ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"29" травня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/9/24

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

при секретарі судового засідання Босовій Ю.С.,

розглянувши справу № 916/9/24

за позовом Комунального підприємства «Одесміськелектротранс» (65007, м. Одеса, вул. Водопровідна, буд.1; )

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» (01133, м. Київ, вул. Лесі Українки, буд. 9; )

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 41 744,13 грн;

представники сторін:

від позивача Зуєва І.І,,

від відповідача Пославська В.І. (в режимі відеоконференції),

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Комунальне підприємство «Одесміськелектротранс», звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про стягнення 41 744,13 грн, з яких: 36 976, 18 грн збитків; 4 767,95 грн недоотриманих доходів.

В обґрунтування позову посилається на вчинення 01.11.2022 ОСОБА_1 ДТП по вул. Заболотного у м. Одесі, в результаті чого було завдано механічні пошкодження транспортному засобу трамваю № 3332, що знаходиться на балансі позивача. Водночас позивач вказує, що ДТП було скоєно під час керування ОСОБА_1 автомобілем «Сканія» (д.н.з. НОМЕР_1 ), який належить Товариству з обмеженою відповідальністю «СМАРТ ЛОГІСТІК» та застрахований відповідачем Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Універсальна». Звертає увагу, що відповідачем було виплачено на користь позивача 19 806,78 грн страхового відшкодування, в той час як відповідно до калькуляції витрат на відновлення трамвайного вагону № 3332, яка зроблена на підставі розрахунку трудовитрат на ремонт трамвайного вагона та розрахунку матеріалів на відновлення вагона, сума збитку складає 56 782, 96 грн. Крім того, зазначає, що в результаті ДТП позивачем недоотримано доходів внаслідок затримки руху трамвайного маршруту № 1 в розмірі 4 767,95 грн.

Ухвалою від 08.01.2024 позовну заяву (вх. № 9/24 від 02.01.2024) Комунального підприємства «Одесміськелектротранс» залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення виявлених недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали шляхом надання до суду: обґрунтованого розрахунку 4 767,95 грн недоотриманих доходів; зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

15.01.2024 до суду надійшла заява представника позивача про усунення недоліків.

Ухвалою від 22.01.2024 позовну заяву (вх. № 9/24 від 02.01.2024) Комунального підприємства «Одесміськелектротранс» прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 916/9/24, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, запропоновано сторонам подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки для їх подачі до суду. Цією ж ухвалою залучено до участі у справі ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) у якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, якому запропоновано надати до суду пояснення по суті справи з урахуванням вимог ст. 168 Господарського процесуального кодексу України.

12.02.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позову, просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вважає, що виконав обов`язок стосовно виплати страхового відшкодування у повному обсязі, відповідно до вимог законодавства, що регулює спірні відносини. Також, на переконання відповідача, позивачем не надано належних доказів розміру понесених ним збитків, в той час як відповідачем було проведено оцінку завданого збитку відповідно до норм чинного законодавства, що регулює спірні відносини. Відповідач вважає, що належним доказом розрахунку збитків є Звіт № 53-D/11/98 від 14.11.2022 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортному засобу. Щодо недоотриманих доходів відповідач зазначає, що Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено відшкодування недоотриманих доходів для юридичних осіб.

04.03.2024 представником відповідача подано до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Судове засідання у даній справі неодноразово відкладалося, у зв`язку з чим розгляд справи було здійснено судом в розумний строк.

26.03.2024 від представника позивача та представника відповідача надійшли заяви про розгляд справи без їх участі.

При цьому явку представників сторін у судове засідання судом було визнано обов`язковою, про що позивач та відповідач повідомлялися ухвалами, постановленими в порядку ст. 120 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулось 29.05.2024, представник позивача просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову.

Третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача у судове засідання не з`явився, пояснень в порядку ст. 168 ГПК України до суду не подав, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

29.05.2024 за результатами розгляду справи судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне

01.11.2022 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Сканія» (д.н.з. НОМЕР_1 ) з напівпричепом марки «Кроне» (д.н.з. НОМЕР_2 ) біля будинку № 100 по вул. Заболотного в. м. Одесі, не надав перевагу в русі трамваю, який рухався прямо, у попутному напрямку, внаслідок чого допустив з ним зіткнення. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Суворовського районного суду міста Одеси від 01.12.2022 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави, у розмірі 850,00 грн.

Трамвай (вагон Т-3 3332) знаходиться на балансі Комунального підприємства «Одесміськелектротранс», що підтверджується інвентарною карткою обліку основних засобів та технічним паспортом від 23.08.2000.

Як зазначає позивач, транспортний засіб автомобіль «Сканія», державний номер НОМЕР_1 , належить Товариству з обмеженою відповідальністю «СМАРТ ЛОДЖИСТІК», що встановлено органами поліції при розгляді адміністративної справи.

Відповідач вказаних обставин не заперечує та зазначає, що між ним як страховиком та ТОВ «СМАРТ ЛОДЖИСТІК» як страхувальником 14.06.2022 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР 209484573, за яким страховик зобов`язався відшкодувати шкоду, заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля SCANIA R 410, д.р.н. НОМЕР_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як вже було зазначено, відповідальність ТОВ «СМАРТ ЛОДЖИСТІК» було застраховано згідно з полісом № ЕР-209484573 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (страховик - ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна»).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон). Цей Закон спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За ст. 28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

28.11.2022 позивач, який у розумінні Закону у даному випадку є потерпілою особою, подав відповідачу заяву про відшкодування матеріального збитку в результаті ДТП, яка мала місце 01.11.2022.

Як зазначає відповідач, після розгляду вказаної заяви позивачу було виплачено грошові кошти у розмірі 19 806,78 грн, про що позивача повідомлено листом № 3437/24-101 від 30.11.2022.

У даному листі відповідач, посилаючись на норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та на результати незалежної оцінки визначення вартості матеріального збитку та розміру страхового відшкодування відповідно до Звіту № 53-D/11/98 від 14.11.2022, зазначає про виплату на користь позивача 19 806,78 грн страхового відшкодування.

Аналогічні обставини відповідачем викладені у листі № 7/24-101 від 02.01.2023.

При цьому позивач стверджує, що вартість відновлювального ремонту трамвая становить 56 782,96 гривень та має визначатись у відповідності з Методикою нормування витрат матеріалів і запасних частин на технічне обслуговування і ремонт рухомого складу міського електротранспорту (трамвай, тролейбус)», затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 06.04.2010 № 84 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.07.2010 року за № 456/17751).

На підтвердження вартості відновлення трамвайного вагона позивач надає калькуляцію витрат, затверджену в.о. директора КП «ОМЕТ» (а.с. 14).

Також позивач зазначає, що Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджена Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 (у поточній редакції), яка використовувалась оцінювачем при складанні Звіту № 53-D/11/98 від 14.11.2022, у даних правовідносинах застосовуватись не може.

Відповідач не погоджується з вказаними доводами, оскільки на його переконання мають відшкодовуватися витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з обов`язковим урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відтак, відповідач вважає правомірним виплату саме 19 806,78 грн матеріальної шкоди.

З цього приводу суд зазначає, що при проведенні ФОП Видутою Д.Ю. дослідження вартості матеріального збитку, виконавцем дійсно було застосовано, зокрема, Методику товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджена Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 (далі Методика).

Методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Методи оцінки, передбачені цією Методикою, можуть використовуватися для оцінки самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, тракторів і комбайнів на колісних шасі, якщо вони не суперечать тим положенням, які регламентують оцінку цих видів транспорту.

