ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2024 р. м. Житомир Справа № 906/69/23

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.

секретар судового засідання: Бондарчук А.І.

за участю представників сторін:

від позивача (за первісним позовом): Тестова Н.В. - паспорт НОМЕР_1 від 28.02.1996;

Лященко А.М. - ордер АІ №1430221 від 24.07.2023,

від відповідачів 1,2 (за первісним позовом): Сіра А.В. - ордер АМ №1042125 від 09.02.2023,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом ОСОБА_1

до 1. ОСОБА_2

2. ОСОБА_3

3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Логіст Інвест"

про визнання недійсним договору дарування частки у статутному капіталі, акту приймання-передачі частки, стягнення (витребування з володіння) частки в статутному капіталі, скасування державної реєстрації (з урахуванням заяви від 20.03.2023 про зміну предмета позову)

та

за зустрічним позовом ОСОБА_2

до 1. ОСОБА_1

2. ОСОБА_4

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Логіст Інвест" та ОСОБА_3

про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статному капіталі, визнання недійсним акту приймання-передачі частки в статутному капіталі,

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, згідно якого (з урахуванням заяви від 20.03.2023 про зміну предмета позову) просить:

- визнати недійсним договір дарування частки у статутному капіталі ТОВ "Трейд Логіст Інвест", укладений 04.11.2022 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Новоград-Волинського нотаріального округу Житомирської області Качан В. О. за р. №5452 та акт прийому-передачі частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Логіст Інвест", укладений 04.11.2022 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , засвідчений приватним нотаріусом Новоград-Волинського нотаріального округу Житомирської області Качан В.О. за р. №5453, №5454;

- стягнути (витребувати з володіння) ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 частку в статутному капіталі ТОВ "Трейд Логіст Інвест" у розмірі 30% статутного капіталу ТОВ "Трейд Логіст Інвест" загальною вартістю 300000,00 грн;

- скасувати державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, 05.11.2022, 10:13:16, 004001849, зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи, ОСОБА_5 , Новоград-Волинська державна нотаріальна контора.

Ухвалами від 09.01.2023, враховуючи вимоги ч.6 ст.176 ГПК України, суд направив запит до Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , 17.01.2023.

Одночасно з позовними матеріалами позивач подала заяву про забезпечення позову, у задоволенні якої суд ухвалою від 10.01.2023 відмовив.

Ухвалою від 10.01.2023 позовну заяву залишено без руху, надано час для усунення недоліків.

19.01.2023 до суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 24.01.2023 суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання суду на 16.02.2023.

08.02.2023 до суду від представника відповідача-1 та відповідача-2 надійшли відзиви на позовну заяву.

09.02.2023 до суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову.

Ухвалою від 14.02.2023 суд повернув без розгляду заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову від 08.02.2023.

15.02.2023 до суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову.

15.02.2023 до суду від представника відповідача-1 надійшла зустрічна позовна заява про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ "Трейд Логіст Інвест", укладеного 03.10.2022 між ОСОБА_4 , що діяла на підставі довіреності ОСОБА_2 від 11.03.2022, зареєстрованої у реєстрі за №1063, та ОСОБА_1 , визнання недійсним акта приймання-передачі частки в статутному капіталі ТОВ "Трейд Логіст Інвест", укладеного 03.10.2022 між ОСОБА_4 , що діяла на підставі довіреності від 11.03.2022, зареєстрованої у реєстрі за №1063 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та посвідченого 05.10.2022 приватним нотаріусом Новоград-Волинського районного нотаріального округу Лінкевичем Б.А. за №1266, 1267.

У зв`язку з перебуванням судді Вельмакіної Т.М. на лікарняному, справа №906/69/23, призначена на 16.02.2023 об 11:30, в судове засідання не вносилась.

Ухвалою від 17.02.2023 суд відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 15.02.2023 про забезпечення позову.

Ухвалою від 06.03.2023 суд призначив підготовче засідання на 21.03.2023.

21.03.2023 до суду від представника позивача надійшли заява про зміну предмету позову та заперечення від 20.03.2023 на об`єднання первісного із зустрічним позовів.

Ухвалою від 21.03.2023 суд продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів, відклав підготовче засідання на 17.04.2023.

04.04.2023 до суду від представника відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого останній надав заперечення на заяву позивача про зміну предмета позову.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.04.2023 скасовано ухвалу Господарського суду Житомирської області від 17.02.2023 про відмову в задоволенні заяви в забезпеченні позову та постановлено нову ухвалу, якою заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково, вжито заходів забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_3 в будь-який спосіб відчужувати частку в статутному капіталі ТОВ "Трейд Логіст Інвест" в розмірі 30% від статутного капіталу товариства до набрання законної сили рішенням суду у справі, а також шляхом накладення арешту на корпоративні права ТОВ "Трейд Логіст Інвест", а саме на частку ОСОБА_3 у розмірі 300000,00 грн, що становить 30% в статутному капіталі ТОВ "Трейд Логіст Інвест", до набрання законної сили рішенням суду у справі. В іншій частині в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою від 17.04.2023 суд прийняв до розгляду заяву від 20.03.2023 про зміну предмета позову, зустрічний позов прийняв до спільного розгляду з первісним, продовжив строк підготовчого провадження на підставі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, відклав підготовче засідання на 23.05.2023.

22.05.2023 до суду від представника позивача (за первісним позовом) надійшов відзив на зустрічну позовну заяву відповідача-1.

22.05.2023 до суду від представника позивача (за первісним позовом) надійшла відповідь на відзив на первісний позов.

23.05.2023 до суду від відповідача-2 (за зустрічним позовом) надійшов відзив на зустрічний позов.

23.05.2023 до суду від представника позивача (за зустрічним позовом) надійшло клопотання про витребування доказів.

У зв`язку з перебуванням судді Вельмакіної Т.М. на лікарняному, справа №906/69/23, призначена на 23.05.2022 об 11:00, в судове засідання не вносилась.

Ухвалою від 29.05.2023 суд призначив підготовче засідання на 13.06.2023.

05.06.2023 до суду від представника позивача (за первісним позовом) надійшли заперечення на клопотання про витребування доказів.

12.06.2023 до суду від представника позивача (за первісним позовом) надійшла заява про залучення до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача за зустрічним позовом приватного виконавця Звягельського нотаріального округу Лінкевича Б.А.

Протокольною ухвалою від 13.06.2023 суд оголосив перерву в підготовчому засіданні до 03.07.2023.

03.07.2023 до суду від представника відповідача-1 (за первісним позовом) надійшло клопотання про поновлення процесуальних строків для прийняття та долучення до матеріалів справи договорів купівлі-продажу транспортних засобів.

03.07.2023 до суду від представника відповідача-1 (за первісним позовом) надійшло клопотання про поновлення строку на подання клопотання про витребування доказів та витребування доказів.

Ухвалою від 03.07.2023 суд відмовив у задоволенні заяви від 09.06.2023 про залучення у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, відклав підготовче засідання на 24.07.2023, в порядку ст.81 ГПК України витребував документи.

11.07.2023 до суду від представника відповідача-1 (за первісним позовом) надійшло клопотання про залучення до участі у справі за зустрічним позовом в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_3 та ТОВ "Трейд Логіст Інвест".

21.07.2023 представником позивача (за первісним позовом) подано клопотання про визнання поважними причин пропуску строку для подання клопотання про долучення доказів до матеріалів справи та його поновлення, долучення документів до матеріалів справи.

21.07.2023 до суду від відповідача-2 (за зустрічним позовом) надійшло пояснення на виконання вимог ухвали суду від 03.07.2023.

24.07.2023 до суду від представника позивача (за первісним позовом) надійшло клопотання про виклик відповідача-2 (за первісним позовом) для дачі особистих пояснень, а також пояснення на виконання вимог ухвали суду від 03.07.2023 та додаткові пояснення, клопотання про визнання поважними причин пропуску процесуального строку та його поновлення, долучення до матеріалів справи документів.

