодавства про ціни і ціноутворення від 07.02.2020 року № 2 в частині накладення штрафу у сумі 104492 грн. та у сумі 189139,97 грн., вилучення необґрунтовано одержаної виручки у розмірі 293631,97 грн.; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Із матеріалів справи вбачається, що 21 вересня 2020 року Національним університетом Одеська морська академія було сплачено суму штрафу у розмірі 20755,77 грн. та суму необґрунтовано одержаної виручки у розмірі 20755,77 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 2356 та № 2357.

В подальшому, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21.12.2023 року у справі № 420/1461/20 касаційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області задоволено частково, а саме:

- рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року у справі № 420/1461/20 скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення законодавства про ціни і ціноутворення від 07 лютого 2020 року № 2 в частині накладення штрафу у розмірі 20755,77 грн. та вилучення необґрунтовано одержаної виручки у розмірі 20755,77 грн., ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов задоволено, зокрема: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення законодавства про ціни і ціноутворення від 07 лютого 2020 року № 2 в частині накладення штрафу у розмірі 20755,77 грн та вилучення необґрунтовано одержаної виручки у розмірі 20755,77 грн.;

- рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року у справі № 420/1461/20 скасовано в частині задоволених позовних вимог про протиправним та скасування рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення законодавства про ціни і ціноутворення від 07 лютого 2020 року № 2 в частині накладення штрафу у розмірі 189139,97 грн. та вилучення необґрунтовано одержаної виручки у розмірі 189139,97 грн., ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено;

- в іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року у справі № 420/1461/20 залишено без змін.

Таким чином, вказаною вище постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21.12.2023 року у справі № 420/1461/20 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення законодавства про ціни і ціноутворення від 07.02.2020 р. № 2 в частині накладення на позивача штрафу у розмірі 20755,77 грн. та вилучення необґрунтовано одержаної виручки у розмірі 20755,77 грн., що були вже сплачені позивачем.

З огляду на викладене, Національний університет Одеська морська академія листом від 23.01.2024 року за вих. № 04/118 звернувся до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, в якому надав підтвердження сплати загальної суми штрафних санкцій у розмірі 378279,94 грн. відповідно до рішення № 2 від 07.02.2020 р. про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення законодавства про ціни та ціноутворення. Також у вказаному листі позивач просив розглянути можливість повернення університету без судового розгляду суми штрафу у розмірі 20755,77 грн. та необґрунтовано одержану виручку у розмірі 20755,77 грн., які були сплачені згідно платіжних доручень №№ 2356, 2357 від 30.09.2020 р., на підставі постанови КАС ВС від 21.12.2023 р. по справі № 420/1461/20.

У відповідь на вказаний лист позивача від 23.01.2024 р. Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області листом від 06.02.2024 р. повідомило, що на момент сплати Національним університетом Одеська морська академія суми штрафних санкцій у загальному розмірі 41511,54 грн. відповідно до платіжних доручень від 30.09.2020 р. № 2356, 2357, юридична підстава для такого платежу існувала, адже рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.08.2020 по справі № 420/1461/20 було чинним, з огляду на що у ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області відсутні підстави вважати, що такі кошти були сплачені помилково або вважати їх такими, що надміру зараховані до державного бюджету, тобто сплаченими у більшому розмірі, ніж визначено у вищевказаному рішенні суду першої інстанції. Також Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області зазначило, що сума адміністративно-господарських санкцій, перерахована НУ Одеська морська академія до Державного бюджету України, не може вважатися помилковою чи надміру зарахованою, так як вказана сума коштів сплачена на виконання рішення суду, а отже у Головного управління відсутні підстави для формування подання про повернення таких коштів до відповідного головного управління Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету.

Таким чином, відмова Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області в поверненні Національному університету Одеська морська академія вказаного штрафу у розмірі 20755,77 грн та необґрунтовано одержаної виручки у розмірі 20755,77 грн. стали підставою для звернення останнього до суду із заявленим позовом про повернення сплачених коштів в порядку ст. 1212 ЦК України.

Так, стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Відповідно до статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто, в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18.

Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена.

