ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.06.2024 Справа №905/687/24

Господарський суд Донецької області у складі судді Аксьонової К.І., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги», м.Дніпро, Дніпропетровська область,

до відповідача Фізичної особи-підприємця Габрієляна Віталія Олександровича, м.Торецьк, с.Дружба(пн), Донецька область,

про стягнення заборгованості у сумі 22939,68грн, 3% річних у сумі 944,60грн, інфляційних втрат у сумі 2387,82грн, всього 26272,10грн,

без виклику учасників

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги», м.Дніпро, Дніпропетровська область, звернувся до Господарського суду Донецької області із позовом до відповідача, Фізичної особи-підприємця Габрієляна Віталія Олександровича, м.Торецьк, с. Дружба(пн), Донецька область, про стягнення заборгованості у сумі 22939,68грн, 3% річних у сумі 944,60грн, інфляційних втрат у сумі 2387,82грн, всього 26272,10грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором про постачання (закупівлю) електричної енергії №2417 від 10.03.2021 в частині здійснення повної та своєчасної оплати за отриману електроенергію.

Провадження у справі відкрито ухвалою суду від 03.05.2024, розгляд справи суд вирішив здіснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін в порядку ч.5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України.

Повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі №905/687/24 суд здійснив шляхом спрямування ухвали про відкриття провадження у справі за зареєстрованою адресою місцезнаходження згідно з даними ЄДРПОУ. Ухвалу суду відповідач не отримав. Направлення ухвали рекомендованою кореспонденцією на адресу відповідача суд розцінює достатнім для того, щоб вважати повідомлення відповідача належним, оскілки отримання ухвали адресатом перебуває поза межами контролю суду та залежить від суб`єктивної поведінки відповідача.

Разом з тим за ініціативою суду про відкриття провадження у справі відповідача було повідомлено засобами телефонного зв`язку, про що 07.05.2024 працівником суду складено телефонограму. Відповідач телефонограму отримав та повідомив, що перебуває за кордоном.

Відкриваючи провадження у справі, суд також здійснив запит до Міністерства соціальної політики України, за результатом чого отримав відомості про те, що з 18.03.2022 адресою фактичного проживання Габрієлян Віталія Олександровича є: АДРЕСА_1 ; телефон: НОМЕР_1 . Ухвала про відкриття провадження у справі не спрямовувалась на вказану адресу з огляду на повідомлення відповідача про його перебування за кордоном.

Крім того з метою повідомлення відповідача про відкрите судове провадження суд здійснив розміщення оголошення на офіційному вебсайті судової влади України та спрямував ухвалу від 03.05.2024 на вказану в позовній заяві електронну адресу відповідача (ІНФОРМАЦІЯ_1). Ухвала доставлена до електронної скриньки 03.05.2024, про що свідчить довідка про доставку електронного листа.

Отже суд вчинив всі можливі дії з метою повідомлення відповідача про судове провадження у справі. Відповідач також мав можливість ознайомитись з процесуальними документами у справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua), який є відкритим для доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

У вказаний в ухвалі про відкриття провадження у справі строк правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався, клопотання про продовження цього строку не заявив.

Слід вказати, що відповідно до ч.ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Зважаючи на те, що під час розгляду справи судом було створено необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених ст.ст. 42, 46 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу по суті.

Враховуючи ненадання відповідачем відзиву на позов, суд згідно з положеннями ст.178 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» (постачальник) та Фізичною особою-підприємцем Габрієлян Віталієм Олександровичем (споживач) укладено договір про постачання електричної енергії споживачу шляхом приєднання споживача до умов договору №2417 на підставі поданої та підписаної заяви-приєднання (додаток №1 до договору) на умовах комерційної пропозиції постачальника «Надійна», яка є додатком №2 до договору №2417 від 10.03.2021.

З моменту акцептування цієї заяви-приєднання в установленому Правилами роздрібного ринку порядку споживач та постачальник набувають всіх прав та обов`язків за договором і несуть відповідальність за їх невиконання (неналежне виконання) згідно з умовами договору та чинним законодавством України.