Ухвалою від 24.07.2023 суд продовжив строк підготовчого провадження, залучив до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача за зустрічним позовом - ТОВ "Трейд Логіст Інвест" та ОСОБА_3 , відкладено підготовче засідання на 14.09.2023, в порядку ст.81 ГПК України витребувано документи.

13.09.2023 до суду від представника відповідача-1 (за первісним позовом) надійшла заява про виклик в якості свідка приватного нотаріуса Звягельського нотаріального округу Лінкевича Б.А., клопотання про долучення до матеріалів справи доказів.

13.09.2023 до суду від представника позивача (за первісним позовом) надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

14.09.2023 до суду від представника відповідача-1 (за первісним позовом) надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів.

Ухвалою від 14.09.2023 суд продовжив строк підготовчого провадження, відклав підготовче засідання на 18.10.2023.

У зв`язку з проведенням регламентних робіт Житомирським РЕМ АТ "Житомиробленерго" 18.10.2023 з 9:00 до 16:00 приміщення Господарського суду Житомирської області було відключено від електропостачання, тому справа в судове засідання не вносилася.

Ухвалою від 18.10.2023 суд призначив підготовче засідання на 09.11.2023.

08.11.2023 до суду від представника відповідача-1 (за первісним позовом) надійшло клопотання про поновлення ОСОБА_2 строку на подання клопотання та витребування доказів.

Ухвалою від 09.11.2023 суд відмовив у поновленні ОСОБА_2 строку на подання клопотання про витребування доказів від 08.11.2023, залишив без розгляду клопотання про витребування доказів.

Ухвалою від 09.11.2023 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 11.12.2023.

11.12.2023 до суду від позивача (за первісним позовом) надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку з перебуванням на лікарняному.

11.12.2023 від представника відповідача-2 (за первісним позовом) надійшла заява, у якій повідомлено про неможливість розгляду справи за відсутності позивача (за первісним позовом) та відсутність заперечень щодо відкладення розгляду справи.

11.12.2023 до суду від представника позивача (за первісним позовом) надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

11.12.2023 до суду від приватного нотаріуса Звягельського нотаріального округу Лінкевича Б.А. надійшло клопотання, у якому зазначено про неможливість прибути в судове засідання.

Ухвалою від 11.12.2023, враховуючи клопотання представників сторін та неявку в судове засідання нотаріуса Лінкевича Б.А., суд відклав розгляд справи на 15.01.2024.

Ухвалою від 15.01.2024, враховуючи клопотання представника позивача (за первісним позовом), суд відклав розгляд справи по суті на 09.02.2024.

07.02.2024 до суду від представника відповідача-1 (за первісним позовом) надійшли додаткові пояснення.

08.02.2024 до суду від представника позивача (за первісним позовом) надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У зв`язку з перебуванням судді Вельмакіної Т.М. на лікарняному в період з 07.02.2024 по 12.02.2024, справа №906/69/23 в судове засідання 09.02.2024 не вносилась.

Ухвалою від 15.02.2024 суд призначив судове засідання на 19.03.2024 (резервна дата 25.03.2024 о 10:30).

22.02.2024 через систему "Електронний суд" надійшло клопотання представника позивача за первісним позовом про відкладення розгляду справи, у зв`язку з її перебуванням у щорічній основній відпустці з 15.03.2024 по 22.03.2024.

15.03.2024 через систему "Електронний суд" надійшло клопотання представника позивача за первісним позовом про відкладення розгляду справи, у зв`язку з її участю в іншому судовому засіданні.

Зважаючи на подані клопотання позивача та її представника, ухвалою від 19.03.2024 суд відклав розгляд справи по суті на 25.03.2024.

Ухвалою від 25.03.2024 суд відклав розгляд справи по суті на 05.04.2024 та викликав у судове засідання ОСОБА_2 (позивача за зустрічним позовом) та ОСОБА_4 (відповідач2 за зустрічним позовом).

Ухвалою від 05.04.2024 суд відклав розгляд справи по суті на 06.05.2024 з метою повторного виклику у судове засідання ОСОБА_2 (позивача за зустрічним позовом) та ОСОБА_4 (відповідач2 за зустрічним позовом).

Ухвалою від 06.05.2024 суд призначив судове засідання на 21.05.2024.

21.05.2024 через систему "Електронний суд" від представника позивача (за первісним позовом) надійшла письмово викладена її промова в судових дебатах.

21.05.2024 представник відповідачів1,2 (за первісним позовом) заявила клопотання про долучення до матеріалів справи копії листа від 06.01.2023, що помилково не був наданий до матеріалів справи, однак на який покликалися сторони у своїх поясненнях. Представники позивача щодо долучення цього документа не заперечували.

Ухвалою від 21.05.2024 на стадії судових дебатів суд оголосив перерву в судовому засіданні по суті до 29.05.2024.

У засіданні суду представник відповідачів 1,2 (за первісним позовом) заявила усне клопотання щодо зупинення провадження у справі у зв`язку з розглядом іншої справи, що має значення для даної справи (№285/7150/23 за позовом ОСОБА_2 до Приватного нотаріуса Звягельського нотаріального округу Лінкевича Броніслава Адамовича про оскарження вчинення нотаріальної дії та стягнення моральної шкоди), у задоволенні якого суд відмовив, з огляду на те, що норми ГПК України не передбачають зупинення провадження у справі на стадії розгляду справи по суті, а також тому, що відсутня об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої, оскільки зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, що з урахуванням п.5 ч.1 ст.227 ГПК України виключає можливість зупинення провадження у справі. Водночас суд враховує, що сторони не позбавлені права, при наявності підстав, подати заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Представник позивача (за первісним позовом) підтримала позовні вимоги у повному обсязі (з урахуванням заяви від 20.03.2023 про зміну предмета позову). Стосовно задоволення зустрічного позову заперечила, налогошувала на тому, що позивачем (за зустрічним позовом) обрано невірний спосіб захисту, оскільки належним способом захисту є звернення позивача (за зустрічним позовом) з позовною вимогою щодо визначення розмірів часток учасників товариства. Повідомила, що у випадку прийняття рішення на користь позивача (за первісним позовом) має намір подати клопотання щодо стягнення судових витрат.

Представник відповідачів1,2 (за первісним позовом) просила відмовити в задоволенні позовних вимог за первісним позовом (з урахуванням заяви від 20.03.2023 про зміну предмета позову) та задовольнити позовні вимоги за зустрічним позовом. Повідомила, що у випадку прийняття рішення на користь позивача (за первісним позовом) має намір подати клопотання щодо стягнення судових витрат.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позовних вимог позивач (за первісним позовом) вказує, що 03.10.2022 між нею та ОСОБА_4 , яка діяла як представник відповідача-1 (за первісним позовом) - ОСОБА_2 на підставі довіреності від 11.03.2022 №1063, був укладений договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Логіст Інвест", відповідно до умов якого ОСОБА_4 передала ОСОБА_1 частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Логіст Інвест" у розмірі 30% статутного капіталу товариства номінальною вартістю 300000,00 грн за ціною 150000,00 грн., а також акт приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Логіст Інвест", посвідчений приватним нотаріусом Новоград-Волинського районного нотаріального округу Лінкевичем Б.А. за №1266, 1267.

Однак, як зазначає позивач (за первісним позовом), звернувшись 14.12.2022 до державного реєстратора щодо проведення відповідної державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу ТОВ "Трейд Логіст Інвест", вона дізналася про те, що ОСОБА_2 04.11.2022 уклала з ОСОБА_3 договір дарування частки у статутному капіталі ТОВ "Трейд Логіст Інвест", посвідчений приватним нотаріусом Новоград-Волинського нотаріального округу Житомирської області Качан В.О. за №5452, відповідно до якого ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_3 частку в статутному капіталі ТОВ "Трейд Логіст Інвест" у розмірі 30% статутного капіталі Товариства загальною вартістю 300000,00 грн, тобто, ту ж частку, яку 03.10.2022 вже продала ОСОБА_1 ОСОБА_4 , діючи як представник ОСОБА_2 на підставі довіреності від 11.03.2022 №1063.

