РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.05.2024Справа № 910/3975/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н.І., за участі секретаря судового засідання Петькун Д.О. розглянувши у судовому засіданні матеріали справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧЕРНІВЕЦЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ" (вул. Целана Пауля, буд. 6, м. Чернівці, Чернівецька обл., Чернівецький р-н, 58001, )

до Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (вул. Назарівська, буд. 3, м. Київ, 01032, )

про визнання пунктів 6.1 та 6.2 Договору №65-150-SD-21-00410 недійсними

Представники учасників справи: згідно протоколу судового засідання.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЧЕРНІВЕЦЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ" (далі - позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - відповідач) про визнання пунктів 6.1 та 6.2 Договору №65-150-SD-21-00410 - недійсними.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в силу існування механізму ПСО, пункт 6.1. та 6.2. та договору купівлі - продажу електричної енергії з постачальником універсальних послуг від 29.09.2021 № 65-150-SD-21-00410, суперечить нормам чинного законодавства, а саме, ст 625 ЦК України, а також не відповідає сучасним відносинам у суспільстві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.04.2024 відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 01.05.2024.

В системі «Електронний суд» 22.04.2024 відповідачем сформовано відзив на позов мотивований тим, що позивачем не доведено факту порушення його прав та інтересів. Оскільки, визначено порядок розрахунків за куплену електричну енергію як попередня оплата, то не виконання або не належне виконання позивачем зобов`язання з оплати на умовах попередньої оплати є порушенням грошового зобов`язання і передбачає застосування правових наслідків порушення зобов`язання та настання відповідальності за порушення грошового зобов`язання, зокрема, згідно ст.625 ЦК України. На думку відповідача відсутня невідповідність між пунктами 6.1, 6.2. договору та ст. 625 ЦК України.

В системі «Електронний суд» 01.05.2024 позивачем сформовано відповідь на відзив.

В судовому засіданні 01.05.2024, суд на місці ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу по суті на 29.05.2024.

В судовому засіданні 29.05.2024 представник позивача підтримав позовні вимоги, представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог.

У судовому засіданні 29.05.2024 судом було закінчено розгляд справи по суті та оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

24.09.2021 між Державним товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (надалі - відповідач, енергоатом) правонаступником якого є позивач та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЧЕРНІВЕЦЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ" (надалі - позивач, ПУП) було укладено договір № 65-150-SD-21-00410.

Відповідно до п.1.1 цей Договір укладено відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для задоволення потреб побутових споживачів в процесі функціонування ринку електричної енергії, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 483 від 05.06.2019 року (зі змінами) - Положення про ПСО та рішення Аукціонного комітету від 21.09.2021 року.

Згідно Додатку № 1 до Договору № 65-150-5Ц-21-00410 від 24 вересня 2021 року про затвердження форми додаткової угоди для Періоду постачання у п. 6 було визначено порядок оплати за електричну енергію. Так, керуючись вищевідзначеним положенням сторони дійшли згоди, що оплата за електричну енергію здійснюється у формі попередньої оплати. Для кожного розрахункового місяця ПУП здійснює оплату за куплену електричну енергію наступним чином:

- за 2 банківські дні до Розрахункового місяця - у розмірі 20 (двадцяти) відсотків вартості електричної енергії, купленої у розрахунковому місяці;

- не пізніше 4-го числа (включно) Розрахункового місяця - у розмірі 20 (двадцяти) відсотків вартості електричної енергії, купленої у розрахунковому місяці;

- не пізніше 10-го числа (включно) Розрахункового місяця - у розмірі 20 (двадцяти) відсотків вартості електричної енергії, купленої у розрахунковому місяці;

- не пізніше 16-го числа (включно) Розрахункового місяця - у розмірі 20 (двадцяти) відсотків вартості електричної енергії, купленої у розрахунковому місяці;

- не пізніше 22-го числа (включно) Розрахункового місяця - у розмірі 20 (двадцяти) відсотків вартості електричної енергії, купленої у розрахунковому місяці;

Якщо граничний строк оплати припадає на святковий, вихідний чи інший неробочий день, то відповідний платіж повинен бути здійснений в наступний робочий день, що слідує за датою такого платежу. Таким чином, як вбачається з вказаного вище порядку розрахунків, ПУП здійснює оплату Енергоатому у п`ять етапів, у формі попередньої оплати.

