ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

10 червня 2024 року Справа № 903/537/24

Суддя Господарського суду Волинської області Вороняк А. С., розглянувши матеріали по справі № 903/537/24

за позовом Любомльської міської ради

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Любомль-ринок"

про зобов`язання знести самочинно побудований торговий павільйон,

встановив:

рішенням Господарського суду Волинської області від 07.10.2020, постановленим суддею Вороняком А. С. у справі № 903/512/20 позов Любомльської міської ради Волинської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Любомль-ринок" про скасування запису про державну реєстрацію права власності задоволено; скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна запис номер 13276314 від 11.02.2016 про державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю Любомль-ринок (вул. 1-го Травня, 32, м. Любомль, Волинської області, ) на торговий павільйон, площею 56,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Любомль, вул. 1-го Травня, 32, Волинської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 33; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Любомль- ринок (вул. 1-го Травня, 32, м. Любомль, Волинської області, ) на користь Любомльської міської ради Волинської області (вул. Української Армії, 2, м. Любомль, Волинської області, ) судовий збір в розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. та витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 7191 (сім тисяч сто дев`яносто одну) грн. 36 коп.

Не погоджуючись з винесеним судом першої інстанції рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю Любомль-ринок подало апеляційну скаргу, в якій з підстав, висвітлених в ній, просило скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.02.2021 у справі №903/512/20 постановлено:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Любомль-ринок" на рішення Господарського суду Волинської області від 07.10.2020 р. у справі № 903/512/20 задоволити.

2. Рішення Господарського суду Волинської області від 07.10.2020 р. у справі №903/512/20 скасувати.

3. Прийняти нове судове рішення, яким в позові Любомльської міської ради Волинської області про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна запис номер 13276314 від 11.02.2016 про державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю Любомль-ринок (вул. 1-го Травня, 32, м. Любомль, Волинської області, ) на торговий павільйон, площею 56,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Любомль, вул. 1-го Травня, 32, Волинської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 33 відмовити.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.06.2024, у справі № 903/537/24 призначено суддю Вороняка А.С..

Як вбачається зі змісту рішення Господарського суду Волинської області від 07.10.2020 у справі № 903/512/20, при розгляді позовної вимоги про скасування запису про державну реєстрацію права власності, судом використано дискреційні повноваження (при цьому надано оцінку доказам сторін, в тому числі щодо розміщення торгового павільйону на земельній ділянці, надано оцінку приватному інтересу Любомльської ради, що стосується насамперед захисту її прав як власника земельної ділянки від неправомірного набуття речових прав ТзОВ Любомль-ринок), обґрунтовано правову позицію стосовно обставин даної справи з врахуванням предмету та підстав позову, позов задоволено (постановивши кінцеве процесуальне рішення).

Проте, зазначене рішення Господарського суду Волинської області від 07.10.2020 у справі № 903/512/20 скасовано Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.02.2021 у справі №903/512/20 оскільки, судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не було враховано, що обраний позивачем спосіб захисту не відповідає змісту порушеного права та не забезпечує реального поновлення права Любомльської міської ради на розпорядження земельною ділянкою за захистом якого вона звернулася до суду, у зв`язку з чим у задоволенні позову відмовлено.

Обравши інший спосіб захисту позивач звернувся з даним позовом до суду.

У відповідності п.5 ч.1 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з ч. 1 ст. 38 ГПК України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Законодавець надає учасникам судового процесу можливість коректного розв`язання ситуації, що створилася, шляхом заяви самовідводу, що і є етичним моментом законодавства, яке регулює ці питання. На переконання суду, кінцевою метою законодавця було досягнення максимальної впевненості в тому, що у учасників процесу не повинно виникати сумнівів у неупередженості або об`єктивності судді.

За положеннями статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до п.п. 66 рішення ЄСПЛ у справі "Бочан проти України" суб`єктивний критерій це особисті переконання та поведінка конкретного судді. Об`єктивний критерій це факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви у безсторонності судді та оцінка того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення правомірних сумнівів в безсторонності (зовнішні ознаки).

ЄСПЛ нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу (див., серед багатьох інших джерел, "Булут проти Австрії" (Bulut v. Avstria), рішення від 22 лютого 1996 року, Reports 1996-II, с. 356, п. 31, та "Томан проти Швейцарії" (Thomann v. Switzerland), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, 825, п. 30). Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

Реалізація принципу верховенства права, є неможливою без забезпеченої можливості доступу особи до незалежного, неупередженого суду, провадження в якому відповідає вимогам справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

ЄСПЛ зазначає у рішеннях у справах Делкурт проти Бельгії, Пєрсак проти Бельгії і Де Куббер проти Бельгії, що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

З огляду на викладене вище, з метою усунення можливих сумнівів у сторін чи інших осіб щодо об`єктивності судді, тобто розгляд даної справи суддею Вороняком А.С. не буде відповідати вимогам безсторонності суду за об`єктивним критерієм відповідно до пункту 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, об`єктивного розгляду справи, враховуючи постановлення кінцевого процесуального документа (рішення суду від 07.10.2020 про відмову у задоволенні позову у справі №903/512/20 ), суддя Вороняк А.С. не може брати участі у розгляді справи, як суд першої інстанції.

Враховуючи наведені вище обставини, самовідвід судді Вороняка А.С. від розгляду справи № 903/537/24 підлягає до задоволення.

У відповідності до ч. 1 ст. 40 ГПК України у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 32 цього Кодексу.

Керуючись статтями 35, 36, 38, 39, 234, 235 ГПК України, суд,-

ухвалив:

1. Самовідвід судді Господарського суду Волинської області Вороняка Андрія Сергійовича від розгляду справи № 903/537/24 за позовом Любомльської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Любомль-ринок" про зобов`язання знести самочинно побудований торговий павільйон задовольнити.

2. Матеріали справи № 903/537/24 передати уповноваженій особі апарату суду для вирішення питання про повторний автоматизований розподіл справи у порядку, визначеному Положенням про автоматизовану систему документообігу суду.

Ухвала підписана та набирає законної сили 10.06.2024 та не підлягає оскарженню.

Суддя А. С. Вороняк