Згідно з умовами заяви-приєднання (додаток №1) початком постачання електричної енергії є березень 2021.

Відповідно до п.п.1.1.-1.2 договору цей договір є публічним договором приєднання, що встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам постачальником універсальних послуг, та укладається сторонами з урахуванням ст.ст. 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до умов договору. Умови договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018 та є однаковими для всіх споживачів.

Згідно з п.2.1 договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору.

Пунктами 3.1, 3.4 договору передбачено, що датою початку постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком до цього договору, якщо інша дата не визначена комерційною пропозицією, але в будь-якому випадку не раніше строку початку дії договору. Постачальник за договором не має права вимагати від споживача будь-якої іншої оплати за спожиту електричну енергію, що не визначена у комерційній пропозиції, яка є додатком до цього договору.

Розділ 5 договору визначає ціну, порядок обліку та оплати електричної енергії.

Споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком до цього договору (п.5.1). Спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції постачальника. Для одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) застосовується один спосіб визначення ціни електричної енергії (п.5.2). Ціна електричної енергії має зазначатися постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим договором. У випадках застосування до споживача погодинних (диференційованих) цін електричної енергії суми, вказані в рахунках, можуть відображати середню ціну, обчислену на базі різних погодинних (диференційованих) цін (п.5.4).

Розрахунковим періодом за договором є календарний місяць (п.5.5).

Розрахунки споживача за договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника. При цьому, споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за цим договором через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу постачальника (за наявності), та в інший не заборонений законодавством спосіб. Оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника. Оплата вважається здійсненою після того, як на поточний рахунок постачальника з спеціальним режимом використання постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за куповану електричну енергію відповідно до умов цього договору. Поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни (п.5.6).

Оплата рахунка постачальника за договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку, але не може бути меншим 5 робочих днів з моменту отримання його споживачем, або протягом 5 робочих днів від дати, зазначеної в комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого споживачем (п.5.7).

Відповідно до розділу 5 комерційної пропозиції, яка є додатком №2 до договору про постачання електричної енергії споживачу №2417 100% попередня оплата здійснюється не пізніше ніж за 6 календарних днів до дати початку розрахункового періоду з наступним перерахунком (остаточним розрахунком), що проводиться за фактично відпущену електричну енергію. Розрахунок (оплата) за фактично спожиту електричну енергію має здійснюватися споживачем у строк не більше 5 робочих днів після закінчення розрахункового періоду, не залежно від отримання рахунку. Виставлення рахунків за спожиту електричну енергію здійснюється не пізніше 20-го числа місяця наступного за розрахунковим за умови отримання даних про обсяги споживання в оператора системи/адміністратора комерційного обліку. Виставлення рахунків здійснюється шляхом його формування в програмному комплексі постачальника з можливістю перегляду в сервісі «Особистий кабінет». Рахунок за фактичне споживання формується споживачем самостійно в сервісі «Особистий кабінет» не пізніше 24 годин після закінчення розрахункового періоду. В інших випадках рахунок надається постачальником споживачу на підставі отриманих від споживача/оператора розподілу/адміністратора комерційного обліку даних та може бути отриманий споживачем у відповідному енергоофісі постачальника. У разі не отримання споживачем рахунку, споживач здійснює оплату за спожиту електричну енергію, в установлені даним розділом строки, за платіжним документом, самостійно оформленим споживачем.

Договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набуває чинності з дати подання споживачем заяви-приєднання, якщо інше не встановлено комерційною пропозицією. Умови договору починають виконуватись з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної споживачем у заяві-приєднанні та сплати рахунку (квитанції) постачальника. Цей договір в частині виконання зобов`язань споживача щодо оплати діє до повного виконання споживачем таких зобов`язань (п.13.1 договору).

Згідно з розділом 10 комерційної пропозиції зокрема договір укладається на строк до кінця календарного року. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо не пізніше ніж за 21 календарний день до закінчення терміну дії договору жодна зі сторін не заявить про припинення його дії.

