ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2024 р. Справа№ 910/13147/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Іоннікової І.А.

Тищенко А.І.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»

на рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2024

у справі №910/13147/23 (суддя К.В. Полякова)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Атен»

до Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Південноукраїнська атомна електрична станція» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»

про стягнення 22 841,40 грн,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Атен» (далі, позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (далі, відповідач) про стягнення 3% річних у розмірі 4 296,46 грн та інфляційних втрат у розмірі 18 544,94 грн, нарахованих за порушення строків оплати за отриманий товар згідно Договору поставки від 14.09.2021 №53-123-01-21-07135.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору поставки від 14.09.2021 №53-123-01-21-07135 в частині повної та своєчасної оплати отриманого від позивача товару.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.02.2024 у справі №910/13147/23 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Атен» задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Південноукраїнська атомна електрична станція» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Атен» 3 829,14 грн трьох процентів річних, 18 544,94 грн інфляційних втрат, а також 2 629,09 грн витрат зі сплати судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем доведений, а відповідачем не спростований факт порушення ним строків оплати поставленого товару за видатковими накладними №62 від 28.10.2021 на суму 729 036,00 грн, у т.ч. 121 506 грн ПДВ; згідно видаткової накладної №67 від 15.11.2021 на суму 44 796,00 грн, у т.ч. 7466 грн ПДВ.

Водночас, суд дійшов висновку, що строк на оплату товару відраховується з урахуванням реєстрації податкових накладних у ЄРПН, що не відображено в розрахунку позивача, а тому, здійснивши арифметичний перерахунок трьох процентів річних та інфляційних втрат з урахуванням дати реєстрації податкових накладних в ЄРПН, за видатковою накладною №62 від 28.10.2021 на суму боргу в розмірі 729 036,00 грн три проценти річних становлять за період з 12.01.2022 до 10.02.2022 суму 1 797,62 грн, за видатковою накладною №67 від 15.11.2021 три проценти річних за період з 03.02.2022 до 10.02.2022 становлять суму 29,45 грн. В іншій частині розрахунок позивача є арифметично правильним.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим судовим рішенням, 27.02.2024 через систему «Електронний суд» Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2024 у справі №910/13147/23 частково та ухвалити нове, яким позовні вимоги зменшити в частині стягнення трьох процентів річних.

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до того, що судом першої інстанції не враховано, що за Договором оплата мала відбуватись протягом 45-ти днів після постачання товару та виконання позивачем усіх умов пунктів 3.2., 6.1. Договору. Кінцевий термін оплати мав вираховуватись з дати проходження вхідного контролю продукції у відповідача (пункт 6.1. Договору). Відповідно до накладної від 28.10.2021 №62 проходження вхідного контролю на суму 174 156,00 грн (ярлик на придатну продукцію №3-3939 від 13.01.2022) останньою датою події, з якої визначається кінцевий термін оплати є 21.03.2022. Дата початку прострочення зобов`язання стосовно оплати є 22.03.2022, що не враховано судом під час ухвалення рішення.

Крім того, суд не прийняв до уваги факт знаходження апелянта у скрутному фінансовому становищі, його стратегічне значення для економіки та безпеки держави в умовах воєнного стану.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

13.03.2024 від позивача через систему «Електронний суд» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити її без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.

У відзиві позивач наголошує на тому, що відповідач невірно трактує умови Договору, прив`язуючи початок строку оплати до пункту 6.1. Договору. Договором передбачені конкретні терміни оплати, а не прив`язка до останньої події, яка відбулася. Більш того, Договором не передбачено жодних строків проходження вхідного контролю, а це, в свою чергу, ставить позивача у дискримінаційне становище, адже покупець може навмисно затягувати процес проходження вхідного контролю.

Стосовно посилань скаржника на скрутне фінансове становище, то, враховуючи умови пункту 10.1. Договору, відповідач не був позбавлений можливості зменшити обсяги закупівлі товару у межах реальних видатків.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.02.2024 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2024 у справі №910/13147/23 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Іоннікова І.А.,Тищенко А.І.

Колегією суддів встановлено, що апеляційна скарга була подана скаржником безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.03.2024 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/13147/23; відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2024 у справі №910/13147/23 до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.

