РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.06.2024Справа № 910/3970/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Князькова В.В.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Центренерго», Київська область, смт Козин, в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції, Харківська обл.., смт.Слобожанське

до відповідача: Державного підприємства «Укрвугілля», м. Київ

про стягнення 6828,11 грн,

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Укрвугілля» про стягнення 6828,11 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем своїх обов`язків за №111/11 від 02.11.2022 на поставку вугільної продукції в частині дотримання допустимого діапазону якості вугілля, внаслідок чого позивачем було понесено збитки у вигляді витрат по первинному прийманню партії вугілля, вартості хімічного аналізу проби вугілля.

Ухвалою від 08.04.2024 відкрито провадження у справі; постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників судового процесу.

Відповідач у відзиві проти задоволення позовних вимог надав заперечення посилаючись на те, що визначеному умовами укладеного між сторонами договору порядку не було встановлено обставин невідповідності партії вугілля вимогам щодо його якості, а надані позивачем відомості по паливу є документом, що складений покупцем в односторонньому порядку. До того ж, як вказує відповідачем, позивачем безпідставно віднесено внутрішньо адміністративні витрати суб`єкта господарювання до складу витрат покупця, які за умовами договору, постачальник зобов`язався відшкодовувати у разі повернення партії товару.

У відповіді на відзив позивач з доводами відповідача не погодився та вказав, що у листі №0788/04 від 27.11.2023 постачальником було гарантовано оплату за користування вагонами, маневрові роботи та інші витрати, пов`язані із поверненням вагону, що, на думку заявника, є гарантією у розумінні ст..546 Цивільного кодексу України. До того ж, позивачем наголошено, що доведення порушення відповідачем умов щодо якості вугілля не входить до предмету доказування у справі, оскільки вагон з вугіллям було повернуто постачальнику.

З огляду на те, що до суду не надходило клопотань учасників справи або одного з них в порядку частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, господарський суд розглядає справу без проведення судового засідання.

Відповідно до ч.4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

02.11.2022 між Публічним акціонерним товариством «Центренерго» (покупець) та Державним підприємством «Укрвугілля» (постачальник) було укладено договір поставки вугілля №111/11, згідно п.1.1 якого постачальник поставить (передасть) у власність покупця, а покупець прийме і оплатить вугільну продукцію (далі- вугілля) на зазначених у договорі умовах.

У п.1.2 договору №111/11 від 02.11.2022 вказано, що необхідні для виконання договору відомості вказуються в специфікаціях до договору, які є невід`ємною частиною договору.

Згідно п.2.1 договору №111/11 від 02.11.2022 поставка вугілля по договору здійснюється залізничним транспортом на умовах.DDP (залізнична станція призначення) згідно з Інкотермс 2010. Правила ICC з використання термінів для внутрішньої та міжнародної торгівлі», з урахуванням передбачених договором особливостей.

У п.2.2 договору №111/11 від 02.11.2022 вказано, що узгоджений сторонами в відповідній специфікації обсяг вугілля постачається окремими партіями. Партією вугілля, вважається вироблений І відвантажений на адресу вантажоотримувача за певний проміжок часу обсяг вугілля, середня якість якого характеризується однією об`єднаною пробою, за результатами лабораторних випробувань якої оформлене посвідчення якості вугілля в партії та враховані особливості пункту З.5. договору.

Пунктом 2.3 договору №111/11 від 02.11.2022 визначено, що доставку вугілля до залізничної станції призначення по території України здійснює AT «Укрзалізниця» (перевізник) або приватний оператор залізничного рухомого складу (експедитор) в відкритих технічно справних, очищених від залишків попередніх вантажів, залізничних вантажних напіввагонах (вагони).

У п.п.2.4-2.5 договору №111/11 від 02.11.2022 вугілля поставляється виключно при наявності та на підставі відповідних підписаних сторонами специфікацій. Відвантажене вугілля, яке не відповідає - умовам відповідних специфікацій, до обсягів поставленого по договору вугілля не зараховується. Право власності на вугілля від постачальника до покупця переходить після підписання сторонами акту приймання «передачі вугілля згідно з умовами договору.

