ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2024 р. м. Житомир Справа № 906/172/24

Господарський суд Житомирської області у складі судді Прядко О.В.,

за участю секретаря судового засідання: Зоренка О.М.,

за участю представників сторін:

від позивача: Мошківська О.М., відповідно до витягу з ЄДР;

від відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Чоповицької селищної ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЛИН ЕНЕРДЖІ ПАРК"

про стягнення 1488998, 86 грн, розірвання договору оренди землі, припинення права оренди та зобов`язання повернути земельні ділянки

Процесуальні дії по справі. Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Чоповицька селищна рада звернулась до Господарського суду Житомирської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЛИН ЕНЕРДЖІ ПАРК" про:

- стягнення заборгованості у розмірі 1488998,86 грн, з яких 984362,91 грн основного боргу, 405276,80 грн пені, 70858,72 грн інфляційних втрат та 28500,43 грн 3% річних;

- розірвання договору оренди земельних ділянок з кадастровим номером :14:000:0015 площею 21,7170 га та з кадастровим номером :14:000:0016 площею 6,1920 га, укладеного 25.01.2013 між Малинською районною державною адміністрацією та ТОВ "МАЛИН ЕНЕРДЖІ ПАРК";

- припинення речового права оренди земельних ділянок з кадастровим номером :14:000:0015 площею 21,7170 га та з кадастровим номером :14:000:0016 площею 6,1920 га за ТОВ "МАЛИН ЕНЕРДЖІ ПАРК";

- зобов`язання ТОВ "МАЛИН ЕНЕРДЖІ ПАРК" повернути Чоповицькій територіальній громаді в особі Чоповицької селищної ради земельні ділянки з кадастровим номером :14:000:0015 площею 21,7170 га та з кадастровим номером :14:000:0016 площею 6,1920 га.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на систематичне порушення відповідачем умов договору оренди землі №74 від 25.01.2013 в частині внесення орендної плати у встановленому розмірі та у визначені строки (а.с.1-7, 8-13).

Ухвалою суду від 19.02.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 11.03.2024.

Ухвалою суду від 11.03.2024 відкладено підготовче засідання на 01.04.2024.

Ухвалою суду від 01.04.2024 відкладено підготовче засідання на 18.04.2024.

15.04.2024 через підсистему "Електронний суд" на виконання вимог ухвали суду від 01.04.2024 від представника позивача надійшли додаткові пояснення від 15.04.2024 та документи для долучення до матеріалів справи (а.с.85-99).

Ухвалою суду від 18.04.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу №906/172/24 до судового розгляду по суті, судове засідання призначено на 29.05.2024.

Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив, будь-яких заяв із зазначенням поважних причин неявки останнього, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без його участі не подав, правом подання відзиву на позовну заяву не скористався. Про дату, час та місце судового засідання відповідач повідомлявся завчасно та належним чином шляхом надіслання копії ухвали суду від 18.04.2024 за його місцезнаходженням: вул. Клубна, буд. 7-А, с. Головки, Малинський р-н, Житомирська обл., 11640 та на адреси електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1, , зазначені у позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.55-58, 102-103).

До суду повернулася без вручення надіслана відповідачу копія ухвали від 18.04.2024 з позначкою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» та проставленим відбитком календарного штемпеля 26.04.2024 (а.с.106-107).

Будь-які інші адреси відповідача, окрім вищевказаної, суду невідомі, заяв про зміну його місцезнаходження, відповідно до ч.7 ст.120 ГПК України, не надходило.

Суд звертає увагу, що відповідач є юридичною особою, на яку відповідно до статті 4, частини першої, пункту 10 частини другої статті 9 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" покладено обов`язок зазначати достовірні дані щодо власного місцезнаходження, які відповідно до статті 10 зазначеного Закону вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Для отримання поштових відправлень юридична особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону "Про поштовий зв`язок" та Правил №270 (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 01.03.2023 у cправі №910/18543/21).

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 19.05.2021 у справі №910/16033/20, від 20.07.2021 у справі №916/1178/20).

Верховний Суд у постанові від 10.05.2023 у справі №755/17944/18 вказав, що довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

Неперебування відповідача за місцем його державної реєстрації чи небажання отримати поштову кореспонденцію та, як наслідок, ненадання відзиву, не є перешкодою розгляду справи судом за наявними матеріалами і не свідчить про порушення норм процесуального права саме зі сторони суду (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03.03.2018 у справі № 911/1163/17 та від 10.05.2018 у справі №923/441/17).