Позивач (за первісним позовом) звернулася до суду з вказаним позовом, зсилаючись на те, що відповідач-1 (за первісним позовом) відчужила частку в статутному капіталі ТОВ "Трейд Логіст Інвест" відповідачу-2 (за первісним позовом) за договором дарування частки від 04.11.2022, яка на той час уже їй не належала, у зв`язку з тим, що уже була відчужена та належала на праві власності позивачу на підставі договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 03.10.2022.

У відзивах на позовну заяву відповідач-1 (за первісним позовом) та відповідач-2 (за первісним позовом) (а.с.104-121, т.1) вказують на те, що позивачем (за первісним позовом) обрано невірний спосіб захисту, оскільки заявлено одночасно позовні вимоги про витребування майна із чужого незаконного володіння (віндикаційний позов) і про визнання недійсним правочину (негаторний позов), а також тому, що визнання недійсним оспорюваного договору призведе до повернення частки у розмірі 30% у власність саме ОСОБА_2 , а не позивача, що не відновить її прав, щодо порушення яких вона стверджує. Зазначає, що позивач по справі не є стороною оспорюваного договору дарування та акту, тому заявляючи таку вимогу має довести, які його права порушені. Стверджують, що права позивача не порушені діями відповідача-1, що виражені в укладенні оскаржуваного правочину та вказаний правочин відповідає вимогам чинного законодавства України, зобов`язання по ньому були повністю виконані. Зазначають, що позивач не є власником частки у статутному капіталі ТОВ "Трейд Логіст Інвест" у розмірі 30% статутного капіталу загальною номінальною вартістю 300000,00 грн, оскільки набуття права власності на частку у статутному капіталі товариства, пов`язане не лише з укладенням договору купівлі-продажу, а й обов`язковим переданням частки, що оформляється актом приймання-передачі, підписи на якому мають бути нотаріально засвідчені.

Проте, як зазначають відповідач-1 (за первісним позовом) та відповідач-2 (за первісним позовом), акт приймання-передачі частки в статутному капіталі ТОВ "Трейд Логіст Інвест" у розмірі 30% статутного капіталу товариства номінальною вартістю 30000,00 грн, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Новоград-Волинського районного нотаріального округу Лінкевичем Б.А. за реєстраційним №1266, 1267 є недійсним, оскільки складений з порушенням вимог чинного законодавства України та не відповідає волевиявленню власника частки у статутному капіталі. ОСОБА_2 зазначений договір купівлі-продажу не схвалювала, грошових коштів від продажу своєї частки не отримувала та не мала волі вчиняти правочини, направлені на продаж частки у розмірі 30% статутного капіталу товариства на користь ОСОБА_1 , про що свідчить відсутність її заяви про підтвердження чинності довіреності на укладення вказаного правочину і акту, як це передбачено ч.18 п.1 постанови Кабінету Міністрів України №164 від 28.02.2022 "Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану". ОСОБА_2 не надавала заяву про підтвердження дії довіреності від 11.03.2022 за реєстраційним №1063, а тому нотаріусом безпідставно та неправомірно засвідчено акт приймання-передачі частки за реєстраційними №1266, 1267, що свідчить про те, що у ОСОБА_1 не виникло право власності на частку в статутному капіталі ТОВ "Трейд Логіст Інвест" у розмірі 30% статутного капіталу номінальною вартістю 30000,00 грн, тому вимога щодо витребування вказаної частки на її користь є безпідставною.

Вказують, що ОСОБА_2 , реалізуючи своє право власності на частку в статутному капіталі товариства, 04.11.2022 уклала договір дарування частки у статутному капіталі ТОВ "Трейд Логіст Інвест" у розмірі 30% статутного капіталу з ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Новоград-Волинського районного нотаріального округу Житомирської області Качан В.О. та зареєстрований в реєстрі за №5452, на виконання якого 04.11.2022 між ними було укладено акт приймання-передачі частки в статутному капіталі ТОВ "Трейд Логіст Інвест", та в подальшому на підставі цих документів було внесено зміни до ЄДР в частині зміни складу учасників товариства.

Відповідач-2 (за первісним позовом) у відзиві на позовну заяву (з урахуванням заяви від 20.03.2023 про зміну предмета позову) (а.с.1-3, т.2) вказує, що позивачем (за первісним позовом) сплачено судовий збір в розмірі 8052,00 грн як за три вимоги немайнового характеру, однак, позовна вимога про стягнення (витребування з володіння) частки (частини частки) у статутному капіталі є вимогою майнового характеру, тому розрахунок судового збору за вказану вимогу має здійснюватися з урахуванням вартості спірного майна, а саме 300000,00 грн, тому за вказану вимогу підлягає сплаті 4500,00 грн судового збору, а з урахуванням двох вимог немайнового характеру 9868,00 грн судового збору. Зазначив, що позивачем (за первісним позовом) заявлено два взаємовиключні способи захисту такі як визнання недійсним договору дарування частки у статутному капіталі товариства та стягнення (витребування з володіння) з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 частки у статутному капіталі товариства, що є недопустимим.

У відповіді на відзив на первісний позов позивач (за первісним позовом) (а.с.57-61, т.2) вказує, що оскаржуваним договором дарування порушено майнові права позивача (за первісним позовом), оскільки за даним правочином позивач (за первісним позовом) поза його волею фактично втратив належне йому майно - частку в статутному капіталі, придбану за договором купівлі-продажу від 03.10.2022. Позивач (за первісним позовом) вважає, що укладення між відповідачами (за первісним позовом) оскаржуваного договору дарування частки у статутному капіталі здійснено останніми виключно з метою приховування такого правочину як купівля-продаж корпоративних прав, тому для відновлення в повній мірі порушених прав та інтересів позивача (за первісним позовом) без необхідності звертатися до суду в подальшому слід як стягнути (витребувати з володіння) частку у статутному капіталі і визнати недійсним договір дарування, за яким зазначена частка перейшла до ОСОБА_3 , так і скасувати державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу.

Також зазначає, що заява на підтвердження дії довіреності була під час вчинення нотаріальних дій з посвідчення підписів на акті приймання-передачі частки у статутному капіталі. Стверджує, що договір дарування частки у статутному капіталі товариства, укладений 04.11.2022 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , є удаваним правочином, що укладений з метою приховати правовідносини купівлі-продажу частки в статутному капіталі, оскільки сторони договору не пов`язані між собою родинними чи іншими зв`язками та відповідно відсутні розумні мотиви дарування майна, яке має значну вартість, сторонній особі, та у зв`язку з передбаченим у законодавстві переважним правом інших учасників товариства на придбання такої частки.

У зустрічній позовній заяві ОСОБА_2 (а.с.152-165, т.1) просить суд:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ "Трейд Логіст Інвест", укладений 03.10.2022 між ОСОБА_4 , що діяла на підставі довіреності від 11.03.2022, зареєстрованої у реєстрі за №1063 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ;

- визнати недійсним акт приймання-передачі частки в статутному капіталі ТОВ "Трейд Логіст Інвест", укладений 03.10.2022 між ОСОБА_4 , що діяла на підставі довіреності від 11.03.2022, зареєстрованої у реєстрі за №1063 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та посвідчений 05.10.2022 приватним нотаріусом Новоград-Волинського районного нотаріального округу Лінкевичем Б.А. за №1266,1267.