Пунктами 3.1-3.2 договору №111/11 від 02.11.2022 передбачено, що приймання вугілля за договором здійснюється спільно вантажоотримувачем і уповноваженими представниками постачальника в місці надходження - на території і на обладнанні вантажоотримувача. Вантажоотримувач самостійно приймає вугілля за якістю та кількістю, якщо уповноважені представники постачальника не прибули до місця надходження вугілля для його спільного приймання та/або відсутні на момент подачі вагонів для відповідного обладнання вантажоотримувача. Результати вантажоотримувачем вважаються достовірними, рівноцінними з результаттами спільного приймання та використовуються для виконання умов договору, крім випадків, вказаних в п.3.4.

У п.3.3 договору №111/11 від 02.11.2022 за письмовим узгодженням сторін, приймання вугілля може здійснюватись незалежною інспекційною організацією або в присутності представника такої організації.

Виконання хіманалізу відібраних незалежною інспекційною організацією проб здійснюється в лабораторії цієї інспекційної організації. Виконання хіманалізу відібраних в присутності представника незалежної інспекційної організації проб здійснюється в лабораторії вантажоотримувача в присутності представника такої незалежної інспекційної організації (п.3.3.1 договору №111/11 від 02.11.2022).

Належним чином оформлені висновки інспекційної організації (оригінальні примірники сертифікатів/протоколів визначення кількісних та/або якісних показників) або відповідні акта вантажоотримувача з підписом уповноваженого представника інспекційної організації мають вирішальне значення, вказані у таких документах результати приймання є обов`язковими для сторін і застосовуються для виконання умов договору (п.3.3.2 договору №111/11 від 02.11.2022).

Згідно п.3.4-3.5 договору №111/11 від 02.11.2022 спірні ситуації щодо якісних показників вугілля, прийнятого без участі представника незалежної інспекційної організації, вирішуються шляхом виконання хіманалізів контрольних та арбітражних зразків лабораторних проб в передбаченому умовами договору порядку. Якщо партія вугілля надійшла до залізничної станції призначення окремими частинами та з кожної частини відібрані і підготовлені окремі об`єднані проби, будь-яка частина партії вважається окремою партією у випадку, коли по відношенню до неї має місце хоча б одна з наступних обставин: будь-який з якісних показників знаходиться за межами допустимого діапазону, встановленого у пункті 5.1. договору; приймання частини партії вугілля здійснювалось способом (самостійно/спільно з представниками постачальника / в присутності представника незалежної інспекційної організації І незалежною інспекційною організацією) відмінним від приймання іншої частини цієї ж партії; частина партії надійшла до залізничної станції призначення пізніше строку (терміну) поставки, погодженого сторонами в відповідній специфікації до договору; виконано хіманаліз арбітражного зразка лабораторної проби, відібраної від частини партії, без виконання хіманалізу арбітражних зразків лабораторних проб, відібраних від інших частин цієї ж партії.

Відповідно до п.3.6 договору результати приймання вугілля в місці надходження використовуються для виконання умов договору, відображаються в актах звіряння кількості і якості та актах приймання-передачі вугілля. Акт звіряння кількості та якості отриманого по договору вугілля повинен містити (в тому числі, але не виключно) назву виробника, період відвантаження та надходження, марку вугілля, номери посвідчень якості, визначені відповідно до умов договору кількісні і якісні показники, прізвища, ініціали та підписи уповноважених представників постачальника та вантажоотримувача. Акт приймання-передачі вугілля повинен містити (в тому числі, але не виключно) основні дані, вказані в акті звіряння кількості та якості, розрахунок фактичної ціни та фактичної вартості поставленого вугілля відповідно до умов договору, ПДВ у разі його нарахування, код товару згідно з УКТ ЗЕД (не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду), прізвища, ініціали і підписи уповноважених представників вантажоотримувача, покупця та постачальника, завірені печатками (за умови, що відповідні особи здійснюють діяльність з використанням печатки).

У п.5.1 договору №111/11 від 02.11.2022 вказано, що якість вугілля, що поставляється за Договором, повинна відповідати наступним вимогам:

- розмір кусків, не більше 200 мм;

- зольність на сухий стан (Ad), %: базова 23,0. Допустимий діапазон 16,0 - 35,0;

- волога на робочий стан (W rt), %: базова 8,9. Допустимий діапазон 12,0;

- вихід летких речовин на сухий беззольний стан (V daf ф.з. ),% (допустимий діапазон) 36,0 - 44,0;

- плавкість золи (момент рідкого стану Тз), °С 1360.