Європейський суд з прав людини зазначав, що відсутнє порушення, якщо відповідач у цивільній справі відсутній, при цьому його не було знайдено за адресою, яку надали позивачі, а місце його перебування неможливо було встановити, незважаючи на зусилля національних органів влади, зокрема, розміщення оголошень у газетах та подання запитів до поліції (рішення у справі "Нун`єш Діаш проти Португалії" від 10.04.2003).

Господарський суд також бере до уваги, що відповідач мав можливість ознайомитися з ухвалами у справі №906/172/24 в Єдиному державному реєстрі судових рішень, відповідно до Закону України "Про доступ до судових рішень", та з інформацією про розгляд даної справи на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі "Інтернет".

Окрім того, відповідач як юридична особа із введенням в дію Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами» зобов`язаний був зареєструвати свій електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд», створювати та надсилати в електронному вигляді процесуальні чи інші документи, а також отримувати інформацію про стан і результати розгляду таких документів чи інші документи, відповідно до Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя 17.08.2021 №1845/0/15-21.

Встановлено, що вся кореспонденція щодо розгляду даної справи, яка надсилалася судом на адресу відповідача, повернулася без вручення останньому у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою та закінченням терміну зберігання (а.с.71-72, 83-84, 104-107).

Вказані обставини у сукупності свідчать про те, що судом в межах встановленого для розгляду справи строку вчинялись необхідні та достатні дії для належного повідомлення відповідача про дату, час і місце судових засідань у цій справі.

Однак відповідач, попри визначений для нього Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" обов`язок, не забезпечив та не створив умови доставки та вручення йому поштових відправлень відповідно до вимог Закону України "Про поштовий зв`язок" та Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою КМУ від 05.03.2009 №270, за адресою, визначеною у відомостях в ЄДР, у зв`язку з чим отримання ТОВ "МАЛИН ЕНЕРДЖІ ПАРК" листів з ухвалами Господарського суду Житомирської області у справі №906/172/24 перебувало поза межами контролю цього суду.

З огляду на викладене та відповідно до ч.6 ст.242 ГПК України, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про судовий розгляд справи.

Згідно з ч.1 ст.43 ГПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст.13 ГПК України). Подання заяв по суті справи є правом учасників справи (ч.4 ст.161 ГПК України).

Враховуючи викладене і те, що явка учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалась, а неявка представника відповідача, належним чином повідомленого про дату, час та місце даного засідання, і неподання ним відзиву не перешкоджають розгляду справи, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності останнього за наявними матеріалами, згідно з ч.9 ст.165, ст.202 ГПК України.

Представник позивача підтримав позовні вимоги за предметом та підставами позову, просив задовольнити їх у повному обсязі.

У засіданні 29.05.2024 проголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст.240 ГПК України.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

25.01.2013 між Малинською районною державною адміністрацією, правонаступником якої є Коростенська районна державна (військова) адміністрація, (орендодавець) та ТОВ «МАЛИН ЕНЕРДЖІ ПАРК» (орендар) укладено договір оренди землі №74 (далі - договір) (а.с.25-27), згідно з яким орендодавець на підставі розпоряджень голови Житомирської обласної державної адміністрації від 08.11.2012, №391 та від 14.12.2012 №439, розпорядження голови Малинської районної державної адміністрації від 24.12.212 №410 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельні ділянки загальною площею 27,9090 га з цільовим призначенням - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення (землі енергетики) для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій, розташованих на території Головківської сільської ради Малинського району Житомирської області за межами населеного пункту.

В оренду передаються земельні ділянки загальною площею 27,9090 га (у тому числі земельна ділянка площею 21,7170 га та земельна ділянка площею 6,1920 га (надалі - орендовані земельні ділянки). Кадастрові номери орендованих земельних ділянок: :14:000:0015 (земельна ділянка площею 21,7170 га); :14:000:0016 (земельна ділянка площею 6,1920 га) (п.2 договору).

Договір укладено строком на 20 років (п.8 договору).

Відповідно до п.9 договору, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки орендованих земельних ділянок, що становить 209568,69 грн, в рік (розрахунок без ПДВ).

Обчислення розміру орендної плати за орендовані земельні ділянки здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, та затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються під час укладання або зміни умов цього договору чи продовження його дії (п.10 договору).