Обґрунтовуючи зустрічний позов, ОСОБА_2 стверджує, що відчуження права власності на частку у статутному капіталі ТОВ "Трейд Логіст Інвест" у розмірі 30% статутного капіталу номінальною вартістю 300000,00 грн відбулось без її волевиявлення. Продаж вказаної частки було здійснено за зниженою ціною - 150000,00 грн, що є меншою від номінальної вартості частки - 300000,00 грн. Зазначає, що згоди на укладення такого правочину не надавала і коштів від ОСОБА_1 і ОСОБА_4 за відчужену частку не отримувала, оскаржуваний правочин має наслідком позбавлення ОСОБА_2 права власності на майно у вигляді корпоративних прав. Вказує, що не надавала заяву на підтвердження дії довіреності від 11.03.2022 за реєстраційним №1063, як це передбачено ч.18 п.1 постанови Кабінету Міністрів України №164 від 28.02.2022 "Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану", тому нотаріус безпідставно та неправомірно засвідчив акт приймання-передачі частки, на підставі якого її було протиправно позбавлено майна.

У відзиві на зустрічну позовну заяву (а.с.39-45, т.2) відповідач-1 (за зустрічним позовом) зазначає, що ОСОБА_2 видаючи довіреність від 11.03.2022 ОСОБА_4 усвідомлювала, що наділила останню правом вчинення та підписання правочину, наслідком якого є продаж належної довірителю частки у статутному капіталі ТОВ "Трейд Логіст Інвест" на умовах, відомих представнику. Вважає безпідставними твердження позивача (за зустрічним позовом) про укладення оскаржуваного договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі за заниженою ціною, з огляду на безоплатну передачу нею належної їй частки в статутному капіталі товариства на підставі договору дарування ОСОБА_3 , який не є родичем чи близьким знайомим ОСОБА_2 . Зазначає, що під час укладення договору купівлі-продажу та акту приймання-передачі частки усі необхідні документи на підтвердження наявності повноважень у ОСОБА_4 , у тому числі заява на підтвердження довіреності від 11.03.2022 за №1063 були наявні, у подальшому всі документи, які були у неї на момент вчинення та після вчинення нотаріальних дій, були повернуті позивачу (за зустрічним позовом).

Відповідач-2 (за зустрічним позовом) у відзиві на зустрічну позовну заяву (а.с.69-72, т.2) вказує, що вона діяла виключно в інтересах ОСОБА_2 та в межах наданої останньою довіреності, про скасування довіреності та укладення ОСОБА_2 договору дарування частки в статутному капіталі товариства їй стало відомо лише у грудні 2022 року від ОСОБА_1 . Стверджує, що про укладення оскаржуваного договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі товариства позивачу (за зустрічним позовом) було відомо і вона погоджувала такі дії, на момент засвідчення підписів у нотаріуса на протоколі загальних зборів від 03.10.2022 та акті приймання-передачі частки в статутному капіталі товариства від 03.10.2022 була наявна заява про підтвердження дії довіреності.

Оцінивши в сукупності надані до справи документи, проаналізувавши вимоги законодавства, що регулює спірні правовідносини, господарський суд дійшов висновку про необґрунтованість первісних позовних вимог та наявність підстав для задоволення зустрічних позовних вимог, з огляду на наступне.

Відповідно до статуту ТОВ "Трейд Логіст Інвест" (нова редакція), затвердженого протоколом загальних зборів учасників від 07.07.2020 №2, засновниками товариства є: ОСОБА_1 з часткою у статутному капіталі 40%, ОСОБА_4 з часткою у статутному капіталі 30%, ОСОБА_2 з часткою у статутному капіталі 30% (а.с.35-40, т.1).

Згідно з п.8.2 статуту ТОВ "Трейд Логіст Інвест" учасник товариства має право продати чи іншим чином відступити свою частку (її частину) у статутному капіталі одному або кільком учасникам цього товариства, а також третім особам.

ОСОБА_2 видано ОСОБА_4 нотаріально посвідчену довіреність від 11.03.2022 (а.с.18-19, т.1), якою ОСОБА_4 уповноважено представляти інтереси ОСОБА_2 у будь-яких установах, організаціях та підприємствах, залежно від їх організаційної форми та підпорядкованості, в органах місцевої влади та самоврядування та їх структурних підрозділах будь-якого рівня та будь-якої направленості, органах нотаріату, правоохоронних органах, перед усіма фізичними та юридичними особами, перед усіма третіми особами, в тому числі перед державними, господарськими, адміністративними та іншими установами та організаціями, з питань розпорядження /продажу, відступлення/ за ціною та на умовах за їх розсудом належною позивачу часткою статутного капіталу як учасника ТОВ "Трейд Логіст Інвест" (ідентифікаційний код 41943838) з усіма правами, обов`язками та повноваженнями, наданими відповідачу-1 як учаснику товариства установчими документами товариства та чинним законодавством. Для чого уповноваженому представнику надається право: розписуватись від імені відповідача-1 на документах, в тому числі підписувати заяви, зокрема заяви про сімейний стан відповідача-1 та про належність відповідачу-1 вищевказаної частки статутного капіталу на праві особистої приватної власності, підписувати заяви про вихід зі складу засновників ТОВ, укласти та підписати договір купівлі-продажу частки статутного капіталу, акт прийому-передачі, подавати будь-які довідки та документи, які стосуються виконання цієї довіреності, брати участь у загальних зборах підприємства від імені відповідача-1 з правом голосу, підписувати рішення (протоколи) засновників ТОВ, установчі документи, зміни та доповнення до статуту ТОВ (нову редакцію), реєструвати їх у встановленому законом порядку у відповідному органі державної реєстрації, здійснити необхідні грошові розрахунки, одержувати всі необхідні довідки та документи, одержувати інформацію про діяльність ТОВ, розпоряджатися (продати, відступити) належною відповідачу-1 часткою статутного капіталу ТОВ за ціну та на умовах за їх розсудом, одержувати належні відповідачу-1 гроші, а також вчиняти будь-які інші дії, передбачені чинним законодавством України для такого роду уповноважень, які належало б виконувати відповідачу-1 особисто, якби вона особисто займалася цим питанням, та які на думку представників будуть доцільними для правильного і ефективного виконання довіреності.

Довіреність надана терміном дії на один рік і зберігає чинність до 11.03.2023, якщо раніше зазначеного строку не буде відповідачем-1 скасовано в передбаченому для того законом порядку, про що представник буде повідомлений письмово.

Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Демецькою С.Л. та зареєстрована в реєстрі за №1063.

Як встановлено судом, між ОСОБА_4 , яка діяла на підставі довіреності ОСОБА_2 від 11.03.2022, та ОСОБА_1 03.10.2022 був укладений договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "Трейд Логіст Інвест" у простій письмовій формі без нотаріального посвідчення.

Відповідно до п.1 договору, продавець передає у власність покупцю, а покупець приймає у власність вклад в статутному капіталі ТОВ "Трейд Логіст Інвест", статутний капітал якого складає 1000000,00 грн, та зобов`язується здійснити всі необхідні дії для внесення змін до установчих документів та проведення їх державної реєстрації у відповідності із законодавством України.

Вклад, що відчужується продавцем, становить 30% статутного капіталу товариства, що складає 300 000,00 грн. Вклад, що відчужується, сплачений продавцем повністю та належить йому на праві власності, на підставі статуту ТОВ "Трейд Логіст Інвест" (п.2 договору).

Згідно з п.3 договору, продаж здійснюється за ціною 150000,00 грн. Сторони піжтверджують факт повного розрахунку за відчужувану частку в статутному капіталі ТОВ "Трейд Логіст Інвест" до підписання цього договору та відсутність по відношенню один до одного будь-яких претензій фінансового характеру.

В результаті придбання частки за цим договором, покупець отримує у власність 30% статутного капіталу товариства, номінальною вартістю 300000,00 грн (п.4 договору).

У п.7 договору сторони підтверджують, що вони не визнані судом недієздатними чи обмежено дієздатними; укладання договору відповідає їхнім інтересам; волевиявлення є вільним і усвідомленим і відповідає їхній внутрішній волі; умови договору зрозумілі, і відповідають реальній домовленості сторін; договір не приховує іншого правочину і спрямований на реальне настання наслідків, які обумовлені у ньому.