Матеріали справи не містять доказів повідомлення постачальником споживача про відмову в пролонгації договору, отже договір постачання електричної енергії споживачу у спірний період є чинним.

За наслідком поставки електроенергії відповідачу за договором №2417 від 10.03.2021 у періоди квітень 2022, червень 2022, травень-липень 2023, листопад 2023 - січень 2024 у загальній кількості 5384кВт*год на загальну суму 27933,57грн позивачем складено та підписано зі свого боку акти прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії): за квітень 2022 від 30.04.2022 (обсяг 2171 кВт*год) на суму 10427,48грн з ПДВ, за червень 2022 від 30.06.2022 (обсяг 1566 кВт*год) на суму 7577,36грн з ПДВ, за травень 2023 від 31.05.2023 (обсяг 1603кВт*год) на суму 9601,21грн з ПДВ, за червень 2023 від 30.06.2023 (обсяг 8кВт*год) на суму 50,12грн з ПДВ, за липень 2023 від 31.07.2023 (обсяг 8кВт*год) на суму 55,00грн з ПДВ, за листопад 2023 від 30.11.2023 (обсяг 24кВт*год) на суму 191,60грн з ПДВ, за грудень 2023 від 31.12.2023 (обсяг 2кВт*год) на суму 16,15грн з ПДВ, за січень 2024 від 31.01.2024 (обсяг 2кВт*год) на суму 14,65грн з ПДВ. Акт прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії) за квітень 2022 містить електронний підпис споживача, решта актів споживачем не підписані.

Позивач виставив відповідачу рахунки за спожиту електроенергію на загальну суму 27933,57грн, а саме: рахунок №2417 за квітень 2022 від 04.05.2022 з кінцевою датою сплати 12.05.2022 на суму 10427,48грн; рахунок №2417 за червень 2022 від 03.07.2022 з кінцевою датою сплати 08.07.2022 на суму 7577,36грн, рахунок №2417 за травень 2023 на суму 9601,21грн, рахунок №2417 за червень 2023 на суму 50,12грн, рахунок №2417 за липень 2023 від 03.08.2023 з кінцевою датою сплати 10.08.2023 на суму 55,00грн, рахунок №2417 за листопад 2023 на суму 191,60грн, рахунок №2417 за грудень 2023 на суму 16,15грн, рахунок №2417 за січень 2024 на суму 14,65грн.

При виставленні рахунків за квітень 2022 та червень 2022 позивачем враховано надлишок оплати за попередні періоди на суми 2732,50грн та 2161,39грн відповідно, на підтвердження чого надано платіжні доручення № від 16.03.2022 на суму 3107,00грн та №29100932SB від 22.03.2022 на суму 4893,00грн. Відповідач також здійснив часткову оплату електроенергії за листопад 2023 на суму 100,00грн.

Як пояснено позивачем акти та рахунки направлялись на електронну адресу відповідача, що відповідачем не заперечено. Разом з тим відомостей щодо підписання всіх актів з боку відповідача або його обґрунтованої відмови від підписання матеріали справи не містять.

Повної оплати за поставлену електричну енергію відповідач не здійснив, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Розглядаючи спір по суті позовних вимог, суд виходить з такого.

Згідно з ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

Відповідно до ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Частиною другою цієї статті встановлено, що суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

З огляду на вимоги ч.ч.1, 3 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ч.1 ст.76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, cплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 Цивільного кодексу України.

Пунктом 1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір.

Відповідно до ч.1 ст. 626, ст. 11 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як визначено ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Закон України «Про ринок електричної енергії» визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про ринок електричної енергії» електропостачальник - це суб`єкт господарювання, який здійснює продаж електричної енергії за договором постачання електричної енергії споживачу; оператор системи розподілу - юридична особа, відповідальна за безпечну, надійну та ефективну експлуатацію, технічне обслуговування та розвиток системи розподілу і забезпечення довгострокової спроможності системи розподілу щодо задоволення обґрунтованого попиту на розподіл електричної енергії з урахуванням вимог щодо охорони навколишнього природного середовища та забезпечення енергоефективності.