Орендна плата вноситься щомісячно у розмірі 1/12 частини річної орендної плати в порядку, передбаченому чинним законодавством України, на розрахунковий рахунок Головківської сільської ради Малинського району Житомирської області (розрахунковий рахунок орендар самостійно отримує у вказаній сільській раді) (п.11 договору).

Згідно з п.14 договору, у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від несплаченої суми оренди за кожний день прострочення.

Пунктами 36, 37 договору передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованих земельних ділянок, яке істотно перешкоджає їх використанню, а також з інших підстав, визначених чинним законодавством. Розірвання договору в односторонньому порядку не допускається.

У разі припинення або розірвання договору орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві орендовані земельні ділянки на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати орендовані земельні ділянки з метою задоволення своїх вимог до орендодавця (п.38 договору).

Відповідно до витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №143670 від 25.01.2013, 25.01.2013 за ТОВ «МАЛИН ЕНЕРДЖІ ПАРК» зареєстровано право оренди земельних ділянок з кадастровими номерами :14:000:0015 та :14:000:0016, строк дії договору: 25.01.2033, з правом пролонгації, з правом передачі в піднайм (суборенду) (а.с.28).

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 №711-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Житомирської області» Головківська сільська рада віднесена до Чоповицької селищної територіальної громади з центром в смт. Чоповичі.

Згідно з рішенням третьої позачергової сесії восьмого скликання Чоповицької селищної ради від 16.12.2020 №16 «Про початок реорганізації Владівської сільської ради, Головківської сільської ради та Скуратівської сільської ради Малинського району Житомирської області шляхом приєднання до Чоповицької селищної ради», почато процедуру реорганізації, зокрема, Головківської сільської ради шляхом приєднання до Чоповицької селищної ради. Чоповицька селищна рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Владівської сільської ради, Головківської сільської ради та Скуратівської сільської ради (а.с.29-30, 89-95).

Рішенням тридцятої сесії Чоповицької селищної ради восьмого скликання від 26.07.2023 №580 «Про прийняття земельних ділянок державної власності у комунальну власність Чоповицької територіальної громади» вирішено прийняти у комунальну власність Чоповицької селищної ради земельні ділянки державної власності загальною площею 205,4488 га (згідно додатку, серед переліку земельних ділянок якого - земельні ділянки з кадастровим номером :14:000:0015 площею 21,717 га та кадастровим номером :14:000:0016 площею 6,192 га), які розташовані на території Чоповицької селищної рали Коростенського району Житомирської області; уповноважено селищного голову Філоненка М.М. укласти, зокрема, з ТОВ «МАЛИН ЕНЕРДЖІ ПАРК» додаткові угоди до договорів оренди, змінивши в частині орендодавця на Чоповицьку селищну раду (а.с.31).

Відповідно до вказаного рішення органу місцевого самоврядування, 04.08.2023 зареєстровано право власності територіальної громади в особі Чоповицької селищної ради на земельні ділянки з кадастровим номером :14:000:0015 площею 21,717 га та кадастровим номером :14:000:0016 площею 6,192 га, про що свідчать витяги з Державного реєстру речових прав (а.с.32, 33).

Також до матеріалів справи додано витяги з Державного земельного кадастру про вищезгадані земельні ділянки (а.с.39-50).

Листом від 16.08.2023 №836/02-20 Чоповицька селищна рада повідомила ТОВ «МАЛИН ЕНЕРДЖІ ПАРК» про зміну власника орендованих земельних ділянок та реквізити для внесення орендної плати, звернула увагу, що внесення змін до договору із зазначенням нового власника земельної ділянки не вимагається і здійснюється лише за згодою сторін договору (ст.148-1 ЗК України) (а.с.34-35).

Попри те, за період з 01.01.2022 по 01.02.2024 орендна плата за земельні ділянки ТОВ «МАЛИН ЕНЕРДЖІ ПАРК» не вносилась, що слідує з довідки начальника фінансового відділу Чоповицької селищної ради від 07.02.2024 № 14 про рух коштів на рахунках бюджету Чоповицької селищної територіальної громади за 01.01.2021 по 07.02.2024 в розрізі платників (а.с.38). Оплати 18.08.2021, 07.12.2021, 28.12.2021, 19.01.2022, як пояснив представник позивача під час судового розгляду справи, були зараховані в погашення заборгованості по орендній платі за попередні періоди.