Методика застосовується з метою:

а) визначення ринкової вартості КТЗ, їх складників у разі відчуження;

б) визначення стартової ціни КТЗ для їх продажу на аукціоні чи за конкурсом;

в) визначення вартості КТЗ як об`єкта застави;

г) визначення вартості КТЗ у складі майна фізичних осіб для його декларування;

ґ) визначення вартості КТЗ для страхування фізичними та юридичними особами;

д) визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ;

е) визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ;

є) визначення вартості КТЗ для розв`язання майнових суперечок;

ж) визначення вартості арештованих, конфіскованих або визнаних безхазяйними КТЗ, їх складників у разі вимушеного їх продажу;

з) визначення вартості КТЗ, його складників, що ввозяться на митну територію України;

и) визначення вартості відокремленого КТЗ в складі основних засобів юридичних осіб;

і) в інших випадках у разі визначення вартості відокремленого КТЗ для встановлення розміру обов`язкових платежів до бюджету.

Отже Методику слід використовувати у випадку проведення експертних досліджень колісних транспортних засобів, під якими розуміються транспортні засоби, призначені для руху безрейковими дорогами, які використовуються для перевезення людей і (або) вантажів, а також перевезення і приводу під час руху чи на місці встановленого на них обладнання чи механізмів для виконання спеціальних робочих функцій, допущені до участі в дорожньому русі. Термін "колісний транспортний засіб" поширюється також на машини, двигуни яких живляться постійним електричним струмом через контактну мережу (тролейбуси) (п. 1.6. Методики).

Трамвай, у свою чергу, не може відноситись до колісних транспортних засобів, оскільки є рейковим транспортним засобом, що рухається трамвайними коліями (п. 1.10. Правил дорожнього руху, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306).

Таким чином, застосування положень Методики, якою при визначенні вартості матеріального збитку керувався ФОП Видута Д.Ю. під час складання Звіту № 53-D/11/98 на замовлення відповідача, є помилковим.

Позивач наголошує, що у даних правовідносинах слід застосовувати Методику нормування витрат матеріалів і запасних частин на технічне обслуговування і ремонт рухомого складу міського електротранспорту (трамвай, тролейбус), затверджену Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.04.2010 № 84.

Методика нормування витрат матеріалів і запасних частин на технічне обслуговування і ремонт рухомого складу міського електротранспорту (трамвай, тролейбус) призначена для розроблення підприємствами міського електричного транспорту норм витрат запасних частин і матеріалів на проведення робіт з технічного обслуговування і ремонту, на виготовлення запасних частин для пасажирських трамваїв і тролейбусів усіх типів, а також для спеціального рухомого складу трамваїв і тролейбусів різного призначення (далі - рухомий склад міського електротранспорту) (п. 1.1. методики).

Цю Методику використовують для визначення потреби у запасних частинах і матеріалах при плануванні вартості технічного обслуговування і ремонту в умовах трамвайного та (або) тролейбусного депо (далі - структурний підрозділ), при плануванні вартості технічного обслуговування і ремонту по підприємству міського електротранспорту в цілому, при розрахунку собівартості пасажироперевезень трамваями та/або тролейбусами, а також при розрахунках тарифів на проїзд у міському електричному транспорті (п. 1.2. методики).

Таким чином, метою застосування даної методики є насамперед визначення потреби у запасних частинах і матеріалах при плануванні вартості технічного обслуговування і ремонту в умовах трамвайного та (або) тролейбусного депо (далі - структурний підрозділ), при плануванні вартості технічного обслуговування і ремонту по підприємству міського електротранспорту тощо.

Між тим, у даній справі правовідносини виникли внаслідок заподіяння шкоди належному позивачу транспортному засобу (трамваю) в результаті ДТП (страхового випадку), що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу (SKANIA R 410 д.н.з. НОМЕР_1 ), у зв`язку з чим застосуванню підлягають положення Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Так, відповідно до ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Водночас, за ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Наведене узгоджується також із приписами частини другої статті 22 ЦК України, відповідно до якої збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Системне тлумачення наведених вище положень чинного законодавства дає підстави вважати, що в разі пошкодження транспортного засобу розмір шкоди, завданої транспортному засобу, що підлягає відшкодуванню страховиком, визначається виходячи з оцінки вартості витрат, які несе власник пошкодженого транспортного засобу при здійсненні його відновлювального ремонту.