07.03.2024 матеріали справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2024 у справі №910/13147/23, розгляд апеляційної скарги, враховуючи частину 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, ухвалено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання), оскільки предметом розгляду у справі №910/13147/23 є вимоги про стягнення 22 841,40 грн, а отже вказана справа відноситься до малозначних у розумінні положень пункту 1 частини 5 статті 12 та частини 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення учасників справи про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження (довідок про доставку електронного документа - ухвали про відкриття провадження у справі сторонам в системі «Електронний суд»), а також закінчення процесуальних строків на подачу відзиву, заперечення на відзив, всіх заяв та клопотань, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

14.09.2021 між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як покупцем, укладено Договір поставки №53-123-01-21-07135 (далі разом із додатковими угодами - договір), згідно з пунктом 1.1. якого постачальник зобов`язується передати покупцю, а покупець приймає на себе зобов`язання прийняти і сплатити товар - код CPV 42120000-6 по ДК 021:2015 - Насоси та компресори (ЗІП до насосів) (далі, товар) у кількості, асортименті і цінам, зазначеним у Специфікації № 1 (Додаток до Договору № 1), що є невід`ємною частиною цього Договору. Рік виготовлення товару - не раніше 2021 року.

У пункті 2.1. Договору зазначено, що загальна вартість товару є твердою та складає разом 644 860,00 грн без ПДВ; крім того ПДВ 20 %: 128 972,00 грн; всього з ПДВ: 773 832,00 грн.

Згідно з пунктом 2.2. Договору оплата відбувається протягом 45 робочих днів після постачання товару згідно Специфікації № 1 (Додаток до договору № 1) та виконання постачальником умов пунктів 3.2., 6.1. цього Договору. Пеня за несвоєчасну оплату не нараховується.

Пунктом 3.2. Договору передбачено, що з товаром постачальник надає покупцю: видаткову накладну (в трьох примірниках) з відображенням коду товару згідно з УКТ ЗЕД по-позиційно; електронну податкову накладну, оформлену та зареєстровану в ЄРПН у встановленому чинним законодавством порядку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про довірчі послуги» у строки, визначені для реєстрації податкової накладної в ЄРПН; документи, підтверджуючі відповідність продукції, відповідно технічної специфікації до предмета закупівлі ТСдоПЗ(т).23.0901.0100-2021, ТС.0.0902.3300 (за виключенням вимог п.3).

Відповідно до пункту 6.1. Договору приймання товару по кількості і якості здійснюється відповідно до Інструкцій № П-6 «Про порядок приймання продукції по кількості» і № П-7 «Про порядок приймання продукції по якості», та відповідно до вимог Стандарту державного підприємства НАЕК «Енергоатом»: «Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції АЕС» СОУ НАЕК 038:2021 (даний Стандарт є загальнодоступним в електронному вигляді і знаходиться на офіційному сайті ДП НАЕК «Енергоатом» в розділі Стандарти НАЕК «Енергоатом» за адресою: http://www.energoatom.com.ua/ua/about-6/copmany_standards-82).

До вказаного договору сторонами підписано специфікацію №1 (додаток №1 до договору).

На виконання умов Договору позивач поставив відповідачу товар на суму 773 832,00 грн, а саме: згідно видаткової накладної №62 від 28.10.2021 на суму 729 036,00 грн, у т.ч. 121 506 грн ПДВ; згідно видаткової накладної №67 від 15.11.2021 на суму 44 796,00 грн, у т.ч. 7 466 грн ПДВ.

Однак, як зазначає позивач, відповідач несвоєчасно здійснив оплату поставленого згідно Договору товару.

Оплата за видатковою накладною №62 від 28.10.2021 здійснена згідно платіжної інструкції №УПТК/286 від 11.02.2022 на суму 554 880,00 грн з ПДВ; згідно платіжної інструкції №УВТК/1583 від 13.07.2022 - на суму 112 003,46 грн з ПДВ; зобов`язання з оплати 62 152,54 грн припинено згідно Заяви ТОВ «НВП «АТЕН» про припинення зобов`язань заліком зустрічних однорідних вимог № 22_172 від 09.06.2022; оплата за видатковою накладною №67 від 15.11.2021 здійснена згідно платіжної інструкції №УПТК/285 від 11.02.2022 на суму 44 796,00 грн.