Разом з тим відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади цінової політики і відносини, що виникають у процесі формування, встановлення та застосування цін, а також здійснення державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення визначено Законом України Про ціни і ціноутворення, частиною першою статті 16 якого визначено, що органами державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з контролю за цінами; інші органи, визначені законом.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року № 667, Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства та який реалізує державну політику, зокрема з контролю за цінами.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 Положення № 667 одним з основних завдань Держпродспоживслужби є контроль за цінами.

Згідно з підпунктом 11 пункту 4 Положення № 667 Держпродспоживслужба відповідно до покладених на неї завдань у сфері дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням вимог формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Держпродспоживслужба здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи (пункт 7 Положення № 667).

Відповідно до пункту 1 Положення про Головне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в області, в місті Києві, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 12 квітня 2017 року № 209 (в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) Головне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в області, в місті Києві є територіальним органом Держпродспоживслужби та їй підпорядковане. Повноваження Головного управління поширюються на територію відповідної області, міста Києва.

Підпунктом 11 пункту 4 Положення № 209 (в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що Головне управління відповідно до покладених на нього завдань забезпечує реалізацію державної політики у сфері дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін: здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням вимог формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; здійснює державний нагляд (контроль) за достовірністю інформації, зазначеної у документах про формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; приймає рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; надає органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування, суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень вимог законодавства щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Отже, Головне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в Одеській області є територіальним органом Держпродспоживслужби, який в межах своїх повноважень приймає рішення про накладення штрафів та застосовування інших санкцій, передбачених законом.

Рішення про накладення штрафів та застосовування інших санкцій, передбачених законом є актом індивідуальної дії, який стосується прав, обов`язків та інтересів визначеного у ньому суб`єкта (за обставинами справи - позивача), є обов`язковим для нього, а його дія вичерпується виконанням.

Разом з цим, після визнання протиправним та скасування адміністративним судом рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій, кошти, які платник сплатив на виконання цього рішення, знаходяться у Державному бюджеті України без достатньої правової підстави, з огляду на що на ці правовідносини поширюються приписи статті 1212 ЦК України.

Вказане узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16, від 5 лютого 2020 року у справі № 910/15295/18, а також від 08.08.2023 року у справі № 910/5880/21.

Крім того, як вказала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.08.2023 року у справі № 910/5880/21, після визнання протиправною та скасування адміністративним судом постанови про застосування штрафу платник згідно зі статтею 1212 ЦК України має право на позов про стягнення суми перерахованих ним коштів як таких, які утримуються у бюджеті без достатньої правової підстави. Це узгоджується із практикою Великої Палати Верховного Суду про те, що рішення органу влади за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване (постанова від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17, від 15 жовтня 2019 року у справі № 911/3749/17, від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18, від 1 лютого 2020 року у справі № 922/614/19, від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц).

При цьому, відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 326 ЦК України у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади.

Кошти Державного бюджету України належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України), яка діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша статті 167 ЦК України).

Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (ч. 1 ст. 170 ЦК України).

Держава відповідає за своїми зобов`язаннями своїм майном, крім майна, на яке відповідно до закону не може бути звернено стягнення (стаття 174 ЦК України).

З огляду на наведені приписи, а також ураховуючи те, що поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних правовідносинах, у спорі щодо стягнення суми адміністративно-господарського штрафу, яка утримується на казначейському рахунку органу державної влади без достатньої правової підстави, держава бере участь у матеріальних і процесуальних правовідносинах в особі її органу, який контролює справляння надходжень бюджету за відповідним кодом класифікації доходів бюджету. У спірних правовідносинах таким органом, як встановлено судом вище, є Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба).

Вказане узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 08.08.2023 року у справі № 910/5880/21.

За змістом абзацу першого частини третьої статті 17 ЦК України орган державної влади здійснює захист цивільних прав та інтересів у межах, на підставах та у спосіб, що встановлені Конституцією України та законом.

Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету. Перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до державного бюджету через єдиний рахунок, здійснюється Казначейством України за висновком податкових органів, поданим на дату формування реєстру платежів з єдиного рахунка в розрізі окремого платника у складі зведеного реєстру платежів з єдиного рахунка згідно з Податковим кодексом України (частина друга статті 45 Бюджетного кодексу України у редакції, чинній на час звернення позивача до суду).

Процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі) визначає Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затверджений наказом Міністерства фінансів України 03.09.2013 № 787.

