ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року м.Харків Справа № 913/188/24

Провадження №8/913/188/24

Суддя Господарського суду Луганської області Іванов А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін справу

за позовом Національного комплексу «Експоцентр України», м. Київ,

до Фізичної особи-підприємця Зубенка Павла Костянтиновича , м. Сєвєродонецьк Луганської області,

про стягнення 46 536 грн. 99 коп.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Суть спору: Національний комплекс «Експоцентр України» звернувся до Господарського суду Луганської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Зубенка Павла Костянтиновича , в якій просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 46 536 грн. 99 коп., з яких основний борг в сумі 28 096 грн. 59 коп., 3% річних в розмірі 3 358 грн. 62 коп. та інфляційні втрати в сумі 15 081 грн. 78 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.01.2020 між сторонами було укладено Договір №00/3 від 02.01.2020, відповідно до умов якого Експоцентр надає експлуатаційні та інші послуги на відкритій площі 76 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , а Споживач бере участь у витратах Експоцентру на виконання вказаних послуг пропорційно до займаної ним площі.

Як зазначає позивач, він належним чином виконав свої зобов`язання за Договором та надав послуги якісно, вчасно та в повному обсязі, що підтверджується відповідними Актами надання послуг.

В свою чергу, відповідач зобов`язання за Договором виконав частково, сплативши 9 351 грн. 41 коп., в зв`язку з чим станом на 25.03.2024 його заборгованість становить 28 096 грн. 59 коп.

20.02.2020 позивач звертався до відповідача з Досудовою претензією №11/23970/2 про сплату боргу за Договором №00/3 від 02.01.2020 із вимогою погасити вищезазначену заборгованість, яка була залишена без відповіді.

Вказане стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом про стягнення з відповідача основного боргу, 3% річних та інфляційних втрат.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.03.2024 справу №913/188/24 передано на розгляд судді Іванову А.В.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 01.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання, без виклику сторін.

Запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали надати відзив на позовну заяву з доказами направлення іншій стороні; у разі отримання відповіді на відзив, у п`ятиденний строк з дня її вручення, подати суду обґрунтовані заперечення з доказами направлення іншій стороні; подати контррозрахунок заборгованості в разі незгоди з її розміром, визначеним позивачем, з доказами направлення іншим учасникам справи.

Запропоновано позивачу у разі отримання відзиву на позовну заяву, у п`ятиденний строк з дня його отримання подати суду обґрунтовану відповідь на відзив, з доказами направлення іншій стороні.

Запропоновано відповідачу негайно зареєструватися в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі.

Згідно з ч. 6. ст. 6 ГПК України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Однак відповідач добровільно не зареєстрував свій електронний кабінет в ЄСІТС, тому електронний варіант ухвали від 01.04.2024 про відкриття провадження у справі №913/188/24 було надіслано та доставлено відповідачу на адресу його електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка вказана в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

При цьому, згідно інформації з даного реєстру місцезнаходженням відповідача-1 є: АДРЕСА_2 .

Разом з тим, судом враховано, що Сєвєродонецьку міську територіальну громаду було включено до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій №309 від 22.12.2022.

Тому суд був фактично позбавлений можливості після відкриття провадження у справі надіслати відповідачу копію ухвали засобами поштового зв`язку.

Натомість, відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться в районі проведення антитерористичної операції, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України (з посиланням на вебадресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання.

З огляду на викладене, на офіційному сайті Господарського суду Луганської області було розміщено повідомлення для відповідача про відкриття провадження у справі №913/188/24.

Відтак, суд вважає відповідача належним чином повідомленим про відкриття провадження у справі №913/188/24 та її розгляд в умовах воєнного стану.

Проте, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву від відповідача не надходив.

Натомість 16.04.2024 від позивача надійшла відповідь на відзив в якій зазначає, що 12.04.2024 позивач отримав відзив на позовну заяву від ФОП Зубенка Павла Костянтиновича та не погоджується із викладеними в ньому обставинами.

