ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року м.Черкаси Справа № 925/526/24

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Г.М.Скиби, за участю секретаря судового засідання А.М.Буднік, у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у спрощеному позовному провадженні розглянув справу за позовом Комунального підприємства "Уманське ремонтноекплуатаційне управління №3", м.Умань, вул.Шухевича,12

до відповідачів:

1) фізичної особи-підприємця Гайсинського Олега Дмитровича, АДРЕСА_1 ;

2) фізичної особи-підприємця Багомедова Магомеда Чакабуровича, АДРЕСА_2

про солідарне стягнення заборгованості в сумі 16166,65 грн витрат на обслуговування приміщенні в житловому будинку за період з вересня 2021 року по лютий 2024 року,

за участю повноважних представників сторін:

від позивача: Степанюк С.М. за довіреністю;

від відповідачів: участі не брали.

Комунальне підприємство "Уманське ремонтноексплуатаційне управління №3" (РЕУ-3) звернулось в Господарський суд Черкаської області із позовом до фізичної особи-підприємця Гайсинського Олега Дмитровича та фізичної особи-підприємця Багомедова Магомеда Чакабуровича з вимогами про солідарне стягнення заборгованості в сумі 16166,65 грн за надані послуги з управління багатоквартирним будинком по вул.Садова,30а в м.Умані за період вересня 2021 року - лютого 2024 року, в якому розміщено нежитлове приміщення відповідачів, а також про відшкодування судових витрат.

Всі учасники належно повідомлені про час і місце проведення судового засідання.

Ухвали суду про відкриття провадження вручені відповідачам 02.05.2024 та 03.05.2024 відповідно, про що свідчать розписки осіб в поштових повідомленнях.

В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав та просить їх задовольнити. Вказує на ухилення відповідачів від підписання додаткової угоди до договору на управління багатоквартирним будинком від 17.08.2021.

Позивач надав докази направлення відповідачам актів виконаних робіт, рахунку на оплату лише на суму 11855,60 грн в червні 2023 року.

Відповідачі вимоги не заперечили, доказів погашення заборгованості не надано. Відзиву на позов суду та позивачеві не направлено.

За результатами судового розгляду проголошено та приєднано до справи вступну та резолютивну частину судового рішення відповідно до приписів ст.ст.233, 240 Господарського процесуального кодексу України.

Судом встановлено та перевірено доказами такі взаємовідносини сторін та обставини.

Комунальне підприємство "Уманське ремонтно-експлуатаційне управління №3" є спеціалізованим комунальним підприємством з утримання та експлуатації комунального майна в м.Умань Черкаської області.

Рішенням виконкому Уманської міської ради від 12.08.2021 №372 "Про затвердження рішення конкурсної комісії щодо визначення переможця конкурсу з призначення управителя багатоквартирного будинку" затверджено Уманське РЕУ№3 управителем багатоквартирного житлового будинку по вул.Садова, 30-а в м.Умань, в якому не утворено ОСББ.

Відповідно до записів в Єдиному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідачі по справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровані як фізичні особи-підприємці з 2005 року.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з квітня 2009 року є власниками нежитлового приміщення (виставкова зала) в багатоквартирному житловому будинку по АДРЕСА_3 . Право власності на майно підтверджено свідоцтвом про право власності серія САС №286576 від 06.04.2009, видавник виконком Уманської міської ради.

На підставі рішення виконкому Уманської міської ради №372 від 12.08.2021 між КП РЕУ-3 та співвласниками будинку 17.08.2021 підписано типовій Договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком. Договір вступив в дію з 01.09.2021. Позивач є єдиним і повноправним управителем спірного багатоквартирного будинку по АДРЕСА_3 .

Позивач систематично виконує роботи з утримання та обслуговування багатоквартирного житлового будинку з 01.09.2021 донині.

Відповідачі ухилились від підписання запропонованої позивачем додаткової угоди до основного договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 17.08.2021, а також окремих робіт з обслуговування будинку.

Позивач надав послуги з утримання та обслуговування багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_3 в період з вересня 2021 року по лютий 2024 року згідно переліку послуг, підписав акти з співвласниками житла та виставив рахунки на оплату.

Відповідачі ухилились від укладання договору на утримання та обслуговування будинку, від проведення оплати за виконані роботи, що стало причиною звернення позивача в господарський суд для відновлення порушеного права та примусового стягнення боргу 16166,65 грн.

Відповідачі на грошові вимоги позивача та позов - не відреагували.

Інших доказів не подано.

Оцінюючи пояснення учасника, докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до часткового задоволення.

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності з положеннями постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №6 "Про судове рішення" рішення з господарського спору повинно прийматись у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Відповідно до ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Юридичний статус учасників справи:

Позивач є суб`єктами господарювання на ринку послуг утримання житлового фонду та управління багатоквартирними будинками т а супутніх послуг в Україні. Позивач є комунальним підприємством, утвореним Уманською міською радо та підзвітним їй. Позивач є самостійною юридичною особою з присвоєнням ідентифікаційного коду, визначенням видів діяльності, що підтверджено витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Місце проведення господарської діяльності відповідає місцю реєстрації позивача згідно даних ЄДРПОУ положення ст.93 Цивільного кодексу України.