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по цьому договору. Після укладення даного договору до установчих документів товариства повинні бути внесені відповідні зміни, оформлені у встановленому чинним законодавством порядку (п.8 договору).

Право власності покупця на вклад, зазначений в п.2 даного договору, виникає з моменту підписання договору з необхідністю подальшої державної реєстрації змін та доповнень до статуту товариства або нової редакції статуту товариства, що містить відповідні зміни (п.9 договору).

Згідно з п.10 договору, підписання сторонами даного договору свідчить про те, що передача-приймання відчужуваного вкладу товариства відбулась. З метою внесення змін до установчих документів сторони мають підписати акт прийому-передачі частки у статутному капіталі товариства та нотаріально посвідчити цей акт.

Згідно з розпискою від 03.10.2022 ОСОБА_4 , діючи на підставі довіреності від 11.03.2022 учасника ТОВ "Трейд Логіст Інвест" ОСОБА_2 , отримала від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 150000,00 грн за вклад в статутному капіталі ТОВ "Трейд Логіст Інвест" (а.с.53, т.2).

На виконання вказаного договору був складений акт приймання-передачі відчуженої частки, підпис на якому від імені ОСОБА_2 виконано ОСОБА_4 як повіреним на підставі довіреності від 11.03.2022. Справжність підпису ОСОБА_4 посвідчив приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу Лінкевич Б.А. (а.с.9-10, т.1).

В подальшому довіреність ОСОБА_2 , видану ОСОБА_4 , скасовано за заявою ОСОБА_2 про скасування довіреності від 14.10.2022 за реєстраційним №4571 (а.с.181, т.1).

У матеріалах справи міститься повідомлення ОСОБА_2 від 18.10.2022 ОСОБА_4 про скасування довіреності від 11.03.2011 без доказів його направлення останній (а.с.25, т.3).

Повідомлення ОСОБА_2 від 18.10.2022 про скасування довіреності від 11.03.2011 було направлено 20.10.2022 ОСОБА_4 , про що свідчить надана представником позивача (за первісним позовом) паперова копія електронного доказу - листування в месенджері "Вайбер" між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с.49, т.2).

Водночас, суд встановив, що 04.11.2022 між ОСОБА_2 (дарувальник) та ОСОБА_3 (обдаровуваний) укладено договір дарування частки у статутному капіталі ТОВ "Трейд Логіст Інвест", посвідчений приватним нотаріусом Новоград-Волинського районного нотаріального округу Житомирської області Качан В.О. за №5452, відповідно до п.1.1 якого дарувальник зобов`язується передати, а обдаровуваний зобов`язується прийняти в дар частку в статутному капіталі (фонді) ТОВ "Трейд Логіст Інвест", що становить 30% статутного капіталу загальною вартістю 300000,00 грн з усіма правами та обов`язками, що належать учаснику ТОВ "Трейд Логіст Інвест" відповідно до нової редакції Статуту ТОВ "Трейд Логіст Інвест" та законодавства України (а.с.164, т.2).

Розмір частки, що передається, становить 30% від загального розміру статутного капіталу (фонду) ТОВ "Трейд Логіст Інвест", загальною вартістю 300000,00 грн (п.1.3 договору).

Згідно з п.2.1 договору право власності у обдаровуваного на частку в статутному капіталі (фонді), що є предметом цього договору, виникає з моменту підписання цього договору та проведення всіх передбачених законодавством реєстраційних дій.

04.11.2022 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 складено акт прийому-передачі частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Логіст Інвест" у розмірі 30% статутного капіталу товариства загальною вартістю 300000,00 грн, справжність підписів сторін на якому засвідчена приватним нотаріусом Новоград-Волинського районного нотаріального округу Житомирської області Качан В.О. за №5453, №5454 (а.с.11, т.1).

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 05.11.2022 державним нотаріусом Новоград-Волинської державної нотаріальної контори Ружицьким О.Д. проведена державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу ТОВ "Трейд Логіст Інвест" щодо зміни складу засновників (учасників юридичної особи), відповідно до яких засновниками (учасниками) юридичної особи є: ОСОБА_1 з часткою в статутному капіталі 40%, ОСОБА_4 з часткою в статутному капіталі 30%, ОСОБА_3 з часткою в статутному капіталі 30% (а.с.127-129, т.1).

Згідно з ч.1, 2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статті 15, 16 ЦК України визнають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

За статтею 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Договором, згідно зі ст.626 ЦК України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ст.638 ЦК України).

Згідно зі ст. 190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважаються, зокрема, майнові права та обов`язки, в тому числі і частка в статутному капіталі господарського товариства.

Згідно з положеннями частин 1, 4, 5 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", учасник товариства має право відчужити свою частку (частину частки) у статутному капіталі товариства оплатно або безоплатно іншим учасникам товариства або третім особам. Учасник товариства може встановити вимогу нотаріального посвідчення правочину з відчуження, застави частки такого учасника у статутному капіталі відповідного товариства та скасувати таку вимогу, відомості про що вносяться до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань у порядку, визначеному законом. Така вимога учасника, а також скасування учасником цієї вимоги є одностороннім правочином та підлягає нотаріальному посвідченню. Договір, за яким виникнення, зміна чи припинення прав та обов`язків щодо відчуження частки у статутному капіталі товариства обумовлені обставинами, вчиняється у письмовій формі. Істотними умовами такого договору є розмір частки у статутному капіталі товариства, що відчужується, ціна договору, обставини, що обумовлюють настання, зміну або припинення прав та обов`язків сторін щодо відчуження частки у статутному капіталі товариства, строк дії договору.

Підставою для переходу права власності на частку в статутному капіталі, зокрема до третьої особи та, відповідно, припинення права власності учасника на таку частку з набуттям його третьою особою, є спрямований на відчуження частки правочин, вчинений учасником товариства та іншою особою. Відчуження відбувається на підставі договору купівлі-продажу, міни або дарування тощо (подібний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.10.2019 у справі № 909/1294/15).

Частиною 1 статті 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Дарунком можуть бути майнові права, якими дарувальник володіє або які можуть виникнути у нього в майбутньому (ч.2 ст.718 ЦК України).

Договір дарування майнового права та договір дарування з обов`язком передати дарунок у майбутньому укладається у письмовій формі. У разі недодержання письмової форми цей договір є нікчемним (ч.3 ст. 719 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 720 ЦК України, право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття.

Порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення.

Одним із загальних способів захисту цивільного права або інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, є визнання правочину недійсним (п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1-3 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 3, 5 та 6 статті 203 Цивільного кодексу України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Отже, правом оспорювати правочин ЦК України законодавець наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, які не є сторонами правочину, визначаючи статус цих осіб як "заінтересовані особи".

У п. 53 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.02.2021 у справі № 904/2979/20 міститься висновок, що вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (ч. 3 ст. 215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки, від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

При вирішенні спору про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи ст. 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права особи чи інтересу. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи чи інтерес, за захистом якого позивач звернувся до суду; яке саме право порушено чи інтерес та в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права чи інтересу, якщо воно мало місце.

З аналізу статей 16, 203, 215 ЦК України вбачається, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним як способу захисту є усталеним у судовій практиці (подібні висновки містяться у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.02.2021 у справі № 904/2979/20, у постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-78цс13, від 11.05.2016 у справі № 6-806цс16).

Недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення приватних прав та інтересів або ж їх відновлювати. До правових наслідків недійсності правочину належить те, що він не створює юридичних наслідків. Тобто, правовим наслідком недійсності договору є по своїй суті "нівелювання" правового результату породженого таким договором (тобто вважається, що не відбулося переходу/набуття/зміни/встановлення/припинення прав взагалі).

Частиною 1 ст. 167 ГК України встановлено, що корпоративними правами є права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

При цьому, ЦК України та корпоративне законодавство України (в цьому випадку, Закон України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю") не містять норм, які б унеможливлювали захист корпоративних прав та інтересів учасника товариства шляхом визнання правочину недійсним, укладеного між одним з учасників товариства і третьою особою, якщо цим договором порушуються корпоративні права цього учасника чи законний інтерес.

