РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.05.2024Справа №910/19640/23
за позовом Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кернел-Трейд"

про стягнення 5 721 001,24 грн

Суддя Зеленіна Н.І.

Секретар судового засідання Одинцова К.К.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (далі - АТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України") до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кернел-Трейд" (далі - відповідач, ТОВ "Кернел-Трейд") про стягнення 5 721 001,24 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.01.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 13.02.2024.

25.01.2024 через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

02.02.2024 через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

Протокольною ухвалою від 13.02.2024 відкладено підготовче засідання на 19.03.2023.

Протокольною ухвалою суду від 19.03.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 30.04.2024.

Протокольною ухвалою суду від 30.04.2024 відкладено судове засідання на 28.05.2024.

У судовому засіданні 28.05.2024 суд заслухав вступне слово представника відповідача та вступне слово представника відповідача, який заперечував проти позову.

Суд дослідив зібрані в матеріалах справи докази, заслухав пояснення представників сторін, як щодо дослідження доказів, так і по суті спору та заперечень проти позовних вимог.

28.05.2024 у судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

13.07.2021 АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України", в особі директора філії АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України" "Хлібна база №78" Щербини С.В. (зерновий склад) та ТОВ "Кернел-Трейд", в особі керівника підрозділу закупівлі в Кіровоградській області (поклажодавець), укладено договір складського зберігання зерна №7-3Б/2021 (далі - договір від 13.07.2021 №7-3Б/2021).

Згідно з пункту 1.1 договору від 13.07.2021 №7-3Б/2021, поклажодавець зобов`язаний передати зерно, а зерновий склад зобов`язаний прийняти його на зберігання на умовах, визначених цим договором, і у встановлений строк повернути його поклажодавцеві або собі, зазначеній ним як одержувач, у стані передбачуваному договором та законодавством.

Відповідно до п. 1.3. договору від 13.07.2021 №7-3Б/2021, кількість зерна, що передається на зберігання, його якісні показники та інші характеристики зазначаються у складських документах, що видаються зерновим складом поклажодавцю, відповідно до умов договору.

Пунктом 1.4 договору від 13.07.2021 №7-3Б/2021 визначено, що при виконанні умов договору сторони керуються Положенням про ведення обліку й оформлення операцій із зерном і продуктами його переробки філіями та структурними підрозділами ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України", затверджене наказом від 22.06.2017 №136, яке розміщене на сайті www.pzcu.gov.ua.

Відповідно до пунктів 3.3, 3.7 договору від 13.07.2021 №7-3Б/2021 після закінчення строку зберігання, поклажодавець зобов`язаний забрати зерно із зернового складу не пізніше останнього дня граничного строку зберігання, вказаного у п. 13.1 договору.

Зерновий склад має право змінити вартість наданих послуг у визначених цим договором випадках, а також вимагати від поклажодавця забрати зерно у разі закінчення строку зберігання.

Згідно пунктів 10.4, 10.5, 10.7 договору від 13.07.2021 №7-3Б/2021 поклажодавець сплачує вартість послуги зернового складу з приймання, очищення, знезараження, сушіння, зерна з моменту видачі складського документа на таке зерно, а також сплачує вартість послуг зернового складу по зберіганню зерна щомісячно до 10 (десятого) числа місяця, наступного за місяцем, в якому були надані послуги. Оплата здійснюється з розрахунку залікової ваги зерна. У випадку, якщо фактична вага зерна, внаслідок проведення доробки чи природного убутку відрізняється від залікової, що підтверджується відповідним актом-розрахунком, наданим поклажодавцю, оплата за зберігання з моменту підписання такого акту здійснюється з розрахунку фактичної ваги зерна, вказаної у такому акті.

Зерновий склад може виставляти рахунки на оплату наданих послуг. Відсутність рахунку зернового складу на оплату, визначену згідно договору, не звільняє поклажодавця від обов`язків по оплаті вартості послуг зернового складу.

Сторони укладають і підписують акт приймання-передачі наданих послуг до 10 (десятого) числа місяця, наступного за місяцем, в якому були надані послуги. У випадку не підписання поклажодавцем акта приймання-передачі наданих послуг та ненадання мотивованої відмови від його підписання протягом (п`яти) робочих днів з моменту його отримання, акт приймання-передачі наданих послуг вважається підписаним, а послуги зазначені в акті - прийнятими без зауважень поклажодавця та підлягають оплаті в повному обсязі.