Частиною 2 ст.56 Закон України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Відповідно до п.п.3.1.9, 3.2.6 розділу ІІІ Правил роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ), затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312, споживання електричної енергії без укладення відповідних договорів на роздрібному ринку не допускається. Укладення споживачем договору про постачання електричної енергії споживачу або договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг відбувається шляхом приєднання споживача до договору на умовах обраної споживачем комерційної пропозиції, для чого споживач подає такому електропостачальнику заяву-приєднання.

Між позивачем та відповідачем укладено публічний договір приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії, шляхом приєднання споживача (відповідача) до умов цього договору на підставі заяви-приєднання відповідача до договору.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець, взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно з ч.1 ст.634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України «Про ринок електричної енергії».

Згідно з ч.1 ст.174 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до ч.ч.6,7 ст.276 Господарського кодексу України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Електропостачальник зобов`язаний сплачувати своєчасно та в повному обсязі за електричну енергію, куплену на ринку електричної енергії, та послуги, що надаються на ринку електричної енергії (п.7 ч.2ст.57 Закон України «Про ринок електричної енергії»).

Згідно з п.п.4.1.,4.2. гл.4 ПРРЕЕ розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюється у грошовій формі відповідно до укладених договорів. Послуги з розподілу та електричної енергії оплачуються відповідно до умов договору споживача з електропостачальником або споживачем, або електропостачальником на зазначений у відповідних договорах поточний рахунок оператора системи.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу ч.1 ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч.1,7 ст.193 Господарського кодексу України.

У виконання умов договору №2417 від 10.03.2021 з поставки у періоди квітень 2022, червень 2022, травень-липень 2023, листопад 2023-січень 2024 відповідачу електроенергії позивачем складено та підписано акти прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії): за квітень 2022 від 30.04.2022 (обсяг 2171 кВт*год) на суму 10427,48грн з ПДВ, за червень 2022 від 30.06.2022 (обсяг 1566 кВт*год) на суму 7577,36грн з ПДВ, за травень 2023 від 31.05.2023 (обсяг 1603кВт*год) на суму 9601,21грн з ПДВ, за червень 2023 від 30.06.2023 (обсяг 8кВт*год) на суму 50,12грн з ПДВ, за липень 2023 від 31.07.2023 (обсяг 8кВт*год) на суму 55,00грн з ПДВ, за листопад 2023 від 30.11.2023 (обсяг 24кВт*год) на суму 191,60грн з ПДВ, за грудень 2023 від 31.12.2023 (обсяг 2кВт*год) на суму 16,15грн з ПДВ, за січень 2024 від 31.01.2024 (обсяг 2кВт*год) на суму 14,65грн з ПДВ. Акт прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії) за квітень 2022 містить електронні підписи постачальника та споживача. Акти за червень 2022, травень 2023, червень 2023, липень 2023, листопад 2023, грудень 2023 та січень 2024 складені та підписані з боку позивача.

З наданих позивачем до матеріалів справи роздруківок електронного листування вбачається, що вказані акти прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії) та рахунки 10.07.2022, 06.06.2023, 07.07.2023, 09.08.2023, 07.12.2023, 05.01.2024 та 03.02.2024 були направлені відповідачу на наведену в заяві-приєднання, яка є додатком №1 до договору №2417 від 10.03.2021 електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідачем не надано заперечень щодо отримання актів та рахунків за періоди червень 2022, травень-липень 2023, листопад 2023 - січень 2024 та не поставлено під сумнів подані позивачем докази направлення.

Також відповідачем не надано спростувань факту споживання електроенергії за спірний період в обсягах, які визначені позивачем, як і не надано доказів оскарження вказаних у рахунках постачальника обсягів спожитої електроенергії чи доказів звернення щодо отримання роз`яснень стосовно виставлених рахунків та обсягів споживання електроенергії.

Згідно з ч. 1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені у ст.129 Конституції України та ст.ст. 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про доведеність обставин відправлення направлення акту та рахунку відповідачу та отримання їх відповідачем.