Позивач вказує, що наявність квитанцій, які відповідач додає до відзиву, ніяк не спростовують наявність заборгованості перед позивачем, а навпаки підтверджують, що відповідачем сплачувалися кошти за надані послуги, що свідчить про визнання ним обов`язку оплачувати отримані послуги.

Також позивач не погоджується з твердженням відповідача про те, що були домовленості про закінчення обслуговування з березня 2020 року та фактичному припиненні забезпеченні комплексом виконання робіт та послуг, пов`язаних з обслуговуванням та утриманням відкритої площі. Оскільки згідно п. 5.1. Договору №00/3 від 02 січня 2020 року, договір діє з 01 січня 2020 року по 30 червня 2020 року включно. Ніяких Додаткових угод чи Угоди про розірвання до Договору №00/3 від 02 січня 2020 року, де було б зафіксовано іншу дату припинення дії даного договору, з відповідачем укладено не було.

Позивач зауважує, що виставляв усі рахунки на оплату відповідачу згідно умов та в межах дії Договору 00/3 від 02 січня 2020 року, а саме: рахунок на оплату №256 від 23 січня 2020 року за лютий 2020 року; рахунок на оплату №1138 від 29 лютого 2020 року за квітень 2020 року; рахунок на оплату №1544 від 31 березня 2020 року за травень 2020 року; рахунок на оплату №2014 від 30 квітня 2020 року за червень 2020 року з використанням системи «М.Е.Doc». Відмови від рахунків чи актів, які були виставлені відповідачу, позивач не отримував, тому вважає їх прийнятими.

В зв`язку з наведеним позивач просив задовольнити позов у повному обсязі.

Суд приймає дану відповідь на відзив та долучає її до матеріалів справи.

В свою чергу, відзив на позовну заяву надійшов до суду від відповідача лише 04.06.2024, в якому відповідач зазначає, що вимоги викладені в позовній заяві не визнає. Звертає увагу на наявність квитанцій на оплату, виставлення рахунків по вже нікчемному договору, домовленостей з позивачем про закінчення обслуговування з березня 2020 року та фактичне припинення комплексом виконання робіт та послуг, пов`язаних з обслуговування та утриманням відкритої площі. Також відповідач вказував на утриманні приватного об`єкта, що розміщувався на території позивача з метою подальшого вилучення грошових коштів.

Суд приймає вказаний відзив, продовжує строк для його подання по день фактичного подання та долучає його з додатками до матеріалів справи.

При цьому, відповідачем у відзиві актуальної адреси його місцезнаходження повідомлено не було. Поряд з цим, подання такого відзиву, хоча й з порушенням строку, свідчить про обізнаність відповідача про відкриття провадження у цій справі.

Частиною 8 ст. 252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

02.01.2020 між Національним комплексом «Експоцентр України» (далі - Експоцентр, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Зубенком Павлом Костянтиновичем (далі - Споживач, відповідач) було укладено Договір №00/3 від 02.01.2020 (надалі - Договір), за умовами п. 1.1. якого Експоцентр надає експлуатаційні та інші послуги на відкритій площі 76 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , а Споживач бере участь у витратах Експоцентру на виконання вказаних послуг пропорційно до займаної ним площі.

Експоцентр зобов`язується забезпечити виконання комплексу робіт та послуг, пов`язаних з обслуговування та утримання відкритої площі. Передати відкриту площу згідно з цим Договором та прийняти після закінчення його дії за Актами передавання-приймання. Забезпечити надання Споживачу комунальних послуг та інших послуг за окрему плату відповідно до діючих розцінок та тарифів. Забезпечити вивезення твердих побутових відходів (п. 2.1. Договору).

За приписами п.п. 2.2.1.-2.2.3. Договору Споживач зобов`язується прийняти відкриту площу за Актом приймання-передавання. Протягом 2 робочих днів після закінчення терміну Договору передати за Актом приймання-передавання Експоцентру відкриту площу. Своєчасно та повному обсязі здійснювати оплату за послуги у відповідності з п. 3.3. цього Договору.