Відповідача є фізичними особами-підприємцями, суб`єктами господарювання на ринку послуг України, з внесенням відповідних реєстраційних даних в ЄДРПОУ, з визначенням видів діяльності.

Згідно ч.3 ст.5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст.13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобов`язання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Між сторонами відсутній єдиний письмовий оплатний строковий консенсуальний строковий договір на утримання чи обслуговування приміщень відповідачів. Суд вказує, що відповідачі ухилились від підписання запропонованого позивачем договору, чи доповнення до Договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 17.08.2021 (а.с.31-40) (додаткової угоди на розмір внесків відповідачів), тобто сторони перебувають в абсолютних правовідносинах за Законом.

Суд враховує приписи ст.13 Конституції України як норми прямої дії про те, що власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Саме власник несе ризики утримання майна.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Предмет спору визначений позивачем як солідарне стягнення з відповідачів заборгованості зі сплати внесків на утримання багатоквартирного житлового будинку та прибудинкової території - у розмірі 16166,65 грн за період вересня 2021 року - лютого 2024 року (а.с.29, 30), складовою частиною якої є нежитлове приміщення відповідачів приміщення підвалу та зала першого поверху.

Відповідачі є співвласниками (в рівних частинах, без виділення часток) вбудованого нежитлового приміщення (приміщення підвалу, приміщення першого поверху) загальною площею 146,2 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.129).

Позивач просить стягнути заборгованість виключно з посиланням на вимоги Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Суд враховує, що всі взаємовідносини між юридичними особами та суб`єктами господарювання мають ґрунтуватися на підставі договору, укладеного в письмовій чи спрощеній формі.

Відповідно до приписів п.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. При цьому суд враховує необхідність дотримання позивачем встановленого процесуальними нормами порядку звернення до суду та наявності спору між сторонами. У суду наявні докази направлення позивачем вимог про сплату заборгованості відповідачам лише за період вересня 2021 року - травня 2023 року рахунок №361-06-222 від 16.06.2023 на суму 11855,60 грн з доказами вручення відповідачам (а.с.41-42).

Суд також вказує, що звернення в суд з позовом до відповідачів не є вимогою до відповідачів про оплату витрат на утримання багатоквартирного будинку.

Суд також враховує і відсутність встановленого позивачем строку на виконання зобов`язання перед позивачем.

Згідно із Законом України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку":

ч.1 ст.1. У цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: 1) багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна; 3) нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна; 4) прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації, у межах земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди, що необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку та задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку; 5) співвласник багатоквартирного будинку (далі - співвласник) - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку; 6) спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія; 8) управління багатоквартирним будинком - вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку;

ч.1, 2 ст.4. Власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку можуть бути фізичні та юридичні особи, територіальні громади, держава. Власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку;

п.п.1, 4, 5, 10 ч.1 та ч.2 ст.7. Співвласники зобов`язані: забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; додержуватися вимог правил утримання багатоквартирного будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм; виконувати рішення зборів співвласників; своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника;

ч.1 ст.9. Управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками;

п.п.1, 2, 4 ч.1, ч.2,3 ст.12. Витрати на управління багатоквартирним будинком включають: витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку; інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом. Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком.

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, врегульовано Законом України "Про житлово-комунальні послуги", відповідно до якого:

ст.5. До житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - то слуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами;

ч.ч.1, 3 ст.9. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг;

ч.5 ст.13. Відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем.

Відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76, утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої то них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством; об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання неподільного та загального майна.

Відповідно до Цивільного кодексу України:

ч.1, п.1 ч.2, ч.3 ст.11. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства;

ч.1 ст.316. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб;

ч.2 ст.317. На зміст права класності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна;

ч.4 ст.319. Власність зобов`язує;

ч.1 ст.322. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом;

ч.1, 4 ст.355. Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності спільне майно). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно;

ч.2 ст.356. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади;

ч.1 ст.360. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном;

ч.ч.1, 2 ст.509. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу;

ст.525. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом;

ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться;

ч.1 ст.530. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

ст.625. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З наведених вище норм чинного законодавства випливає, що особа, яка є власником приміщення і, у свою чергу, співвласником будинку, в якому не створено ОСББ, зобов`язана брати участь у витратах на управління, утримання та збереження будинку, а управитель наділений правом у разі нездійснення цією особою таких дій звернутися до суду з позовом про стягнення нарахованих за цими витратами платежів. Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. Відсутність договірних правовідносин не є підставою для відмови у стягненні з співвласників (власників квартир) коштів за надані послуги. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 30.10.213 у справі №6-59цс13, від 25.11.2014 у справі №3-184цс14, від 01.04.2015 у справі №916/2197/13, від 11.11.2015 у справах №914/189/14 та №3-45гс15, від 27.01.2016 у справах №904/8242/14 та №3-1028гс15, від 20.04.2016 у справі №6-295Іцсі5.

За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою ст.625 ЦК України. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 у справі №6-59цс13.