Пунктами 5.2-5.4 договору №111/11 від 02.11.2022 якість відвантаженого вугілля підтверджується посвідченнями якості на кожну партію. Посвідчення якості повинне містити (в тому числі, але не виключно) назву постачальника, номери вагонів та залізничних накладних, масу нетто, позначення нормативного документа, за яким вироблено і відвантажено вугілля, марку вугілля, розмір кусків, значення зольності на сухий стан (Ad), вологи на робочий стан (Wrt), виходу летких речовин на сухий беззольний стан за фактичної зольності (Vda ф.з.), загальної сірки на сухий стан (Sdt), нижчої теплоти згорання на робочий стан (Qri).

Для визначення фактичних якісних показників, які застосовуються для виконання умов договору, з отриманого Ввантажоотримувачем вугілля відбирають проби, готують їх для лабораторних випробувань та здійснюють випробування за відповідними чинними нормативними документами на методи відбору і підготовки проб до лабораторних випробувань та на методи аналізування.

Відбір точкових проб та підготовка об`єднаних проб здійснюються з кожної партії вугілля в повному обсязі або окремо для кожної із частин однієї партії, які надійшли до місця надходження з значним часовим інтервалом.

Кількість точкових проб, що відбирають в об`єднану пробу, визначається із розрахунку від фактичної маси вугілля, від якого відбирають пробу.

З кожної об`єднаної проби готуються 3 (три) зразки лабораторної проби масою не менше 0,5 кг. кожен. Перший (товарний) зразок передається в лабораторі виконання хіманалізу, другий (арбітражний) поміщається для зберігання, а третій зразок передається представнику постачальника за його вимог атестованій лабораторії на вибір постачальника. Арбітражні зразки проб зберігаються в вантажоодержувача до моменту підписання акут звіряння кількості та якості партій вугілля, з яких відібрались зразки.

Якщо відбір і підготовка об`єднаних проб здійснювались окремо для кількох частин однієї партії та по відношенню до них не мала місця жодна з обставин, вказаних в пункті 3.5. договору, якісні показники партії вугілля розраховуються як середньозважене значення показників всіх частин партії.

Якщо відповідно до пункту 3.5. договору будь-яка частина партії вважається окремою партією, її приймання здійснюється окремо, якісні показники застосовуються самостійно та не включаються в розрахунок середньозважених значень показників якості по інших частинах партії.

За умовами п.5.6 договору №111/11 від 02.11.2022 для виконання умов договору у всіх випадках застосовуються отримані за результатами приймання на території і на обладнанні вантажоотримувача якісні показники вугілля без врахування похибки випробувань.

Згідно п.5.7 договору №111/11 від 02.11.2022 у випадку виникнення суперечностей щодо якісних показників вугілля на письмову вимогу постачальника або покупця після оцінки результатів хіманалізу відповідних контрольних зразків лабораторних проб здійснюється хіманаліз арбітражних зразків лабораторних проб вугілля, прийнятого без участі представника незалежної інспекційної організації. Хіманаліз арбітражних зразків лабораторних проб здійснюється в попередньо погодженій сторонами атестованій лабораторії виключно в присутності представника вантажоотримувача або в лабораторії вантажоотримувача в присутності представника постачальника. Результати хіманалізу арбітражних зразків лабораторних проб вважаються остаточними без врахування всіх попередніх хіманалізів в будь-яких лабораторіях та застосовуються для виконання умов договору.

Загальна сума договору складається з визначеної відповідно до умов договору фактичної вартості поставленого вугілля, вартості доставки вугілля від залізничної станції відправлення до залізничної станції призначення територією України (вартість доставки) у випадку її оплати постачальником і відшкодування покупцем, ПДВ у випадку його нарахування та не може перевищувати 1 600 000 000,00 грн (п.6.1 договору №111/11 від 02.11.2022).