Оплата Споживача за експлуатаційні послуги на відкритій площі становить 7 801,67 грн., ПДВ - 1 560,33 грн., всього - 9 362,00 грн. на місяць згідно Кошторису. (п. 3.1. Договору).

Згідно з п. 3.3. Договору Споживач компенсує витрати Експоцентру на обслуговування електромереж в розмірі 40,3% від вартості фактично спожитої електроенергії, та вартість обслуговування водопровідних та каналізаційних мереж в розмірі та 40,3% від вартості фактично спожитої води та послуг з водовідведення у відповідному місяці.

Пунктом 3.4. Договору передбачено, що оплату за експлуатаційні послуги Споживач здійснює щомісячно до 20 числа поточного місяця за наступний місяць, за спожиті комунальні послуги, плату за обслуговування мереж та послуги по вивезенню сміття Споживач здійснює щомісячно до 20 числа поточного місяця за попередній місяць на підставі кошторису договірної ціни та виписаних рахунків.

Сторони домовилися про те, що будуть здійснювати електронний документообіг для підтвердження господарських операцій, що виникають під час виконання цього Договору, з використанням системи «М.Е.Doc». Підтвердження цих господарських операцій здійснюється з використанням наступних документів, складених у електронній формі: рахунків, актів наданих послуг (п. 4.10. Договору).

За змістом п. 4.11. Договору рахунки, акти наданих послуг, оформлені в електронному вигляді, являють собою електронні документи, інформація в яких зафіксована у вигляді електронних даних. Рахунки, акти наданих послуг містять всі реквізити аналогічних паперових документів, а також деякі інші реквізити, передбачені даним Договором.

Відповідно до п. 4.16. Договору отриманий з використанням системи «М.Е.Doc» Замовником від Виконавця електронний рахунок та/або акт вважається прийнятий Замовником і набирає чинності, у разі якщо протягом 5 (п`яти) робочих днів від його отримання або іншого, передбаченого договором строку, Замовник не надіслав Виконавцю мотивованої відповіді від даного електронного документу. Мотивована відповідь від електронних документів надсилається Замовником через механізм відхилення електронного документа з обов`язковим наданням коментарів про обґрунтування причини такого відхилення.

В п. 5.1. сторони визначили, що цей Договір діє з 01 січня 2020 року по 30 червня 2020 року включно.

Як зазначає позивач, він належним чином виконав свої зобов`язання за Договором та надав послуги якісно, вчасно та в повному обсязі, що підтверджується відповідними Актами надання послуг.

В свою чергу, відповідач зобов`язання за Договором виконав частково, сплативши 9 351 грн. 41 коп., в зв`язку з чим станом на 25.03.2024 його заборгованість становить 28 096 грн. 59 коп.

20.02.2020 позивач звертався до відповідача з Досудовою претензією №11/23970/2 про сплату боргу за Договором №00/3 від 02.01.2020 із вимогою погасити вищезазначену заборгованість, яка була залишена без відповіді.

Оскільки відповідачем обов`язок щодо оплати за надані позивачем послуги згідно Договору №00/3 від 02.01.2020 не виконано, останній звернувся з даним позовом до суду про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 28 096 грн. 59 коп., 3% річних в розмірі 3 358 грн. 62 коп. та інфляційних втрат в сумі 15 081 грн. 78 коп.

Відповідач проти позову заперечив та звернув увагу на наявність квитанцій на оплату, виставлення рахунків по вже нікчемному договору, домовленостей з позивачем про закінчення обслуговування з березня 2020 року та фактичне припинення комплексом виконання робіт та послуг, пов`язаних з обслуговування та утриманням відкритої площі. Також вказував на утриманні приватного об`єкта, що розміщувався на території позивача з метою подальшого вилучення грошових коштів.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступних підстав.

Приписами ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами ст. 193 ГК України.

Положеннями ч. 1 ст. 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 7 ст. 193 ГК України, не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

За змістом ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За своєю правовою природою договір, який укладено сторонами, є договором надання послуг.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Частиною 1 ст. 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що позивач виставив відповідачу рахунки на оплату №256 від 23.01.2020, №1138 від 29.02.2020, №1544 від 31.03.2020 та №2014 від 30.04.2020.