Пунктом 12.2 договору від 13.07.2021 №7-3Б/2021 передбачено, що зерновий склад не несе відповідальності за збереження якості та кількості зерна після того, як зерно було передано зі зберігання поклажодавцю (його уповноваженому представнику), а також після закінчення граничного строку зберігання зерна (п. 13.1 договору), якщо граничний строк зберігання зерна не було продовжено за домовленістю сторін відповідною додатковою угодою.

Відповідно до пункту 13.1 договору від 13.07.2021 №7-3Б/2021 строк зберігання зерна - до подання поклажодавцем вимоги про його повернення, але у будь-якому випадку, повернення зерна всіх зернових, олійних (крім насіння ріпаку) та зернобобових культур поклажодавцю відбувається не пізніше 31.05.2022 року.

Договір набуває чинності з моменту його укладання і діє до 31.05.2022 року, а в чинності розрахунків - до повного виконання (пункт 17.1 договору від 13.07.2021 №7-3Б/2021).

Додатковою угодою від 01.06.2022 №2 до договору від 13.07.2021 №7-3Б/2021 сторони дійшли згоди внести зміни в розділ 13 договору "строки зберігання зерна" та викласти п. 13.1 в наступній редакції:

"строк зберігання зерна - до подання поклажодавцем вимоги про його повернення, але у будь-якому випадку, повернення зерна всіх зернових, олійних (крім насіння ріпаку) та зернобобових культур поклажодавцю відбувається не пізніше 30 червня 2022 року (граничний термін зберігання).".

Станом на 01.07.2022 на зберіганні у зернового складу знаходиться 12 411,676 тон належної ТОВ "Кернел-Трейд" кукурудзи 3 класу, що підтверджується складською квитанцією №12 від 01.07.2022 серії ББ №273771 та підписаним актом-розрахунком від 01.07.2022.

За договором від 13.07.2021 №7-3Б/2021 граничний термін зберігання належної відповідачу кукурудзи закінчився 30.06.2022.

Позивач стверджує, що відповідач після закінчення строку дії договору, а саме після 30.06.2022 не забрав кукурудзу та не здійснював оплату за її зберігання.

АТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" листом від 31.08.2022 №92 повідомила керівника підрозділу закупівель ТОВ "Кернел-Трейд" про необхідність підписання нового договору складського зберігання зерна, за тарифами, які почали діяти для всіх поклажодавців з 01.07.2022.

Позивач вказує на те, що відповідач не підписав новий договір та наполягав на продовженні зберігання кукурудзи за старими тарифами, які діяли до 01.07.2022, що суперечить приписам статті 26 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні", статті 633 Цивільного кодексу України, наказами АТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" від 21.06.2022 №72, від 15.07.2022 №89 про затвердження тарифів на послуги філії АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України" "Хлібна база №78" у 2022-2023 маркетинговому році.

Відповідач платіжними інструкціями №1476748, №1466749, №1476750 від 29.05.2023, оплатив послуги зернового складу за зберігання кукурудзи за новими тарифами, зазначеними в актах здачі-приймання робіт №143 від 31.07.2022, №157 від 31.08.2022 та у рахунках на оплату №150 від 31.07.2022, №164 від 31.08.2022 - в повному обсязі, в актах здачі-приймання робіт №169 від 30.09.2022 та у рахунку на оплату №174 від 30.09.2022 - частково.

Позивач стверджує, що вказане вище свідчить про обізнаність відповідача з новими тарифами.

07.06.2023 ТОВ "Кернел-Трейд" повністю вивезло зерно зі складу позивача, що підтверджується погашенням складської квитанції на зерно №12 від 01.07.2022 серії ББ №273771.

За період з 01.07.2022 по 07.06.2023 АТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" направляло ТОВ "Кернел-Трейд" рахунки на оплату та листи-вимоги на проведення оплати за рахунками, проте відповідач не повернув підписані акти здачі-приймання робіт та не надав мотивованої відмови від їх підписання, а зазначені у них послуги зернового складу оплатив лише частково.

Згідно рахунків на оплату та актів здачі-приймання робіт вартість наданих зерновим складом послуг ТОВ "Кернел-Трейд" за період з 01.07.2022 по 07.06.2023 становить 11 613 450,19 грн., яка була частково оплачена, а саме у розмірі 6 742 607,62 грн, а тому не оплачена заборгованість за послуги зернового складу становить 4 870 842,56 грн.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач зазначив, що позивач в порушення вимог пункту 10.9 договору від 13.07.2021 №7-3Б/2021 не повідомив про зміну в односторонньому порядку вартості зернового складу, а тому єдиними прийнятними та обґрунтованими тарифами для ведення розрахунків за послуги зернового складу є тарифи передбачені договором від 13.07.2021 №7-3Б/2021, навіть після закінчення його дії.