У п.6.5 договору №111/11 від 02.11.2022 вказано, що вартість доставки вугілля вважається транспортно-заготівельними витратами покупця. Вартість доставки перевізнику/експедитору оплачує постачальник або третя особа, за дорученням постачальника з наступним відшкодуванням покупцем в розміру, що не перевищує вартості доставки вугілля у вагонах перевізника (складається з плати: за перевезення навантаженого вагону, що визначається за встановленим для власного вагону перевізника тарифом) відповідно до затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №317 2б.03.2009 Збірника тарифів на, перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані із ними послуги», компенсації витрат на перевезення у порожньому стані, вагону перевізника, що визначаються за тарифною схемою 14 Збірника тарифів за скориговану на коефіцієнт порожнього пробігу тарифну відстань перевезення вантажу, та плати за використання вагону перевізника у вантажному та порожньому рейсах за нормативний термін доставки відповідно до розміщеної інформації на офіційному сайті перевізника (www.uz.gov.ua тa/або www.uz-cargo.ua) та/або опублікованих оголошень в газеті «Урядовий кур`єр»).

На вимогу покупця постачальник зобов`язаний надати документи, які підтверджують понесені ним витрати на доставку вугілля (завірені належним чином копії накопичувальних карток, зведених відомостей перевізника, договору/доручення, згідно з яким оплату вартості доставки перевізнику здійснювала третя особа в інтересах постачальника, актів наданих послуг між платником вартості доставки вугілля «територією України і постачальником, письмове підтвердження третьої особи платника вартості доставки вугілля територією України щодо оплачених постачальником витрат чи набутих - постачальником зобов`язань по оплаті вартості залізничної станції призначення, тощо).

Згідно п.9.5 договору №111/11 від 02.11.2022 якщо покупець не вивантажив вугілля з вагонів і відповідно до умов договору відмовився його приймати та оплачувати, Сторони погоджують наступний порядок дій:

Покупець/Вантажоотрймувач протягом 6 годин з моменту встановлення факту невідповідності вугілля умовам Договору, направляє Постачальнику відповідну телеграму/ повідомлення про відмову від приймання такого вугілля (п.9.5.1).

Після отримання такої телеграми/повідомлення постачальник зобов`язаний забезпечити умови для повернення вагонів з неприйнятим вугіллям в зворотному напрямку, в т.н.:

- забезпечити направлення вантажовідправником вантажоотримувачу листа про згоду на повернення вагонів з неякісним вугіллям;

- забезпечити направлення телеграми з залізничної станції відвантаження на залізничну станцію вантажоотримувача про підтвердження згоди та готовності на отримання неприйнятого Покупцем вугілля (п.9.5.2).

Вантажоотримувач, протягом 6 годин після отримання залізничною станцією Вантажоотримувача відповідного розпорядження Перевізника про відправлення вагонів, зобов`язаний передати перевізнику вагони з неприйнятим. вугіллям для їх повернення (п.9.5.3).

Якщо постачальник не забезпечив умови для повернення вагонів з неприйнятим вугіллям в зворотному напрямку, що унеможливило їх відправлення до залізничної станції відвантаження протягом 72 годин з моменту встановлення факту невідповідності вугілля умовам договору, покупець має право вивантажити таке вугілля без згоди постачальника, використати його для власних потреб та оплатити за ціною, що становить 10% від встановленої пунктом 6.2. договору (п.9.5.4).

У п.9.6 договору вказано, що вартість доставки неприйнятого покупцем вугілля до залізничної станції призначення та в зворотному напрямку оплачує постачальник без відшкодування зі сторони покупця.

Згідно п.9.7 договору №111/11 від 02.11.2022 постачальник повністю відшкодовує покупцю:

- вартість доставки неприйнятого покупцем вугілля до залізничної станції призначення та в зворотному напрямку у випадку самостійної оплати покупцем вартості доставки перевізнику;

- всі збитки, витрати покупця, пов`язані з надходженням та поверненням вагонів з неприйнятим вугіллям, а саме: оплата за користування вагонами, їх подачу - прибирання, маневрові роботи;

- всі збитки, витрати покупця, пов`язані з оплатою перевізнику коштів за нерівномірне завантаження вантажовідправником вагону вугіллям (нерівномірне завантаження візків), завантаження вантажовідправником вагону понад його вантажопідйомність, недовантаження вантажу або іншого порушення Технічних умов навантаження і кріплення вантажів, затримку вагонів на станції призначення чи на підходах до неї з причин, що не залежать від постачальника а саме: штрафи, пеню; плату за перевантаження надлишку вугілля в окремий вагон; плату перевезення надлишку вугілля в окремому вагоні; плату за користування вагонами; плату за зберігання вантажу; плату за маневрові роботи та зважування; плату за надсилання телеграм; плату за роботу МЧ; та інші;