Згідно з п. 3 Порядку № 787 повернення (перерахування) помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів та перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, у національній валюті здійснюється Казначейством або головними управліннями Казначейства з відповідних рахунків за надходженнями, відкритих в Казначействі відповідно до законодавства, шляхом оформлення платіжних інструкцій для здійснення внутрішніх операцій.

Відповідно до п. 5 Порядку № 787 повернення (перерахування) помилково або надміру зарахованих до бюджету або повернення на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, або перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили. У разі повернення (перерахування) помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДПС та органи Держмитслужби) орган, що контролює справляння надходжень бюджету, засобами системи Казначейства формує подання в електронній формі згідно з додатком 1 до цього Порядку та подає його до відповідного головного управління Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету, Казначейства.

Як встановлено судом вище, на момент сплати адміністративно-господарського штрафу та необґрунтовано одержаної виручки юридична підстава для такого платежу існувала, зокрема, було чинним рішення про застосування штрафу та вилучення необґрунтовано одержаної виручки, з огляду на що не можна вважати, що позивач сплатив кошти помилково. Також з огляду на обставини справи відсутні підстави вважати, що позивач сплатив штраф надмірно, тобто у розмірі більшому, ніж визначений у зазначеному рішенні. В подальшому ж, як зазначено судом, з огляду на набрання законної сили судовим рішенням адміністративного суду про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення законодавства про ціни і ціноутворення від 07.02.2020 р. № 2 в частині накладення на позивача штрафу у розмірі 20755,77 грн. та вилучення необґрунтовано одержаної виручки у розмірі 20755,77 грн., відповідна юридична підстава відпала.

Таким чином, оскільки сума адміністративно-господарського штрафу та необґрунтовано одержаної виручки, яка стягнуті до бюджету з позивача, не є помилково чи надміру зарахованими, з огляду на що положення Порядку № 787 до спірних правовідносин не застосовуються.

Аналогічний висновок щодо порядку застосування норм статті 1212 ЦК України та Порядку № 787 містить постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.08.2023 року у справі № 910/5880/21, в якій Верховний Суд також зазначив, що суму штрафу, перераховану до бюджету на підставі постанови про застосування такого стягнення, яку надалі визнав протиправною та скасував адміністративний суд, можна стягнути на користь платника згідно зі статтею 1212 ЦК України як безпідставно утримувану. На такі правовідносини приписи ЦК України про відшкодування шкоди та Порядку № 787 не поширюються. Наразі, у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, сформульованого у постанові від 10 липня 2019 року у справі № 489/6624/15-ц, за змістом якого повернення цих коштів має відбуватися тільки згідно з Порядком № 787, тобто у позасудовому порядку.

Отже, заявлена до стягнення сума підлягає стягненню на користь позивача саме з держави в особі Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області як органу, за рішенням якого було сплачено спірну суму коштів, що було в подальшому скасоване.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно положень ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Вказані положення ЦК кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене вище, господарський суд доходить висновку, що зважаючи на те, що підстава сплати позивачем адміністративно-господарського штрафу у розмірі 20755,77 грн. та необґрунтовано одержаної виручки в сумі 20755,77 грн. відпала, зокрема, у зв`язку із скасуванням адміністративним судом рішення відповідача в частині застосування такого штрафу та вилучення необґрунтовано одержаної виручки, приймаючи до уваги відсутність у матеріалах справи доказів повернення таких коштів позивачеві, господарський суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення на підставі положень ст. 1212 ЦК України на користь Національного університету Одеська морська академія грошових коштів у сумі 41511,54 грн. як таких, що є утримуваними без достатньої правової підстави.

У зв`язку з тим, що рішення відбулось на користь позивача, згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн., понесені позивачем при подачі позову, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов Національного університету Одеська морська академія до держави в особі Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Управління державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів в сумі 41511,54 грн. задовольнити.

2. СТЯГНУТИ з держави в особі Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області (65042, м. Одеса, вул. 7-ма Пересипська, буд. 6; ) на користь Національного університету Одеська морська академія (65052, м. Одеса, вул. Дідріхсона, 8; ) безпідставно отримані грошові кошти в розмірі 41511/сорок одна тисяча п`ятсот одинадцять/грн. 54 коп.; витрати по сплаті судового збору в сумі 2422/дві тисячі чотириста двадцять дві/грн. 40 коп.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складання повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 03 червня 2024 р.

Суддя В.С. Петров