Суд враховує відсутність існування договірних відносин між сторонами на підставі письмового двостороннього строкового оплатного консенсуального чи реального договору про надання та споживання послуг, в тому числі утримання нежитлового приміщення відповідачів. Відсутність договірних відносин між сторонами не поставлена під сумнів і не оспорюється учасниками.

У позовній заяві позивач просить солідарно стягнути з відповідачів заборгованість із внесків на утримання багатоквартирного житлового будинку та прибудинкової території, як з співвласників нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м.Умань, вул.Садова, 30-А.

Відповідно до Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд, затвердженого Наказом Держжитлокомунгоспу України від 10.08.2004 №150 послуги з утримання будинку та прибудинкової території повинні виражатись у конкретних виконаних роботах. Позивач у позовній заяві, у розрахунку заборгованості вказує та надає перелік робіт, які конкретно ним були здійснені в межах послуг із утримання будинку та прибудинкової території. З наданих ним актів приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) вбачається виконання і прийняття виконаних робіт співвласниками будинку по вул.Садова, 30-а (а.с.51-117).

Крім того, у позовній заяві позивач стверджує, що відповідачами проігноровано неодноразові звернення позивача про сплату боргу, разом з тим, матеріали справи не містять доказів на підтвердження виставлення позивачем рахунків на оплату внесків на утримання будинку та прибудинкової території крім вимоги №567 від 20.06.2023 і рахунку на оплату (а.с.41-42) на суму 11855,60 грн, а відповідно до принципів диспозитивності господарського процесу (ст.14 Господарського процесуального кодексу України) збирання доказів не є обов`язком суду.

Позивач ґрунтує свої вимоги на підставі укладеного з співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 як Типовий договір на підставі постанови КМУ №712 від 05.09.2018 (а.с.31-40). При цьому місячна вартість оплати послуги управління будинком за кошторисом (додаток 5 до договору) становить 6,64 грн за 1 кв.м загальної площі.

Суд вважає, що строк виконання грошового зобов`язання відповідачів перед позивачем є таким, що настав.

Суд при прийнятті рішення враховує відсутність заперечень відповідачів проти позову та доводів позивача. Відповідачі не спростували в належний спосіб первинні документи позивача про понесені ним витрати на утримання та обслуговування багатоквартирного житлового будинку, складовою частиною якого є вбудоване нежитлове приміщення відповідачів.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Положеннями ст.ст.77, 79, 80, 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не збирає докази самостійно.

Законом України №475/97 від 17.07.1997 ратифіковано Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) та Перший протокол до Конвенції, а відтак в силу ст.9 Конституції України вони є частиною національного законодавства України.

У рішенні ЄСПЛ у справі "Пайн Велі Девелопмент ЛТД" та інші проти Ірландії" від 23.10.1991 зазначено, що статтю 1 Першого протоколу до Конвенції можна застосувати до захисту "правомірних очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. "Правомірні очікування" виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним, та розраховувати на певний стан речей.

Згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, згоду на застосування якого надано Верховною Радою України (п.4 ст.11 Господарського процесуального кодексу України):

- принцип правової певності та юридичної визначеності недопустимість ревізування рішень судів, в тому числі які набрали законної сили з підстав бажання зацікавленої особи в переоцінці доказів (рішення "Агрокомплекс проти України" №23465/03 від 08.03.2012);

- принцип загальної оцінки судом відносин сторін та відсутності обов`язку суду давати оцінку кожній вимозі сторін (рішення "Серявін проти України" №4909/04 від 10.02.2010, рішення "Трофімчук проти України" №4241/03 від 28.10.2010);

- принцип повноти та межі обґрунтованості рішення судом в залежності від характеру рішення (рішення "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994, серія А, №303-А, п.29);

- принцип поваги до права на володіння своїм майном (рішення "Желтяков проти України" №4994/04 від 09.09.2011).

Суд вважає, що позивачем використано належних спосіб захисту порушеного права, передбачений приписами ст.ст.15-16 ЦК України.

Враховуючи диспозитивність судочинства, допустимість, відносність, достовірність та вірогідність доказів, у суду наявні правові підстави для частково задоволення позову в сумі 11855,60 грн за період з вересня 2021 року по травень 2023 року, та солідарного стягнення боргу. В решті вимог належить відмовити за недоведеністю вимоги.

Відповідно ст.129 Господарського процесуального кодексу України у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідачів пропорційно задоволених вимог. Належить солідарно стягнути з відповідачів на користь позивача 3028 грн судового збору за мінімальною ставкою.

Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з відповідачів: фізичної особи-підприємця Гайсинського Олега Дмитровича, ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ; номер рахунку в банку невідомий;

фізичної особи-підприємця Багомедова Магомеда Чакабуровича, АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , номер рахунку в банку невідомий

на користь Комунального підприємства "Уманське ремонтноекплуатаційне управління №3", м.Умань, вул.Шухевича,12, ; номер рахунку в банку невідомий

11855,60 грн боргу та 3028 грн судового збору.

В решті вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду в порядку та у строки, встановлені статтями 256-258 та п.17.5 розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 03.06.2024

Суддя Г.М.Скиба