- всі збитки, витрати Покупця, пов`язані та понесені у зв`язку з: прийманням і вивантаженням змерзлого вугілля, в т.ч. на підставі складених залізничними станціями актів загальної форми та/або комерційних актів, складених вантажоодержувачем за участю представника перевізника актів загальної форми відповідно до п.13 Правил перевезення вантажів, які змерзаються, затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000; списанням залізничною станцією призначення з Покупця нарахованої суми за виконання робіт, надання додаткових послуг під час перевезення вантажу та/або на станції призначення та/або на підходах до неї; завантаженням вугілля у несправний вагон, яке виявлене перевізником; втратою, пошкодженням вузлів та деталей вагону у процесі здійснення Постачальником вантажно-розвантажувальних робіт під час виконання договору.

У п.п.9.8, 9.9 договору вказано, що на підставі понесених витрат або збитків покупець надає постачальнику:

оригінал рахунку про відшкодування своїх затрат або збитків;

лист-вимогу про відшкодування затрат або збитків згідно рахунку;

належним чином засвідчені копії документів, якими підтверджується факт невідповідності вугілля умовам договору або понесення витрат чи збитків відповідно до пункту 9.7. договору;

Постачальник протягом 30 (тридцяти) днів з моменту отримання документів, вказаних в п. 9.8., оплачує рахунок покупця.

Договір набирає чинності з, дати його підписання сторонами і діє по 31.05.2023, а в частині розрахунків - до їх повного виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, в межах договору №111/11 від 02.11.2022р. на адресу вантажоотримувача Зміївської ТЕС Публічного акціонерного товариства «Центренерго» у листопаді 2023 надійшов 1 вагон з вугіллям марки «ГЖП (0-100)» від відправника Державного підприємства «Доброніллявугілля-видобуток», що підтверджується залізничною накладною №49002025 (вагон №61603072).

Згідно з даними хімічної лабораторії Зміївської ТЕС Публічного акціонерного товариства «Центренерго», при вхідному контролі встановлені відхелення показників якості вугілля (проба №953 від 26.11.2023р.) від показників, що визначені умовами договору.

Позивачем 27.11.2023р. на адресу відповідача був направлений лист №20/5820 від 27.11.2023 з зазначенням, що показник Wrt виходить за межі допустимого діапазону встановленого п.5.1. договору.

Відповідач у листі №0788/04 від 27.11.2023 вказав про необхідність повернення вугілля кам`яного ГЖП (0-100) (виробник АТ «ДТЕК» «Добропільська ЦЗФ» посвідчення якості №1680), відвантаженого на адресу Зміївської ТЕС Публічного акціонерного товариства «Центренерго» по залізничній накладній №49002025, у залізничному вагоні №61603072 у кількості 70,0 тонн.

На підставі вказаного листа Зміївською ТЕС Публічного акціонерного товариства «Центренерго» було повернуто вагон №61603072 (квитанції про приймання вантажу №43158906).

Як вказує позивач, витрати по первинному прийманню 1 партії вагонів склали 4 994,83 грн (крім цього ПДВ - 998,97 грн., разом - 5 993,80 грн) згідно розрахунку вартості робіт від 29.11.2023. Вартість хімічного аналізу 1 проби складає 695,26 грн. (крім цього ПДВ - 139,05 грн, разом - 834,31 грн), що підтверджується калькуляцією вартості, хімічного аналізу однієї проби вугілля в хімічному цеху від 03.07.2023.

Отже, позивачем вказано, що загалом збитки Публічного акціонерного товариства «Центренерго» за повернення вагону з вугіллям, якісні показники якого перевищують гранично допустимий рівень, складають 5 690,09 грн (крім цього ПДВ - 1138,02 грн), що разом становить 6 828,11 грн.

07 грудня 2023 року Зміївською ТЕС Публічного акціонерного товариства «Центренерго» було скеровано на адресу Державного підприємства «УКРВУГІЛЛЯ» претензію №25/1451-5976 з вимогою сплатити витрати пов`язані з надходженням та поверненням вагонів з нєприйнятим вугіллям в сумі 6828,11 грн.