Відповідно до п. 6.1 Договору, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та законодавством України.

Пунктом 6.2 Договору передбачено, у випадку не здійснення (здійснення у непевному обсязі) ПУП будь-якого платежу за цим Договором у строк, передбачений Додатковою угодою до Договору, ПУП сплачує Продавцю пеню за кожний день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на період прострочення, від простроченої суми платежу, без врахування дня фактичної оплати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в силу існування механізму ПСО, пункт 6.1. та 6.2. та договору купівлі - продажу електричної енергії з постачальником універсальних послуг від 29.09.2021 № 65-150-SD-21-00410, суперечить нормам чинного законодавства, а саме, ст 625 ЦК України, а також не відповідає сучасним відносинам у суспільстві.

Відповідачем сформовано відзив на позов мотивований тим, що позивачем не доведено факту порушення його прав та інтересів. Оскільки визначено порядок розрахунків за куплену електричну енергію як попередня оплата, то не виконання або не належне виконання позивачем зобов`язання з оплати на умовах попередньої оплати є порушенням грошового зобов`язання і передбачає застосування правових наслідків порушення зобов`язання та настання відповідальності за порушення грошового зобов`язання, зокрема, згідно ст.625 ЦК України. На думку відповідача відсутня невідповідність між пунктами 6.1, 6.2. договору та ст. 625 ЦК України.

ресурсів виконавця, які використовуються для надання послуг за цим Договором; їх

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

У разі ж якщо сторони згоди щодо укладення договору не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

Статтею 526 ЦК встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, зокрема відповідно до умов договору.

Частиною 1 ст. 525 ЦК встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Матеріалами справи встановлено, АТ «НАЕК «Енергоатом» як виробник електричної енергії та ТОВ «ЧОЕК» як постачальник універсальних послуг є учасниками ринку електричної енергії у розумінні Закону України «Про ринок електричної енергії» (далі - Закон про ринок).

Для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії на учасників ринку, згідно із статтею 62 Закону про ринок, можуть бути покладені спеціальні обов`язки.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 № 483 (у редакції постанови від 11.08.2021 № 859) затверджено Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії (далі - Постанова № 859 та Положення про ПСО відповідно).

Згідно з пунктом 4 Положення про ПСО спеціальні обов`язки покладено, зокрема, на АТ «НАЕК «Енергоатом» як на виробника електричної енергії та на ТОВ «ЧОЕК» як на постачальника універсальних послуг.

До спеціальних обов`язків, відповідно до абзацу шостого пункту 5 Положення про ПСО, належить придбання постачальниками універсальних послуг, що діють в торговій зоні «об`єднаної енергосистеми України», за результатами проведення електронних аукціонів у ДП «НАЕК «Енергоатом» стандартних продуктів BASE_M (електрична енергія) для постачання побутовим споживачам таких постачальників універсальних послуг.

Пунктом 9 Положення про ПСО закріплено обов`язок постачальників універсальних послуг здійснювати купівлю стандартних продуктів BASE_M в обсязі мінімального споживання електричної енергії побутовими споживачами відповідного постачальника універсальних послуг за годину в аналогічному місяці попереднього року відповідно до умов, визначених пунктом 5 Положення про ПСО.

Так, на виконання покладеного на Позивача та Відповідача відповідно до Постанови № 859 спеціального обов`язку з купівлі-продажу електричної енергії між ними було укладено Договір.

Договір за своєю правовою природою та відповідно до класифікації, закріпленої у статті 4 Закону про ринок, двостороннім договором купівлі - продажу електричної енергії.

У частині другій статті 66 Закону про ринок унормовано те, що виробники електричної енергії здійснюють продаж електричної енергії за двосторонніми договорами виключно на електронних аукціонах, порядок проведення яких затверджується Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 № 499 затверджено Порядок проведення електронних аукціонів з продажу електричної енергії за двосторонніми договорами (далі - Порядок).

Порядок визначає механізм організації та проведення електронних аукціонів з продажу електричної енергії за двосторонніми договорами виробниками електричної енергії та іншими учасниками ринку електричної енергії, які мають намір продати електричну енергію відповідно до умов електронних аукціонів.