Відсутність мотивованої відмови відповідача від підписання актів за договором зумовлює висновок суду про їх прийняття, отже передання позивачем електроенергії відповідачу за договором №2417 від 10.03.2021 надає позивачу законне очікування, що вартість поставленої електроенергії за цим договором буде оплачена, виходячи з погодженої сторонами вартості.

Між тим обставини справи свідчать, що відповідач не здійснив остаточного розрахунку за поставлену позивачем за періоди квітень 2022, червень 2022, травень-липень 2023, листопад 2023-січень 2024 електричну енергію у загальній сумі 22939,68грн у визначений розділу 5 комерційної пропозиції (додаток 2 до договору) строк, а саме: за актами за квітень 2022 від 30.04.2022 до 06.05.2022 включно, за червень 2022 від 30.06.2022 до 07.07.2022 включно, за травень 2023 від 31.05.2023 до 07.06.2023, за червень 2023 від 30.06.2023 до 07.07.2023 включно, за липень 2023 від 31.07.2023 до 07.08.2023, за листопад 2023 від 30.11.2023 до 07.12.2023 включно, за грудень 2023 від 31.12.2023 до 05.01.2024 включно, за січень 2024 від 31.01.2024 до 07.02.2024 включно, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість за договором від 10.03.2021 №2417 у розмірі 22939,68грн.

Невиконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань з оплати вартості поставленої електроенергії є порушенням зобов`язання (неналежним виконанням) в розумінні ст.610 Цивільного кодексу України, з огляду на що відповідач згідно з ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України є боржником, який прострочив виконання зобов`язання.

Враховуючи відсутність доказів сплати заборгованості у розмірі 22939,68грн, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором постачання електричної енергії споживачу №2417 від 10.03.2021 у розмірі 22939,68грн, отже, позов в цій частині підлягає задоволенню.

Розглядаючи позов в частині стягнення з відповідача на підставі ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України інфляційних втрат у сумі 2387,82грн за періоди з 01.06.2022 по 29.02.2024 (заборгованість за квітень 2022), з 01.08.2022 по 29.02.2024 (заборгованість за червень 2022), з 01.09.2023 по 29.02.2024 (заборгованість за травень 2023), з 01.09.2023 по 29.02.2024 (заборгованість за червень 2023), з 01.09.2023 по 29.02.2024 (заборгованість за липень 2023), з 01.01.2024 по 29.02.2024 (заборгованість за листопад 2023), з 01.02.2024 по 29.02.2024 (заборгованість за грудень 2023) та 3% річних у сумі 944,60грн за періоди з 09.05.2022 по 25.03.2024 (заборгованість за квітень 2022), з 11.07.2022 по 25.03.2024 (заборгованість за червень 2022), з 09.06.2023 по 25.03.2024 (заборгованість за травень 2023), з 10.07.2023 по 25.03.2024 (заборгованість за червень 2023), з 09.08.2023 по 25.03.2024 (заборгованість за липень 2023), з 11.12.2023 по 25.03.2024 (заборгованість за листопад 2023), з 09.01.2024 по 25.03.2024 (заборгованість за грудень 2023), з 09.02.2024 по 25.03.2024 (заборгованість за січень 2024), суд виходить з такого.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунки 3% річних та інфляційних втрат за заявлені позивачем періоди прострочення, суд встановив, що розрахунки позивача є методологічно та арифметично правильними та відповідають фактичним обставинам справи.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача 3% річних у сумі 944,60грн та інфляційних втрат у сумі 2387,82грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд, виходячи з положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладає понесені позивачем витрати зі сплати судового збору на відповідача. Інших судових витрат сторонами до розподілу не заявлено.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 210, 233, 236-237, 239-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Габрієляна Віталія Олександровича ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» (49044, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Січових стрільців, 4Д, ) заборгованість у сумі 22939,68грн, 3% річних у сумі 944,60грн, інфляційні втрати у сумі 2387,82грн та витрати зі сплати судового збору у сумі 2422,40 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано 07.06.2024.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення підписано судом без його проголошення.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було підписано лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку, визначеному ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя К.І. Аксьонова