Листом №0866/06 від 25.12.2023 відповідачем в задоволенні вимог позивача було відмовлено.

25.02.2024 позивачем було направлено на адресу відповідача вимогу №25/346-1124 від 26.02.2024 про сплатиту витрат, які пов`язані з надходженням та поверненням вагонів з неприйнятим вугіллям в сумі 6828,11 грн.

Проте, як вказує позивач, та підтверджено з боку відповідача, вимоги Публічного акціонерного товариства «Центренерго» щодо відшкодування вартості витрати в сумі 6828,11 грн, які пов`язано із неприйняттям вугілля, Державним підприємством «Укрвугілля» відшкодовано не було, що і стало підставою для звернення до суду з розглядуваним позовом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Частиною 2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України визначено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Верховним Судом у постанові від 19.01.2022 по справі №924/316/21 вказано, що наведена норма визначає об`єктом захисту саме порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

У рішенні №18-рп/2004 від 01.12.2004р. Конституційного суду України (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», яке треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Конституційний суд України у вказаному рішенні зазначає, що види і зміст охоронюваних законом інтересів, що перебувають у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права» як правило не визначаються у статтях закону, а тому фактично є правоохоронюваними. Охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об`єктивного права в цілому, що панує у суспільстві, зокрема, справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права та є його складовою.

Завдання майнової (матеріальної) шкоди є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 3 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України).

Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів (пункт 8 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України).

Згідно із частинами першою-третьою статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

За загальними положеннями статті 22 Цивільного кодексу України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

До складу збитків включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (стаття 225 Господарського кодексу України).

Для застосування такого заходу відповідальності, як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: порушення зобов`язання; збитки; причинний зв`язок між порушенням зобов`язання та збитками; вина.

Відсутність хоча б одного із вказаних елементів, що утворюють склад правопорушення, не дає підстави кваліфікувати поведінку боржника як правопорушення та, відповідно, не може бути підставою застосування відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23 червня 1993 р.).

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до ст.2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.33 Рішення віл 27.10.1993р. Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів»).

У п.26 рішення від 15.05.2008р. Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч.2 ст.73 Господарського процесуального кодексу України).

Одночасно, у ст.76 Господарського процесуального кодексу України вказано, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, при зверненні до суду з позовом про відшкодування збитків позивачем повинно бути доведено факт нанесення саме неправомірною діяльністю відповідача певної матеріальної шкоди позивачу та наявність причинно-наслідкового зв`язку між нанесеною шкодою та діяльністю відповідача. Натомість вина боржника у порушенні зобов`язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Як вказувалось вище, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем своїх обов`язків за №111/11 від 02.11.2022 на поставку вугільної продукції в частині дотримання допустимого діапазону якості вугілля, внаслідок чого позивачем було понесено збитки у вигляді витрат по первинному прийманню партії вугілля, вартості хімічного аналізу проби вугілля.

Заперечуючи проти задоволення позову відповідач посилався на те, що визначеному умовами укладеного між сторонами договору порядку не було встановлено обставин невідповідності партії вугілля вимогам щодо його якості, а надані позивачем відомості по паливу є документом, що складений покупцем в односторонньому порядку. До того ж, як вказує відповідачем, позивачем безпідставно віднесено внутрішньо адміністративні витрати суб`єкта господарювання до складу витрат покупця, які за умовами договору, постачальник зобов`язався відшкодовувати у разі повернення партії товару.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав.

Як було встановлено вище, правовідносини сторін виникли з договору №111/11 від 02.11.2022 на поставку вугільної продукції.

Умовами означеного договору чітко визначено алгоритм дій контрагентів у разі поставки товару - вугілля з показниками, які мають відхилення від показників, які визначено у п.5.1 договору.

Зокрема, згідно п.9.5 договору №111/11 від 02.11.2022 якщо покупець не вивантажив вугілля з вагонів і відповідно до умов договору відмовився його приймати та оплачувати, Сторони погоджують наступний порядок дій:

Покупець/Вантажоотрймувач протягом 6 годин з моменту встановлення факту невідповідності вугілля умовам Договору, направляє Постачальнику відповідну телеграму/ повідомлення про відмову від приймання такого вугілля (п.9.5.1).