Згідно з пунктами 23 - 25 Порядку, з метою виконання суб`єктами ринку електричної енергії спеціальних обов`язків для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії відповідно до вимог статті 62 Закону про ринок організатор аукціону проводить окремі спеціальні сесії. У разі проведення спеціальної сесії порядок організації і проведення аукціонів, укладення двосторонніх договорів купівлі-продажу електричної енергії визначається: відповідно до цього Порядку та регламенту аукціону, крім порядку визначення рівня цін купівлі-продажу електричної енергії.

Відповідно до пункту 13 Порядку, для ініціювання аукціону уповноважена особа продавця в порядку, передбаченому регламентом аукціону, подає організатору аукціону інформацію про дату і час проведення аукціону, а також заявку на організацію та проведення аукціону, до якої додається, зокрема, проект двостороннього договору купівлі-продажу електричної енергії.

Після подання організатору аукціону заявки на організацію та проведення аукціону продавець не має права її змінювати.

Організатор аукціону в порядку, передбаченому регламентом аукціону, розміщує на своєму офіційному веб-сайті оголошення про проведення аукціону, що містить, зокрема, проект двостороннього договору купівлі-продажу електричної енергії.

За результатами проведення аукціону організатор аукціону складає аукціонні свідоцтва. На підставі аукціонного свідоцтва покупець - переможець аукціону і продавець в порядку, передбаченому регламентом аукціону, підписують двосторонній договір купівлі-продажу електричної енергії (пункт 16 Порядку).

Договір було укладено за результатами електронного аукціону з продажу електричної енергії № ЕР-23092021-ЧОЕК, що відбувся 23.09.2021, на основі примірного договору, затвердженого згідно з пунктами 6, 8 Порядку Аукціонним комітетом з продажу електричної енергії за двосторонніми договорами, що створений при Міністерстві енергетики України.

Копії аукціонного свідоцтва від 23.09.2021 № 03-ЕР-23092021-ЧОЕК-1-1 та протоколу засідання Аукціонного комітету від 21.09.2021 № 28 містяться в матеріалах справи.

Отже, укладаючи Договір, Позивачем та Відповідачем було дотримано всіх вимог чинного законодавства, зокрема, Закону про ринок, Постанови №859, Порядку стосовно укладення двосторонніх договорів купівлі-продажу електричної енергії.

Як зазначалося вище, пунктом 6.1. договору, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність передбачену цим Договором та законодавством України.

Відповідно до п. 6.2. у випадку не здійснення (здійснення у неповному обсязі) ПУП будь-якого платежу У випадку не здійснення (здійснення у неповному обсязі) ПУП будь-якого платежу за цим Договором у строк, передбачений Додатковою угодою до цього Договору, ПУП сплачує Продавцю пеню за кожний день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на період прострочення, від простроченої суми платежу, без врахування дня фактичної оплати.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про ідентичність за змістом пунктів 6.1, 6.2 в укладеному Договорі та Примірному договорі. Тобто, Договір у частині пунктів 6.1, 6.2 укладено у повній відповідності з рекомендаціями, закріпленими Аукціонним комітетом у Примірному договорі.

Позивач стверджує про те, що визначений Договором порядок оплати за куплену електричну енергію не передбачає можливості застосування статті 625 ЦК України у разі порушення ПУП встановлених Договором строків оплати, оскільки попередня оплата, на думку Позивача, не є грошовим зобов`язанням.

Згідно з п.4.3. договору, оплата за електричну енергію здійснюється у формі попередньої оплати. ПУП оплачує вартість електричної енергії до початку періоду постачання у строки та у розмірі, відповідно до умов Додаткової угоди для періоду постачання.

Таким чином, суд дійшов висновку, здійснення оплати купленої електричної енергії саме у формі попередньої оплати є обов`язком ТОВ «ЧОЕК», виходячи з умов Договору. Оплата вартості електричної енергії є зобов`язанням Позивача з оплати, незалежно від форми її здійснення.

Оскільки Договором визначений саме такий порядок розрахунків за куплену електричну енергію як попередня оплата, то невиконання або неналежне виконання Позивачем зобов`язання з оплати на умовах попередньої оплати є порушенням грошового зобов`язання і передбачає застосування правових наслідків порушення зобов`язання та настання відповідальності за порушення грошового зобов`язання, зокрема, згідно зі статтею 625 ЦК України.