Також позивач склав Акти надання послуг №1064 від 29.02.2020 за лютий 2020 року, №1393 від 30.04.2020 за квітень 2020 року, №1898 від 31.05.2020 за травень 2020 року та №2356 від 30.06.2020 за червень 2020 року.

Вказані акти та рахунки на оплату були надіслані позивачем через систему «М.Е.Doc» відповідачу, у відповідності до умов Договору. Натомість відповідач протягом 5 (п`яти) робочих днів від їх отримання не надіслав позивачу мотивованої відмови від даних актів та рахунків, в зв`язку з чим вони вважаються прийнятими відповідачем і набирали чинності.

Відтак, позивач належним чином виконав свої зобов`язання за Договором №00/3 від 02.01.2020 та надав відповідачу послуги на суму 37 448 грн. 00 коп.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За правилами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України врегульовано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оплату за експлуатаційні послуги Споживач здійснює щомісячно до 20 числа поточного місяця за наступний місяць, за спожиті комунальні послуги, плату за обслуговування мереж та послуги по вивезенню сміття Споживач здійснює щомісячно до 20 числа поточного місяця за попередній місяць на підставі кошторису договірної ціни та виписаних рахунків (п. 3.4. Договору).

Таким чином, відповідач мав оплатити надані у лютому 2020 року експлуатаційні послуги до 20.01.2020, у березні 2020 року - до 20.02.2020, у квітні 2020 року - до 20.03.2020, а у травні 2020 року - до 20.04.2020.

Проте, відповідач здійснив лише часткову оплату наданих послуг на суму 9 351 грн. 41 коп., внаслідок чого у нього утворилась заборгованість в розмірі 28 096 грн. 59 коп.

Доказів оплати відповідачем заборгованості на суму 28 096 грн. 59 коп. матеріали справи не містять.

Приймаючи до уваги те, що відповідач не вчинив необхідних дій, передбачених сторонами у Договорі, та своєчасно не оплатив надані позивачем послуги, суд дійшов висновку, що останній прострочив виконання зобов`язання за Договором №00/3 від 02.01.2020.

Відтак, вимога позивача про стягнення з відповідача основної заборгованості в сумі 28 096 грн. 59 коп. є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю.

Натомість посилання відповідача на надані ним квитанції на оплату не спростовують факту наявності у нього вищевказаної заборгованості, оскільки дані квитанції є неналежної якості, а частина з них взагалі є нечитабельними. Ті ж з них, які можливо розібрати, не стосуються оплати рахунків, виставлених позивачем, заборгованість за якими є предметом спору у даній справі.

Твердження відповідача про виставлення позивачем рахунків по вже нікчемному договору, як і твердження про наявність домовленостей з позивачем про закінчення обслуговування з березня 2020 року та фактичне припинення комплексом виконання робіт та послуг, пов`язаних з обслуговування та утриманням відкритої площі є голослівними та не підтверджуються жодними доказами.

Позаяк, згідно умов Договору він діє по 30 червня 2020 року включно. Будь-яких додаткових угод щодо зміни строку дії Договору або його розірвання відповідачем на підтвердження своїх тверджень надано не було.

В свою чергу, доводи відповідача про утримання позивачем приватного об`єкта, що розміщувався на його території з метою подальшого вилучення грошових коштів не беруться судом до уваги як безпідставні та необґрунтовані.

Також позивачем було заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 3 358 грн. 62 коп.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, в силу вимог ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 05.07.2019 у справі №905/600/18 вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3 % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

У відповідності до розрахунку позивача нарахування 3% річних від простроченої суми невиконаного зобов`язання здійснено наступним чином:

за зобов`язаннями лютого 2020 року на суму 10 грн. 59 коп. за період з 24.01.2020 по 25.03.2024 в розмірі 1 грн. 33 коп.;

за зобов`язаннями березня 2020 року за період з 01.03.2020 по 25.03.2024 на суму 9 362 грн. 00 коп. в розмірі 1 142 грн. 63 коп.;

за зобов`язаннями квітня 2020 року за період з 01.04.2020 по 25.03.2024 на суму 9 362 грн. 00 коп. в розмірі 1 118 грн. 84 коп.;

за зобов`язаннями травня 2020 року за період з 01.05.2020 по 25.03.2024 на суму 9 362 грн. 00 коп. в розмірі 1 095 грн. 82 коп., а загалом 3 358 грн. 62 коп.