Після отримання такої телеграми/повідомлення постачальник зобов`язаний забезпечити умови для повернення вагонів з неприйнятим вугіллям в зворотному напрямку, в т.н.:

- забезпечити направлення вантажовідправником вантажоотримувачу листа про згоду на повернення вагонів з неякісним вугіллям;

- забезпечити направлення телеграми з залізничної станції відвантаження на залізничну станцію вантажоотримувача про підтвердження згоди та готовності на отримання неприйнятого Покупцем вугілля (п.9.5.2).

Вантажоотримувач, протягом 6 годин після отримання залізничною станцією Вантажоотримувача відповідного розпорядження Перевізника про відправлення вагонів, зобов`язаний передати перевізнику вагони з неприйнятим вугіллям для їх повернення (п.9.5.3).

Якщо постачальник не забезпечив умови для повернення вагонів з неприйнятим вугіллям в зворотному напрямку, що унеможливило їх відправлення до залізничної станції відвантаження протягом 72 годин з моменту встановлення факту невідповідності вугілля умовам договору, покупець має право вивантажити таке вугілля без згоди постачальника, використати його для власних потреб та оплатити за ціною, що становить 10% від встановленої пунктом 6.2. договору (п.9.5.4).

У п.9.6 договору вказано, що вартість доставки неприйнятого покупцем вугілля до залізничної станції призначення та в зворотному напрямку оплачує постачальник без відшкодування зі сторони покупця.

Згідно п.9.7 договору №111/11 від 02.11.2022 постачальник повністю відшкодовує покупцю:

- вартість доставки неприйнятого покупцем вугілля до залізничної станції призначення та в зворотному напрямку у випадку самостійної оплати покупцем вартості доставки перевізнику;

- всі збитки, витрати покупця, пов`язані з надходженням та поверненням вагонів з неприйнятим вугіллям, а саме: оплата за користування вагонами, їх подачу - прибирання, маневрові роботи;

- всі збитки, витрати покупця, пов`язані з оплатою перевізнику коштів за нерівномірне завантаження вантажовідправником вагону вугіллям (нерівномірне завантаження візків), завантаження вантажовідправником вагону понад його вантажопідйомність, недовантаження вантажу або іншого порушення Технічних умов навантаження і кріплення вантажів, затримку вагонів на станції призначення чи на підходах до неї з причин, що не залежать від постачальника а саме: штрафи, пеню; плату за перевантаження надлишку вугілля в окремий вагон; плату перевезення надлишку вугілля в окремому вагоні; плату за користування вагонами; плату за зберігання вантажу; плату за маневрові роботи та зважування; плату за надсилання телеграм; плату за роботу МЧ; та інші;

- всі збитки, витрати Покупця, пов`язані та понесені у зв`язку з: прийманням і вивантаженням змерзлого вугілля, в т.ч. на підставі складених залізничними станціями актів загальної форми та/або комерційних актів, складених вантажоодержувачем за участю представника перевізника актів загальної форми відповідно до п.13 Правил перевезення вантажів, які змерзаються, затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000; списанням залізничною станцією призначення з Покупця нарахованої суми за виконання робіт, надання додаткових послуг під час перевезення вантажу та/або на станції призначення та/або на підходах до неї; завантаженням вугілля у несправний вагон, яке виявлене перевізником; втратою, пошкодженням вузлів та деталей вагону у процесі здійснення Постачальником вантажно-розвантажувальних робіт під час виконання договору.

З матеріалів справи судом встановлено, що в межах договору на адресу вантажоотримувача Зміївської ТЕС Публічного акціонерного товариства «Центренерго» у листопаді 2023 надійшов 1 вагон з вугіллям марки «ГЖП (0-100)» від відправника Державного підприємства «Доброніллявугілля-видобуток», що підтверджується залізничною накладною №49002025 (вагон №61603072).

За результатами спільного випробування вугілля сторонами було складено акт №953 від 26.11.2023. В акті вказано про здійснення забору 3 примірників лабораторної проби, один з яких за згодою сторін було направлено в паливну лабораторію Зміївської ТЕС. Жодних відомостей щодо відхилення показників якості вугілля від умов договору вказаний акт не містить.

Згідно з даними хімічної лабораторії Зміївської ТЕС Публічного акціонерного товариства «Центренерго», при вхідному контролі встановлені відхелення показників якості вугілля (проба №953 від 26.11.2023р.) від показників, що визначені умовами договору.