Отже, якщо правочин, укладений між учасником товариства і третьою особою, порушує корпоративні права іншого учасника товариства, зокрема, на управління товариством, правочин може бути визнаний судом недійсним за позовом цього учасника.

Верховним Судом у постанові від 19.01.2022 по справі №924/316/21 вказано, що наведена норма визначає об`єктом захисту саме порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Верховний Суд констатував, що крім учасників правочину (сторін договору), позивачем у справі про визнання недійсним правочину може бути будь-яка заінтересована особа, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин.

У розгляді позову про визнання недійсним оспорюваного правочину суд повинен вирішувати питання про спростування презумпції правомірності правочину та має встановити не лише наявність підстав, з якими закон пов`язує визнання правочину недійсним, але й чи було порушене цивільне право або інтерес особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право (інтерес) порушене та в чому полягає порушення.

Особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено.

При цьому відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові.

У разі з`ясування обставин відсутності порушеного права позивача, судам не потрібно вдаватись до оцінки спірного правочину на предмет його відповідності положенням законодавства.

Отже, встановивши, що позивач не довів наявності у нього порушеного права (інтересу), у задоволенні позову належить відмовити виключно з підстав відсутності порушення цивільних прав та законних інтересів позивача.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові КГС ВС від 29.08.2023 у справі №910/5958/20.

Главою 17 ЦК України унормовано правовідносини представництва при здійсненні правочинів.

Положеннями ч.ч.1, 3 ст.237 ЦК України передбачено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Статтею 239 ЦК України встановлено, що правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.244 ЦК України, представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Статтею 249 ЦК України встановлено, що особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь - який час скасувати довіреність або передоручення. Відмова від цього права є нікчемною. Особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність. Права та обов`язки щодо третіх осіб, що виникли внаслідок вчинення правочину представником до того, як він довідався або міг довідатися про скасування довіреності, зберігають чинність для особи, яка видала довіреність, та її правонаступників. Це правило не застосовується, якщо третя особа знала або могла знати, що дія довіреності припинилася.

Статтею 1003 ЦК України визначено, що у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.

Відповідно до ч.1 ст.1004 ЦК України, повірений зобов`язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення. Повірений може відступити від змісту доручення, якщо цього вимагають інтереси довірителя і повірений не міг попередньо запитати довірителя або не одержав у розумний строк відповіді на свій запит. У цьому разі повірений повинен повідомити довірителя про допущені відступи від змісту доручення як тільки це стане можливим.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався і триває до сьогодні.

З введенням 24.02.2022 воєнного стану прийнято постанову Кабінету Міністрів України № 164 від 28.02.2022 "Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану".

Відповідно до пункту 18 постанови Кабінету Міністрів України №164 від 28.02.2022 "Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану" в редакції 24.06.2022 установлено, що нотаріальне посвідчення договорів щодо відчуження нерухомого майна, цінних паперів, корпоративних прав, іпотеки, про задоволення вимог іпотекодержателя, встановлення довірчої власності на нерухоме майно (у тому числі договорів про внесення змін до таких договорів або їх розірвання (припинення), а також нотаріальне засвідчення справжності підпису на актах приймання-передачі частки (частини частки) у статутному (складеному) капіталі (статутному фонді) юридичної особи, які укладаються (підписуються) від імені фізичної особи - відчужувача (іпотекодавця, довірчого засновника) на підставі довіреності, з дня видачі якої минуло більше одного місяця (більше двох місяців, якщо її посвідчено консульською установою (дипломатичним представництвом) України або відповідно до законодавства іноземної держави), дозволяється за умови отримання нотаріусом заяви довірителя про підтвердження дії довіреності, справжність підпису на якій засвідчено нотаріусом, консульською установою (дипломатичним представництвом) України або відповідно до законодавства іноземної держави, а у разі, коли така довіреність посвідчена нотаріусом без використання спеціальних бланків нотаріальних документів, - також за умови її реєстрації в Єдиному реєстрі довіреностей з внесенням до нього відомостей про наявність повноважень, необхідних представникові для укладення (підписання) відповідного договору (акта). Справжність підпису на такій заяві повинно бути засвідчено нотаріусом не раніше ніж за сім календарних днів, а консульською установою (дипломатичним представництвом) України або відповідно до законодавства іноземної держави - не раніше ніж за один місяць до дня укладення (підписання) відповідного договору (акта).

Постанова Кабінету Міністрів України є нормативно-правовим актом, застосування якого при здійсненні нотаріальної діяльності є обов`язковим, в сукупності з іншим законодавством, яке регулює нотаріальну діяльність. Запровадження спеціальної процедури підтвердження дійсності довіреності мало на меті запобігти її використанню з порушенням прав та законних інтересів довірителя.

Отже, досліджуючи питання чинності довіреності станом на час вчинення дій з її використанням, враховуючи, що довіреність була видана 11.03.2022 і використана для посвідчення оскаржуваних актів 03.10.2022, тобто в період дії наведених положень законодавства, суд, оцінюючи вчинені юридично значимі дії, застосовує їх разом з положеннями ст. 44 Закону України "Про нотаріат".

Так, згідно статті 44 Закону України "Про нотаріат" нотаріус при посвідченні правочинів, вчиненні інших нотаріальних дій за участю уповноваженого представника встановлює його особу відповідно до вимог статті 43 цього Закону, а також перевіряє обсяг його повноважень.

Нотаріусу подається довіреність або інший документ, що надає повноваження представникові. Дійсність довіреності, нотаріально посвідченої відповідно до законодавства України, перевіряється нотаріусом за допомогою Єдиного реєстру довіреностей.

У разі наявності сумнівів щодо уповноваженого представника, а також його цивільної дієздатності та правоздатності нотаріус має право зробити запит до відповідної фізичної чи юридичної особи.

Перевірка повноважень представників осіб за довіреністю або за законом здійснюється за довіреністю або документом, що підтверджує повноваження законного представника.

Нотаріус при посвідченні правочинів, вчиненні інших нотаріальних дій за участю уповноваженого представника встановлює його особу відповідно до вимог статті 43 Закону, а також перевіряє його дієздатність та обсяг наданих йому повноважень.

Дійсність нотаріально посвідченої довіреності перевіряється нотаріусом за Єдиним реєстром довіреностей, за винятком довіреностей, які посвідчено або видано за кордоном компетентними органами іноземних держав, за умови їх легалізації уповноваженими органами. Без легалізації такі довіреності приймаються нотаріусами у тих випадках, коли це передбачено законодавством України, міжнародними договорами, в яких бере участь Україна.

За результатами перевірки дійсності довіреності (її дубліката) виготовляється витяг з Єдиного реєстру довіреностей, який додається до примірника правочину, що залишається у справах нотаріуса.

У разі наявності сумнівів щодо обсягу повноважень уповноваженого представника, а також його цивільної дієздатності нотаріус має право зробити запит до відповідної фізичної або юридичної особи, від імені якої діє представник.

На період введення в Україні воєнного стану, Постановою КМУ №164 було визначено можливість видавати довіреності на білих аркушах, а не на нотаріальних бланках. Вказаною постановою також було передбачено і порядок перевірки дійсності таких довіреностей.

Зокрема пунктом 3 Постанови КМУ №164, визначено, що для перевірки дійсності довіреності, посвідченої на білих аркушах паперу, заінтересована особа звертається з її копією до відповідного нотаріуса, який зобов`язаний протягом двох робочих днів видати довідку про підтвердження або спростування посвідчення ним такої довіреності.

З огляду на те, що наявна в матеріалах справи довіреність, видана 11.03.2022 від імені ОСОБА_2 складена саме на білому аркуші паперу, тому перед тим як вчиняти правочин на підставі вказаної довіреності, заінтересована особа мала звернутися до нотаріуса Демецької С.Л. та пересвідчитися у чинності довіреності.