У зв`язку з цим позивач звернувся до суду з позовом у даній справі про стягнення на підставі статті 625 Цивільного кодексу України нарахованих за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання з оплати поставленого товару сум 3% річних та інфляційних втрат.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін із наступних підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати в установлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його в підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За своєю правовою природою укладений між сторонами Договір №53-123-01-21-07135 від 14.09.2021 є договором поставки, до якого застосовуються загальні положення про купівлю-продаж.

Згідно статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно частини 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Частиною 1 статті 664 Цивільного кодексу України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві.

Відповідно до пункту 3.3. Договору датою постачання є дата отримання товару на складі вантажоодержувача з відміткою в накладній на відвантаження товару.

Згідно пункту 3.5. Договору постачальник зобов`язаний дотримуватись у процесі поставки товару встановлених для нього технічних норм та стандартів (ГОСТ, ОСТ, ДСТУ, ТУ тощо), у тому числі тих, що вказані у специфікації.

Долученими до матеріалів справи видатковими накладними №62 від 28.10.2021 (на суму 729 036,00 грн) та №67 від 15.11.2021 (на суму 44 796,00 грн), які оформлені належним чином, відповідають вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та підписані представниками сторін без зауважень і скріплені печатками підприємств, підтверджується факт поставки товару відповідачу по Договору на загальну суму 773 832,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Матеріалами справи підтверджується, що оплата за видатковою накладною №62 від 28.10.2021 здійснена згідно платіжної інструкції №УПТК/286 від 11.02.2022 на суму 554 880,00 грн з ПДВ; згідно платіжної інструкції №УВТК/1583 від 13.07.2022 - на суму 112 003,46 грн з ПДВ; зобов`язання з оплати 62 152,54 грн припинено згідно Заяви ТОВ «НВП «АТЕН» про припинення зобов`язань заліком зустрічних однорідних вимог № 22_172 від 09.06.2022; оплата за видатковою накладною №67 від 15.11.2021 здійснена згідно платіжної інструкції №УПТК/285 від 11.02.2022 на суму 44 796,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виник спір щодо дати, з якої зобов`язання відповідача з оплати отриманого від позивача товару за вказаними видатковими накладними вважається простроченим.

Судом встановлено, що згідно пункту 2.2. Договору оплата відбувається протягом 45 робочих днів після постачання товару згідно Специфікації №1 (Додаток до договору №1) та виконання постачальником умов пунктів 3.2., 6.1. цього Договору. Пеня за несвоєчасну оплату не нараховується.

Пунктом 3.2. Договору (у редакції, що була чинною станом на дату поставки товару) передбачено, що з товаром постачальник надає покупцю: видаткову накладну (в трьох примірниках) з відображенням коду товару згідно з УКТ ЗЕД по-позиційно; електронну податкову накладну, оформлену та зареєстровану в ЄРПН у встановленому чинним законодавством порядку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про довірчі послуги» у строки, визначені для реєстрації податкової накладної в ЄРПН; документи, підтверджуючі відповідність продукції, відповідно технічної специфікації до предмета закупівлі ТСдоПЗ(т).23.0901.0100-2021, ТС.0.0902.3300 (за виключенням вимог п.3).

Пункт 6.1. Договору визначає порядок приймання товару, згідно якого приймання товару по кількості і якості здійснюється відповідно до Інструкцій № П-6 «Про порядок приймання продукції по кількості» і № П-7 «Про порядок приймання продукції по якості», та відповідно до вимог Стандарту державного підприємства НАЕК «Енергоатом»: «Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції АЕС» СОУ НАЕК 038:2021 (даний Стандарт є загальнодоступним в електронному вигляді і знаходиться на офіційному сайті ДП НАЕК «Енергоатом» в розділі Стандарти НАЕК «Енергоатом» за адресою: http://www.energoatom.com.ua/ua/about-6/copmany_standards-82).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що з огляду на зміст наведених пунктів 2.2., 3.2., 6.1. Договору у сукупності строк на оплату товару відраховується саме з урахуванням реєстрації податкових накладних у ЄРПН.