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних, вважає його арифметично правильним, зробленими у відповідності умов Договору та норм чинного законодавства.

Відтак, вимога позивача про стягнення з відповідача 3% річних у сумі 3 358 грн. 62 коп. є законною та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивачем, у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, були нараховані інфляційні втрати в розмірі 15 081 грн. 78 коп.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики, за період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

За розрахунком позивача, з яким погоджується суд, сума інфляційних втрат складає:

за зобов`язаннями лютого 2020 року на суму 10 грн. 59 коп. з лютого 2020 року по лютий 2024 року - 5 грн. 77 коп.

за зобов`язаннями березня 2020 року на суму 9 362 грн. 00 коп. з березня 2020 року по лютий 2024 року складає 5 140 грн. 13 коп.;

за зобов`язаннями квітня 2020 року на суму 9 362 грн. 00 коп. з квітня 2020 року по лютий 2024 року складає 5 025 грн. 03 коп.;

за зобов`язаннями травня 2020 року на суму 9 362 грн. 00 коп. з травня 2020 року по лютий 2024 року складає 4 910 грн. 85 коп., а загалом 15 081 грн. 78 коп.

Тому вимога позивача про стягнення інфляційних втрат з відповідача підлягає задоволенню в повному обсязі у розмірі 15 081 грн. 78 коп.

За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами та такими, що підлягають задоволенню повністю.

В зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню основний борг в сумі 28 096 грн. 59 коп., 3% річних в розмірі 3 358 грн. 62 коп. та інфляційні втрати в сумі 15 081 грн. 78 коп.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

З позовної заяви вбачається, що судовими витратами в даній справі є сума сплаченого судового збору у розмірі 3 028 грн. 00 коп.

Разом з тим, за приписами ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Отже, звертаючись до суду з даним позовом за допомогою підсистеми «Електронний суд», позивачем мав бути сплачений судовий збір в розмірі 2 422 грн. 40 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, судовий збір слід покласти на відповідача.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Оскільки позивачем було сплачено суму судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп. підлягає поверненню в разі звернення до суду із відповідним клопотанням.

Суд звертає увагу відповідача, що згідно із ч. 2 ст. 11 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» учасники справи, остання відома адреса місця проживання (перебування) чи місцезнаходження яких знаходиться в районі проведення антитерористичної операції і які не мають офіційної електронної адреси, повідомляються про ухвалення відповідного судового рішення шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень. З моменту розміщення такої інформації вважається, що особа отримала судове рішення.

З огляду на те, що м. Сєвєродонецьк Луганської області включено до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій №75 від 25.04.2022, суд вважає за необхідне розмістити повідомлення для відповідача про ухвалення рішення у даній справі на офіційному вебпорталі судової влади з посиланням на вебадресу такого рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Керуючись ст.ст. 46, 73-74, 76-80, 129, 233, 236-238, 240-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Національного комплексу «Експоцентр України» до Фізичної особи-підприємця Зубенка Павла Костянтиновича задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Зубенка Павла Костянтиновича ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Національного комплексу «Експоцентр України» (03127, м. Київ, просп. Академіка Глушкова, буд. 1, ідентифікаційний код 21710384) основний борг в сумі 28 096 грн. 59 коп., 3% річних в розмірі 3 358 грн. 62 коп., інфляційні втрати в сумі 15 081 грн. 78 коп. та судові витрати у вигляді судового збору у сумі 2 422 грн. 40 коп.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст. 256 ГПК України та у порядку, визначеному ст. 257 ГПК України.

Рішення складено та підписано без його проголошення 04.06.2024.

Суддя А.В. Іванов