Аналіз вищевказаних нормативних актів, вказує на те, що документами, які підтверджують дійсність довіреності на момент укладення відповідного правочину чи посвідчення підпису є: витяг з єдиного реєстру довіреностей, якщо довіреність складена на нотаріальному бланку, довідка про підтвердження або спростування посвідчення довіреності, видана нотаріусом, що здійснював посвідчення довіреності на білих аркушах паперу та нотаріально посвідчена заява про підтвердження дії довіреності. І такі документи мають зберігатися у нотаріуса разом із першим примірником правочину.

Однак, таких доказів матеріали справи не містять.

У заяві свідка від 13.07.2023 (а.с.195, т.2) приватний нотаріус Лінкевич Б.А. повідомив, що для вчинення нотаріальних дій стосовно ТОВ "Трейд Логіст Інвест" Тестовою Н.В. та ОСОБА_4 йому були надані всі необхідні документи, серед яких і заява від ОСОБА_2 про підтвердження дії довіреності та розпорядження корпоративними правами, справжність підпису на якій засвідчена нотаріально, однак, оскільки у чинному законодавстві України не передбачено обов`язку зберігати документи, пов`язані з вчиненням нотаріальної дії щодо засвідчення справжності підпису, заява ОСОБА_2 про підтвердження дії довіреності була повернута ОСОБА_4 разом з іншими документами, що були передані для здійснення нотаріальних дій.

Також повідомив, що Міністерством юстиції була здійснена перевірка вчинених ним нотаріальних дій стосовно двох юридичних осіб, а саме ТОВ «ПАРИТЕТ - Н» та ТОВ "Трейд Логіст Інвест", в ході якої були виявлені порушення щодо не зазначення приватним нотаріусом реквізитів документів, а саме заяви на підтвердження дії довіреності.

До матеріалів справи долучено лист №867/9.4-23 від 06.01.2023 (а.с.13-14, т.4), у якому зазначено, що Центральним міжрегіональним Управлінням Міністерства юстиції (м. Київ) було проведено перевірку вчинення приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Лінкевичем Б.А. нотаріальних дій та встановлено часткове порушення п.7.22 розділу VІІ Правил ведення нотаріального діловодства. Згідно вказаного пункту Правил, у разі вчинення нотаріальних дій за участю представника, яка є фізичною особою, у графі 3 Реєстру для реєстрації нотаріальних дій зазначається прізвище, ім`я та по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків, місце проживання представника, реквізити документа, за яким встановлено повноваження представника.

Проаналізувавши в сукупності вищезазначене, твердження ОСОБА_4 та нотаріуса Лінкевича Б.А. про наявність на момент засвідчення підписів у нотаріуса на протоколі загальних зборів товариства від 03.10.2022 та акті приймання-передачі частки в статутному капіталі ТОВ "Трейд Логіст Інвест" від 03.10.2022 заяви ОСОБА_2 на підтвердження дії довіреності, яка була в подальшому передана ОСОБА_2 суд оцінює критично, оскільки вони об`єктивно не підтверджують ті обставини, які спростовує відповідач (за первісним позовом).

Вказані твердження викликають у суду обґрунтований сумнів, враховуючи відсутність будь-яких інших доказів, у сукупності з якими суд міг би, застосувавши критерій вірогідності, прийти до висновку про наявність чи відсутність тих чи інших обставин.

Наявність згоди довірителя на вчинення дій на підставі довіреності спростовується самим довірителем та не підтверджується жодними іншими доказами.

Метою будь-якого правочину є досягнення певних юридичних наслідків, що мають істотне значення для сторін правочину.

Отже, правочин - це вольові, правомірні дії, безпосередньо спрямовані на досягнення правового результату, а саме на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 202, ч. 3 ст. 203 ЦК України головним елементом угоди (правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків.

Підтвердженням відсутності волі ОСОБА_2 на укладення договору купівлі-продажу частки у розмірі 30% статутного капіталу ТОВ "Трейд Логіст Інвест" від 03.10.2022 є відсутність її заяви про підтвердження чинності довіреності від 11.03.2022 та скасування цієї довіреності в подальшому.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 станом на 03.10.2022 не мала повноважень вчиняти дії від імені довірителя Рихальської О.І. на підставі довіреності від 11.03.2022, оскільки з моменту видачі довіреності до моменту вчинення дій пройшло більше місяця, а докази складення довірителем нотаріальної заяви про підтвердження дії цієї довіреності та подання такої заяви нотаріусу у матеріалах справи відсутні.

Укладення договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі товариства в простій письмовій формі не заборонено приписами законодавства, проте укладення лише договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства не породжує виникнення у особи корпоративних прав. Отже, документом, який породжує виникнення корпоративних права та є підставою для внесення відповідних змін до складу учасників товариства є акт приймання-передачі частки в статутному капіталі, підписи на якому підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. У постанові Великої Палати ВС від 08.06.2021 у справі №906/1336/19 викладену правову позицію, відповідно до якої, учинення правочину з відчуження частки не має наслідком автоматичний перехід корпоративних прав від первісного власника до набувача. Договором може бути передбачено, що право власності на частку переходить до набувача з моменту підписання договору, однак для переходу володіння часткою є необхідним волевиявлення обох сторін щодо цього. Передання частки від учасника набувачу може бути, зокрема, кінцевим етапом виконання договору (наприклад, після сплати покупної ціни), що можливо значно пізніше від укладення зобов`язального договору. Відтак акт приймання-передачі частки є документом, що відображає волевиявлення сторін щодо передання володіння від учасника товариства до набувача частки. Для передання частки у статутному капіталі товариства положеннями Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" передбачено нотаріальне засвідчення справжності підписів сторін на акті приймання-передачі частки.

За загальним правилом частини першої статті 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини другої цієї статті ЦК України переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки; до передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно. Отже, як передання майна зазвичай розуміють надання набувачу можливості користування майном, здійснювати панування над ним, мати у своєму господарстві, володіти майном. Тому як передання частки у статутному капіталі товариства слід розуміти надання набувачу можливості здійснювати права учасника товариства. Тобто, набуття права власності на частку у статному капіталі товариства пов`язане не лише з укладенням договору купівлі-продажу, а й обов`язковим переданням частки, що оформляється актом приймання-передачі, підписи на якому мають бути нотаріально засвідченні. Отже, договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі без укладення акту приймання-передачі частки не породжує виникнення прав власності на корпоративні права.

Тому, у разі відсутності повноважень на укладення акту приймання-передачі частки, відсутні повноваження і на укладення відповідного договору купівлі-продажу, а тому такі правочини укладені довіреною особою без належних повноважень є недійсними.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що вимоги зустрічної позовної заяви про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Логіст Інвест" від 03.10.2022 та акту приймання-передачі частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Логіст Інвест" від 03.10.2022, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Водночас, суд вважає безпідставними доводи представника позивача (за первісним позовом) про те, що належним способом захисту є звернення позивача (за зустрічним позовом) з позовною вимогою щодо визначення розмірів часток учасників товариства, з огляду на таке.

Так, власник майна з дотриманням вимог статей 387, 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула його з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для витребування майна оспорювання ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна, документів, що посвідчують відповідне право, рішень загальних зборів, визнання права власності на спірне майно не є ефективним способом захисту прав.

Верховний Суд зазначає, що слід враховувати, що після вибуття в учасника частки поза його волею, виключення учасника зі складу товариства, модуть відбуватися зміни у складі учасників. Статутний капітал може бути збільшено за рахунок додаткових внесків третіх осіб.