У матеріалах справи наявний витяг з Єдиного реєстру податкових накладних №8, в якому відображено внесення відомостей до реєстру продавцем 05.11.2021 на суму ПДВ 121 506,00 грн та 29.11.2021 на суму ПДВ 7 466,00 грн.

Отже, кінцевий строк оплати товару за видатковою накладною №62 від 28.10.2021 становив до 11.01.2022, за видатковою накладною №67 від 15.11.2021 - до 02.02.2022.

Доводи скаржника про необхідність відліку строку на оплату з урахуванням виписаних відповідачем за результатами вхідного контролю ярликів на придатну продукцію (відповідачем надано до матеріалів справи копії ярликів на придатну продукцію за видатковою накладною №62 від 28.10.2021 ярлики від 02.11.2021 №3-3836 та від 13.01.2022 №3-3939; за видатковою накладною №67 від 15.11.2021 - ярлик від 03.12.2021 №3-3883) судом до уваги не приймаються, оскільки умови Договору не встановлюють ні строків проходження вхідного контролю, ні умови стосовно того, що строк оплати поставленого товару настає після дати підписання ярлика на придатну продукцію.

Пункт 6.1. Договору фактично регулює лише порядок приймання товару.

Більш того, як вірно зауважив суд першої інстанції, до матеріалів справи відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що тривалість оформлення відповідачем документів проходження вхідного контролю була спричинена діями позивача чи невідповідністю поставленого позивачем товару вимогам щодо якості чи кількості.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.

Таким чином, оскільки кінцевий строк оплати товару за видатковою накладною №62 від 28.10.2021 становив до 11.01.2022, а за видатковою накладною №67 від 15.11.2021 - до 02.02.2022, та був пропущений відповідачем, місцевий господарський суд, враховуючи дати фактичних оплат товару, здійснив вірний арифметичний перерахунок заявлених до стягнення сум 3% річних, та встановив, що розмір 3% річних, нарахованих на суму 729 036,00 грн за період з 12.01.2022 до 10.02.2022, становить 1 797,62 грн, а за видатковою накладною №67 від 15.11.2021 за період з 03.02.2022 до 10.02.2022 - 29,45 грн.

У частині нарахування інфляційних втрат на суму боргу 174 156,00 грн за період з 01.03.2022 до 31.05.2022 у розмірі 18 544,94 грн розрахунок позивача є арифметично правильним.

За наведених обставин із відповідача на користь позивача підлягають стягненню в загальному розмірі 3 829,14 грн 3% річних та 18 544,94 грн інфляційних втрат, а позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, висновки суду першої інстанції з приводу чого є правильними.

Доводи скаржника про неврахування судом першої інстанції факту знаходження апелянта у скрутному фінансовому становищі, його стратегічне значення для економіки та безпеки держави в умовах воєнного стану колегією суддів у контексті спірних правовідносин до уваги не приймаються, оскільки за своєю правовою природою три проценти річних та інфляційні втрати, які заявлені позивачем до стягнення, не є штрафними санкціями, мають компенсаційний характер та входять до складу грошового зобов`язання, а згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України вважається мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

Також колегія суддів звертає увагу на те, що поставка товару та прострочення виконання відповідачем зобов`язання з його оплати мало місце до введення в Україні воєнного стану.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій, твердження та доводи відповідача не спростовують вищевикладених висновків суду першої інстанції щодо часткового задоволення позову в даній справі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки останні не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2024 у даній справі підлягає залишенню без змін.

Порушень норм процесуального права, які могли бути підставою для скасування або зміни оскарженого рішення у відповідності до норм статті 277 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції не виявлено.

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2024 у справі №910/13147/23 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2024 у справі №910/13147/23 залишити без змін.

Судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції покласти на Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом».

Матеріали справи №910/13147/23 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених статтею 287 Господарського процесуального кодексу України, та у строки, встановлені статтею 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді І.А. Іоннікова

А.І. Тищенко