Відповідач стверджує, що наказ АТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" від 21.06.2022 №72 про затвердження тарифів на послуги філії АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України" "Хлібна база №78" у 2022-2023 маркетинговому році не підлягав застосуванню до кукурудзи ТОВ "Кернел-Трейд", оскільки це був врожай 2021 року, та не являлось зерном нового врожаю 2022 року.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності із статті 173 Господарського кодексу України та статті 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконати її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 Господарського кодексу України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства; сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами; сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Статті 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв діловою обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 пункту 4 статті 179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до частини 7 статті 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 628 Цивільного кодексу України).

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Укладений сторонами даного спору договір за своєю правовою природою є договором складського зберігання, а правовідносини за ним регулюються нормами глави 66 Цивільного кодексу України та Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні».

Згідно статті 26 Закону «Про зерно та ринок зерна в Україні» за договором складського зберігання зерна зерновий склад зобов`язується за плату зберігати зерно, що передане йому суб`єктом ринку зерна.

Відповідно до частини 1 статті 957 Цивільного кодексу України за договором складського зберігання товарний склад зобов`язується за плату зберігати товар, переданий йому поклажодавцем, і повернути цей товар у схоронності.

Згідно пункту 1 статті 946 Цивільного кодексу України плата за зберігання та строки внесення встановлюються договором зберігання.

Відповідно до частини 3 статті 957 Цивільного кодексу України, письмова форма договору складського зберігання вважається дотриманою, якщо прийняття товару на товарний склад посвідчене складським документом.

Згідно статей 37 та 43 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» складська квитанція є складським документом на зерно, який підтверджує прийняття зерна на зберігання. Істотні дані складської квитанції встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 28 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» визначено, що якщо поклажодавець після закінчення строку дії договору складського зберігання зерна не забрав зерно назад, він зобов`язаний внести плату за весь фактичний час його зберігання.

Згідно статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З матеріалів справи вбачається, що після закінчення граничного строку зберігання зерна за договором від 13.07.2021 №7-3Б/2021, на зерновому складі позивача залишилось 12 411,676 тон належної відповідачу кукурудзи 3 класу, що підтверджується складською квитанцією на зерно №12 від 01.07.2022 серії ББ №273771 та підписаним сторонами актом-розрахунком від 01.07.2022.

07.06.2023 відповідачем було завершено вивезення належної йому кукурудзи 3 класу з зернового складу, а саме за період з 01.07.2022 по 07.06.2023 вивезено 12 335,450 тон, природній убуток 15,409 тон, убуток в масі за рахунок пониження вологості 60,817 тон.

Згідно частини 3 статті 959 Цивільного кодексу України якщо при поверненні товару він не був спільно оглянутий або перевірений товарним складом та поклажодавцем, поклажодавець має заявити про нестачу або пошкодження товару у письмовій формі одночасно з його одержанням, а щодо нестачі та пошкодження, які не могли бути виявлені при звичайному способі прийняття товару, - протягом трьох днів після його одержання. У разі відсутності заяви поклажодавця вважається, що товарний склад повернув товар відповідно до умов договору.

Враховуючи те, що відповідачем не надано суду доказів наявності заяви щодо нестачі чи пошкодження товару, то кукурудза 3 класу вважається такою, що повернута АТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" ТОВ "Кернел-Трейд" відповідно до умов договору від 13.07.2021 №7-3Б/2021.

Так, матеріали справи свідчать, що договір від 13.07.2021 №7-3Б/2021 був пролонгований лише один раз додатковою угодою №2 від 01.06.2022 до 30.06.2022, а тому ТОВ "Кернел-Трейд" мало відповідно до приписів чинного законодавства забезпечити вивіз кукурудзи зі складу позивача не пізніше 30.06.2022, проте вивезення кукурудзи 3 класу, належної відповідачу було завершено лише 07.06.2023, відтак відповідно до приписів статті 28 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» ТОВ "Кернел-Трейд" зобов`язане внести плату за весь фактичний час його зберігання.

Що стосується вартості оплати за складське зберігання товару, поза межами дії договору від 13.07.2021 №7-3Б/2021, суд зазначає наступне.