Наведене дає підстави для висновку, що після вибуття в учасника частки, з подальшою зміною розміру часток учасників товариства, зміною розміру статутного капіталу товариства та внесенням відповідних змін до Єдиного державного реєстру, в учасника немає іншого ефективного способу судового захисту порушеного права, окрім як звернення до суду з вимогою про встановлення розміру статутного капіталу та розмірів часток учасників товариства, у межах якого суд встановлює та перевіряє обставини, пов`язані з законністю вибуття в учасника частки, та надає оцінку добросовісності поведінки відповідачів, які в разі задоволення позовних вимог будуть позбавлені своїх часток або їх частин у грошовому або відсотковому виразі (постанова КГС у складі ВС від 11.12.2023 у справі №907/922/21).

У даному випадку укладення спірного договору купівлі-продажу та підписання акту до нього фактично не призвело до вибуття учасника частки, зміни розміру часток учасників та розміру статутного капіталу товариства, внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, про що свідчить те, що позивач (за зустрічним позовом) подарувала належну їй частку у статутному капіталі товариства, яка і була предметом спірного договору-купівлі продажу, та саме у зв`язку з відчуженням частки у статутному капіталі шляхом дарування і відбулися вказані вище зміни, з огляду на що неефективними способами захисту прав позивача (за зустрічним позовом) будуть як витребування частки у статутному капіталі, так і визначення розміру часток учасників товариства.

Водночас існування спірного договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі та акту приймання-передачі частки у статутному капіталі товариства породжує правову невизначеність щодо розміру часток учасників товариства та може у майбутньому призвести до позбавлення позивача (за зустрічним позовом) її частки у статутному капіталі товариства та виникнення необхідності повторного звернення до суду, тому саме у заявлений позивачем (за зустрічним позовом) спосіб відбудеться ефективне поновлення її прав.

При цьому оскаржуваний договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі та акт приймання-передачі частки у статутному капіталі товариства спрямовані на позбавлення позивача (за зустрічним позовом) права власності на частку у статутному капіталі товариства та втрату корпоративних прав, позбавлення права участі в товаристві.

Суд звертає увагу на те, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 22.09.2020 у справі №910/3009/18 зазначила, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту.

Виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що задоволення зустрічних позовних вимог призведе до дійсного захисту інтересів позивача (за зустрічним позовом) без необхідності повторного звернення до суду (принцип процесуальної економії).

З урахуванням наведених вище висновків суду стосовно того, що договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі від 03.10.2022 та акт приймання-передачі частки в статутному капіталі від 03.10.2022 були укладені довіреною особою без належних повноважень і є недійсними та не створюють правових наслідків з моменту їх укладення, тому позивач (за первісним позовом) відповідно не набула право власності на частку в статутному капіталі товариства за цим правочином, отже, її права, із зазначених підстав не були порушені, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Суд, не встановивши порушення прав позивача (за первісним позовом) з наведених вище підстав, відмовляє в задоволенні первісного позову.

Водночас суд враховує, що відповідно до ч.1,3 ст. 20 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" учасник товариства має переважне право на придбання частки (частини частки) іншого учасника товариства, що продається третій особі.

Учасник товариства, який має намір продати свою частку (частину частки) третій особі, зобов`язаний письмово повідомити про це інших учасників товариства та поінформувати про ціну та розмір частки, що відчужується, інші умови такого продажу. Якщо жоден з учасників товариства протягом 30 днів з дати отримання повідомлення про намір учасника продати частку (частину частки) не повідомив письмово учасника, який продає частку (частину частки), про намір скористатися своїм переважним правом, вважається, що такий учасник товариства надав свою згоду на 31 день з дати отримання повідомлення, і така частка (частина частки) може бути відчужена третій особі на умовах, які були повідомлені учасникам товариства.

Згідно з правовою позицією Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (Постанова від 15 жовтня 2020 року у справі №916/2303/19), учасники товариства з обмеженою відповідальністю користуються переважним правом купівлі частки у іншого учасника товариства за наявності у нього наміру здійснити відчуження такої частки саме шляхом укладення договору купівлі - продажу. У разі відступлення учасником товариства своєї частки іншим способом, відмінним від її продажу, зокрема шляхом дарування, переважне право на її придбання у інших учасників товариства не виникає.

Право розпорядитись своєю часткою належить власнику цієї частки (учаснику ТОВ, якому належить частка), а тому останній вправі її відчужити, зокрема шляхом укладення договору дарування частки.

Верховний Суд у постанові від 03.11.2022 у справі №912/3747/20 констатував, що власник майна має право вільно володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном. Водночас, якщо законодавством передбачено переважне право інших осіб на купівлю певного майна, то власник майна, який вчинив правочин дарування, має довести розумні мотиви такого правочину. За відсутності таких мотивів (зокрема, у випадку дарування майна, яке має значну вартість, сторонній особі) правочин може бути визнано судом удаваним.

Учасник товариства має право вимагати в судовому порядку переведення на себе прав і обов`язків покупця частки (частини частки), якщо переважне право такого учасника товариства є порушеним (ч.5 ст.20 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю").

Зазначена норма встановлює спеціальний спосіб судового захисту учасника товариства з обмеженою відповідальністю, переважне право якого порушене: такий учасник може звернутися до суду з позовом про переведення на нього прав і обов`язків покупця, який за своєю суттю відповідає такому способу захисту прав та інтересів як зміна правовідношення (пункт 2 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України) та відповідає змісту порушеного переваженого права, способу (характеру) його порушення, наслідкам, які спричинило порушення, а також є найпростішим шляхом, який забезпечує для позивача відновлення та реалізацію відповідного переважного права.

Аналогічні висновки Верховного Суду щодо застосування частини п`ятої статті 20 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 червня 2021 року у справі № 910/2388/20.

Отже, способу захисту, який належним чином захистить переважне право учасника товариства на купівлю частки в статутному капіталі товаристві, за наявності обґрунтованих підстав вважати укладений договір дарування частки в статутному капіталі товариства удаваним, відповідає позовна вимога про визнання договору дарування договором купівлі-продажу та переведення прав покупця частки на позивача.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі Проніна проти України, в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд із цим, за змістом п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України", обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином суд зазначає, що решта долучених до справи доказів та доводів сторін ретельно досліджена і наведених висновків суду не спростовує.

Враховуючи те, що у задоволенні первісного позову суд відмовив, а вимоги зустрічної позовної заяви задоволені повністю, судовий збір, сплачений за зустрічним позовом, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладається судом на відповідачів за зустрічним позовом порівну.

Керуючись статтями 2, 73-79, 86, 123, 129, 233, 236-238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні первісного позову відмовити.

2. Зустрічний позов задовольнити.

3. Визнати недійсним договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Логіст Інвест", укладений 03.10.2022 між ОСОБА_4 , що діє на підставі довіреності ОСОБА_2 від 11.03.2022, зареєстрованої у реєстрі за №1063, та ОСОБА_1 .

4. Визнати недійсним акт приймання-передачі частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Логіст Інвест", укладений 03.10.2022 між ОСОБА_4 , що діє на підставі довіреності ОСОБА_2 від 11.03.2022, зареєстрованої у реєстрі за №1063, та ОСОБА_1 , зареєстрований в реєстрі за №1266, 1267, справжність підписів на якому засвідчено приватним нотаріусом Новоград-Волинського районного нотаріального округу Лінкевичем Б.А.

5. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ід. номер НОМЕР_2 , д.н. ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ід. номер НОМЕР_3 , д.н. ІНФОРМАЦІЯ_2 ) 2684,00 грн витрат по сплаті судового збору.

6. Стягнути з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , ід. номер НОМЕР_4 , д.н. ІНФОРМАЦІЯ_3 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ід. номер НОМЕР_3 , д.н. ІНФОРМАЦІЯ_2 ) 2684,00 грн витрат по сплаті судового збору.

7. Судове засідання для вирішення питання про судові витрати призначити на 06.05.2024 о 12:00 год.

8. Докази для вирішення питання про судові витрати подати протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду - до 03.05.2024.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 07.06.24

Суддя Вельмакіна Т.М.

1 - до справи;

- учасникам справи - через електронний суд.