Позивачем 27.11.2023р. на адресу відповідача був направлений лист №20/5820 від 27.11.2023 з зазначенням, що показник Wrt виходить за межі допустимого діапазону встановленого п.5.1. договору.

Відповідач у листі №0788/04 від 27.11.2023 вказав про необхідність повернення вугілля кам`яного ГЖП (0-100) (виробник АТ «ДТЕК» «Добропільська ЦЗФ» посвідчення якості №1680), відвантаженого на адресу Зміївської ТЕС Публічного акціонерного товариства «Центренерго» по залізничній накладній №49002025, у залізничному вагоні №61603072 у кількості 70,0 тонн.

На підставі вказаного листа Зміївською ТЕС Публічного акціонерного товариства «Центренерго» було повернуто вагон №61603072 (квитанції про приймання вантажу №43158906).

Проте, суд критично ставиться із твердженнями позивача, стосовно виникнення у відповідача обов`язку із відшкодування збитків, що складаються із витрат по первинному прийманню партії вугілля, вартості хімічного аналізу проби вугілля. Зокрема, господарський суд погоджується із твердженнями позивача щодо відсутності достатньої доказової обґрунтованості означених вимог.

Зокрема, суд звертає увагу позивача на те, що згідно статті 22 Цивільного кодексу України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

До складу збитків включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (стаття 225 Господарського кодексу України).

Умовами укладеного між сторонами правочину чітко визначено перелік збитків, які відшкодовуються постачальником.

Проте, всупереч наведених правових норм, а також умов укладеного між сторонами правочину, позивачем не було доведено суду обставин понесення витрат на по первинному прийманню партії вугілля (роботи по обробці, обслуговуванню вагонів, маневрові залізничні роботи), вартості хімічного аналізу проби вугілля.

Зокрема, суд критично ставиться до наданих позивачем розрахунків витрат роботи по обробці, обслуговуванню вагонів, маневрові залізничні роботи, які затверджено директором Зміївської ТЕС, та калькуляції вартості хімічного аналізу однієї проби вугілля в хімічному цеху, яка затверджена тимчасово виконуючим обов`язки директора Зміївської ТЕС, оскільки означені розрахунки здійснені позивачем в односторонньому порядку.

До того ж, судом враховано, що згідно умов укладеного між сторонами правочину згідно п.2.1 договору №111/11 від 02.11.2022 поставка вугілля по договору здійснюється залізничним транспортом на умовах.DDP (залізнична станція призначення) згідно з Інкотермс 2010. Правила ICC з використання термінів для внутрішньої та міжнародної торгівлі», з урахуванням передбачених договором особливостей. Пунктом 2.3 договору №111/11 від 02.11.2022 визначено, що доставку вугілля до залізничної станції призначення по території України здійснює AT «Укрзалізниця» (перевізник) або приватний оператор залізничного рухомого складу (експедитор) в відкритих технічно справних, очищених від залишків попередніх вантажів, залізничних вантажних напіввагонах (вагони).

Проте, позивачем не надано суду жодних доказів понесення витрат на повернення вантажу відповідачу залізничним транспортом, зокрема, актів загальної форми, рахунків, які б було виставлено саме Aкціонерним товариством «Укрзалізниця».

За таких обставин, виходячи з представлених суду доказів, суд не вбачає за можливе достеменно встановити розмір витрат (збитків) позивача, пов`язаних із повернення відповідачу вугілля якісні показники якого не відповідали умовами договору №111/11 від 02.11.2022, що виключає наявність підстав для задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції до Державного підприємства «Укрвугілля» про стягнення 6828,11 грн.

Надаючи оцінку іншим доводам позивача судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.5 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVIN OTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того,

вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від

27 вересня 2001 року).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019, від 05.03.2020 Верховного Суду по справах №910/13407/17, №915/370/16 та №916/3545/15.

З огляду на вищевикладене, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування заявника, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не впливають на висновки суду щодо відмови в задоволенні позовних вимог.

Згідно приписів ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір залишається за позивачем.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції до Державного підприємства «Укрвугілля» про стягнення 6828,11 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до апеляційного господарського суду.

Повний текст складено 03.06.2024.

Суддя В.В. Князьков