Аналогічний висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.08.2022 у справі № 912/1941/21 та постановах Верховного Суду від 09.11.2022 у справі № 904/5899/21, від 24.11.2022 у справі № 927/713/21, від 23.11.2023 у справі № 925/654/22.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність невідповідності між пунктами 6.1, 6.2 Договору та статтею 625 ЦК України.

Крім того, позивач посилається на тому, що пункти 6,1, 6,2 договору не відповідають підпункту 16 пункту 1 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 25.02.2022 № 332, зі змінами, внесеними Постановою від 26.04.2022 № 413 (далі - Постанова 332).

У згаданій нормі Постанови № 332 Регулятором надано настанову на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії.

Виконуючи дану настанову, Відповідач звернувся до Аукціонного комітету з пропозицією внесення змін до Примірного договору, а саме доповнення його новим пунктом такого змісту: на період дії в Україні воєнного стану (починаючи з 24.02.2022) та протягом 30 днів після його припинення або скасування до сторін за порушення зобов`язань за цим Договором не застосовуються штрафні санкції, передбачені цим Договором та законодавством України.

На засіданні Аукціонного комітету, що відбулося 22.07.2022, 25.07.2024, підтримано пропозиції Відповідача та затверджено запропоновані зміни до Примірного договору.

Керуючись даним рішенням Аукціонного комітету, між Позивачем та Відповідачем було укладено додаткову угоду від 05.08.2022 № 12 до Договору, якою Договір доповнено пунктом 6.5 такого змісту, на період дії в Україні воєнного стану (починаючи з 24.02.2022) та протягом 30 днів після його припинення або скасування до сторін за порушення зобов`язань за цим Договором не застосовуються штрафні санкції, передбачені цим Договором та законодавством України.

З вищевикладеного вбачається, що Відповідачем виконано у повному обсязі настанову Регулятора, надану ним у Постанові № 332, що виключає наявність невідповідності між пунктами 6.1, 6.2 Договору та Постанови № 332.

Крім того, відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним, необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину, наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Таке розуміння щодо визнання оспорюваного правочину недійсним є послідовним у правозастосуванні, що підтверджується правовими висновками, що містяться, зокрема, в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.02.2021 у справі № 904/2979/20, у постанові Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18.

Недійсність договору як приватно-правова категорія повинна не допускати або присікати порушення прав та інтересів або ж їх відновлювати. Ініціювання спору не для захисту прав та інтересів є недопустимим. Приватноправовий інструментарій не повинен використовуватися для невиконання обов`язків чи уникнення сплати боргу боржником (такі висновки містяться у постановах Верховного Суду від 05.09.2019 у справі № 638/2304/17, від 18.09.2019 у справі № 200/4202/14-ц).

Заявляючи позов про визнання недійсними пунктів 6.1, 6.2 Договору, Позивач мав довести не лише наявність підстав, з якими закон пов`язує визнання правочину недійсним, але й чи було порушене його право або інтерес, за захистом якого він звернувся до суду, яке саме право (інтерес) порушене та в чому полягає порушення.

У позовній заяві Позивач не зазначає про порушення його прав або інтересів, не надає жодних доказів на підтвердження наявності таких порушень. Тобто, Позивачем не доведено, що його права або інтереси порушені пунктами 6.1, 6.2 Договору та в результаті визнання їх недійсними його права будуть захищені та відновлені.

Відсутність порушення прав та законних інтересів позивача спірним правочином в оспорюваній частині є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові. Таку правову позицію викладено в постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 910/15262/18, від 03.03.2020 у справі № 910/6091/19.

Верховним Судом також відзначено, що у разі з`ясування обставин відсутності порушеного права позивача (що є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові), судам попередніх інстанцій не потрібно вдаватись до оцінки спірного правочину на предмет його відповідності положенням законодавства (постанови Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №910/15262/18, від 03.03.2020 у справі № 910/6091/19).

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що решта долучених до матеріалів справи доказів та доводів сторін була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків стосовно відсутності підстав для задоволення позову не спростовує.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в позові, позивачем не надано.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на позивача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 05.06.2024.

Суддя Наталія ЯГІЧЕВА