Договір від 13.07.2021 №7-3Б/2021 діяв включно до 30.06.2022, з 01.07.2022 відносини між позивачем та відповідачем вже не регулювались приписами зазначеного договору, а відтак суд відхиляє посилання відповідача на те, що позивач в порушення пункту 10.9 не повідомив про зміну в односторонньому порядку тарифу до закінчення дії договору, оскільки у позивача не було підстав вважати, що кукурудза 3 класу не буде вивезена в терміни визначені договором від 13.07.2021 №7-3Б/2021.

Наказами АТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" від 21.06.2022 №72, від 15.07.2022 №89 "Про затвердження тарифів на послуги філії АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України" "Хлібна база №78" у 2022-2023 маркетинговому році" - змінені тарифи на послуги зернових складів, про що було повідомлено відповідача.

В матеріалах справи містяться акти здачі приймання-робіт по зберіганню кукурудзи 3 класу від 31.07.2022 №143, від 31.08.2022 №157 в яких не зазначено договір, у зв`язку з його відсутністю та рахунки на оплату №150 від 31.07.2022, №164 від 31.08.2022, які виписані за новими тарифами, та які оплачені в повному обсязі та акт здачі-приймання робіт від 30.09.2022 №169 та рахунок на оплату №174 від 30.09.2022, який оплачений частково.

Враховуючи те, що відповідач володіючи інформацією про нові тарифи на послуги зернових складів АТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" не вивіз кукурудзу 3 класу, а продовжував її зберігання на складі позивача з 01.07.2022 по 07.06.2023 та вносив часткові оплати по виставленим рахункам за новими тарифами, що ним не заперечується та підтверджується відповідними платіжними інструкціями, то дані дії оцінюються судом як згода ТОВ "Кернел-Трейд" на отримання послуг від позивача по зберіганню кукурудзи 3 класу за новими тарифами.

Таким чином, наявні в матеріалах справи докази свідчать про порушення ТОВ "Кернел-Трейд" приписів статті 31 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" та про протиправну бездіяльність відповідача в частині оплати за надані АТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" послуги зі складського зберігання кукурдзи 3 класу у період з 01.07.2022 по 07.06.2023.

Враховуючи, що відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, статей 193, 198 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно з вимогами закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, приймаючи до уваги викладені обставини, та враховуючи те, що відповідач не надав суду доказів на підтвердження сплати суму боргу за складське зберігання зерна відповідача за період з 01.07.2022 по 07.06.2023 у розмірі 4 870 842,56 грн, суд визнає вимогу позивача щодо стягнення з відповідача даної суми заборгованості належно обґрунтованою, доведеною матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Норми статті 611 Цивільного кодексу України визначають правові наслідки порушення зобов`язання, зокрема сплату неустойки та відшкодування збитків. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина 1 статті 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до приписів статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, враховуючи порушення відповідачем грошового зобов`язання, позивачем заявлено до стягнення інфляційні втрати за час прострочення у сумі 613 738,05 грн; 3 % річних від простроченої суми у сумі 236 420,63 грн.

Розрахунки суми інфляційних втрат перевірено судом, у зв`язку з чим, суд зазначає про їх арифметичну вірність та законодавчу обґрунтованість.

Що стосується 3 % річних, то такий розрахунок позивачем виконаний до 31.12.2023, в той час як з позовом до суду звернувся 22.12.2023, а тому суд здійснив перерахунок суми із врахуванням зазначеної дати, а тому вірною сумою 3 % річних від простроченої суми буде 232 817,56 грн.

Отже, позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних від простроченої суми підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Щодо інших аргументів сторін, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться в рішенні суду, позаяк не покладаються судом в основу цього судового рішення, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, рішення від 10.02.2010).

Враховуючи викладене, позовні вимоги Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" підлягають задоволенню частково.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. 2, 74, 76-80, 129, 236-242, 316 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кернел-Трейд" про стягнення 5 721 001,24 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кернел-Трейд" (, 01001, м. Київ, провулок Тараса Шевченка, буд. 3) на користь Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (, 01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 1) заборгованість у розмірі 4 870 842,56 грн, 232 817,56 грн - 3% річних, 613 738,05 грн - інфляційних втрат.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кернел-Трейд" (, 01001, м. Київ, провулок Тараса Шевченка, буд. 3) на користь Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (, 01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 1) 85760,97 грн - витрат по сплаті судового збору.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня підписання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили у порядку і строки, передбачені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення буде складено 04.06.2024.

Суддя Н.І. Зеленіна