Для правильного вирішення спорів, пов`язаних з відшкодуванням шкоди, важливе значення має розподіл між сторонами обов`язку доказування, тобто визначення, які юридичні факти повинен довести позивач або відповідач.

Виходячи з цього, позивач повинен довести факт спричинення збитків, обґрунтувати їх розмір, довести безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням збитків і розмір відшкодування. Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою потерпілої сторони.

Законодавством установлено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи, і має бути визначено внаслідок незалежної оцінки та зазначено у звіті про оцінку збитків.

Натомість позивач доводить розмір збитків у даній справи калькуляцією витрат на відновлення трамвайного вагона № 3332, яка зроблена ним самим на підставі розрахунку трудовитрат на ремонт трамвайного вагона та розрахунку матеріалів на його відновлення.

У відповідності з вказаною калькуляцією розмір збитку складає 56 782,96 грн.

Між тим, позивач під час обґрунтування розрахунку трудовитрат не надав доказів врахування умовно-постійних витрат, тобто витрат матеріальних і трудових ресурсів на виробництво і реалізацію продукції (товарів, робіт, послуг), що не залежать від обсягів виробництва, а зумовлені тільки структурою та організацією управління виробництвом. Насамперед суд має на увазі заробітну платню працівників позивача, які здійснювали ремонтні роботи, та отримали б зарплату незалежно від факту наявності чи відсутності дорожньо-транспортної пригоди. Позивач з цього приводу стверджує, що заробітна плата цих працівників залежить від обсягу виконаних робіт, крім того вони могли б бути задіяні на інших роботах у разі відсутності ДТП, проте належних розрахунків та доказів врахування цих обставин до матеріалів справи не надав. За наявними у справі доказами суд позбавлений можливості самостійно здійснити такі розрахунки.

З урахуванням всіх зазначених вище обставин суд вважає, що позивач не довів належними доказами розмір заявленої до стягнення шкоди.

Також щодо недоотриманих доходів у розмірі 4 767,95 грн суд зазначає наступне.

Упущена вигода входить до складу збитків та визначається як доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (пункт 2 частини 2 статті 22 ЦК України).

Неодержаний дохід (упущена вигода) це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. Якщо ж кредитор не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх, шкода з боржника не стягується.

У постанові по справі № 922/3928/20 від 30.092021 Касаційний господарський суд визначив критерії для розрахунку розміру збитків у вигляді упущеної вигоди та стандарти його доказування.

Згідно з цією постановою, критеріями визначення (обчислення) розміру збитків у вигляді упущеної вигоди є:

- звичайні обставини (умови цивільного / господарського обороту);

- розумні витрати;

- компенсаційність відшкодування збитків.

Збитки у вигляді упущеної вигоди підлягають відшкодуванню в таких випадках:

- коли заявлений кредитором неотриманий дохід (майнова вигода) був у межах припущення сторін на момент виникнення зобов`язань;

- втрата доходу є ймовірним результатом порушення зобов`язання іншим контрагентом (боржником);

- дохід не є абстрактним і може бути доведеним з розумним рівнем впевненості.

На підставі вищевикладеного суд зазначає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 4 767,95 грн недоотриманих доходів задоволенню не підлягають, оскільки відповідач у розумінні норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідає лише за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю та майну потерпілої особи, в той час як відшкодування недоотриманих доходів (упущеної вигоди) цим Законом не передбачено.

У відповідності до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідним, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд також зазначає, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyondreasonabledoubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Аналогічну правову позицію викладено у Постанові ВС від 18.01.2021 по справі №915/646/18.

Слід також зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 р. (заява №4909/04), відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 73-80, 86, 123, 124, 129, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Комунального підприємства «Одесміськелектротранс» (65007, м. Одеса, вул. Водопровідна, буд.1; ) до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» (01133, м. Київ, вул. Лесі Українки, буд. 9; ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення 41 744,13 грн відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено 29 травня 2024 р. Повний текст рішення складено та підписано 03 червня 2024 р.

Суддя Р.В. Волков