Відтак, за розрахунком позивача, сума заборгованості з орендної плати за орендовані земельні ділянки за період з 01.01.2022 по 01.02.2024 склала 984362,91 грн (а.с.96, 36, 37).

З огляду на викладені обставини, з метою захисту порушених прав та охоронюваних законом інтересів, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 984362,91 грн основного боргу, а також 405276,80 грн пені, 70858,72 грн інфляційних втрат і 28500,43 грн 3% річних, розірвання договору у зв`язку із систематичним порушенням умов договору щодо сплати орендних платежів, припинення права оренди та зобов`язання повернути Чоповицькій територіальній громаді в особі Чоповицької селищної ради орендовані земельні ділянки.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, невизнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

За змістом гл.15 ЗК України, право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується через право постійного користування або право оренди.

Використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка (ч.1 ст.206 ЗК України).

Відповідно до ст.1 Закону України "Про оренду землі", яка кореспондується з ч.1 ст.93 ЗК України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Статтею 792 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно зі ст.13 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За приписами ст.15 Закону України "Про оренду землі", однією із істотних умов договору є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди (ст.21 Закону України "Про оренду землі").

Згідно з пп.14.1.147 п.14.1 ст.14 ПК України, плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Положеннями ст.ст.24, 25 Закону України "Про оренду землі" визначено права та обов`язки орендодавця та орендаря, зокрема, право орендодавця вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати, а також право орендаря самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі.

Отже, за наведеними нормами та умовами договору, сплата орендної плати у встановлений строк є обов`язком відповідача, а тому, починаючи з дати державної реєстрації договору оренди землі, останній був зобов`язаний сплачувати орендну плату.

За змістом п.288.1 ст.288 ПК України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Пунктом 288.4 ст.288 ПК України визначено, що розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Згідно з положеннями пп.288.5.1 і пп.288.5.2 п.288.5 ст.288 ПК України, розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу, зокрема, не може бути меншою за розмір земельного податку для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки. Річна сума орендної плати не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Проаналізувавши наведені норми права, можна зробити висновок, що при визначенні розміру орендної плати, у випадку передачі в оренду земель комунальної власності, має враховуватися нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства, а річна сума платежу не може бути меншою розміру земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території, однак і не може перевищувати 12% нормативної грошової оцінки.

Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу (п.288.7 ПК України).

За приписами ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України, які кореспондуються зі ст.ст.526, 525 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Факт перебування земельних ділянок з кадастровими номерами :14:000:0015 (площею 21,7170 га) та :14:000:0016 (площею 6,1920 га) у строковому платному користуванні ТОВ «МАЛИН ЕНЕРДЖІ ПАРК» згідно договору оренди землі №74 від 25.01.2013 підтверджено матеріалами справи.

Попри те відповідач у встановленому договором розмірі та у визначені договором строки не сплачував орендну плату, у зв`язку з чим, за розрахунком позивача, за період з 01.01.2022 по 01.02.2024 за ТОВ «МАЛИН ЕНЕРДЖІ ПАРК» утворилась заборгованість у розмірі 984362,91 грн.

Перевіривши розрахунок позивача, суд встановив, що такий є законним і обґрунтованим, позивачем правильно обраховано річний розмір орендної плати за формулою: нормативна грошова оцінка х коефіцієнт індексації х % орендної плати. Коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки по рокам визначені на виконання ст.289 ПК України, зазначені у листі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру «Про індексацію нормативної грошової оцінки земель за 2023 рік» №6-28-0.222-600/2-24 від 12.01.2024 (а.с.96, 36-37).

Вищевказані обставини як щодо розміру заборгованості з орендної плати за вищевказаний період, так і щодо відсутності оплат відповідач не спростував, контррозрахунку чи доказів погашення заборгованості суду не надав, хоча мав можливість скористатись відповідними процесуальними правами і подати документи в обґрунтування своєї позиції по суті заявлених позовних вимог.

З підстав викладеного та керуючись наведеними нормами, враховуючи, що у відповідача як орендаря виник обов`язок зі сплати орендної плати, суд дійшов висновку про обґрунтованість та задоволення позову в частині вимоги про стягнення з відповідача 984362,91 основного боргу.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 405276,80 грн пені, 70858,72 грн інфляційних втрат і 28500,43 грн 3% річних суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст.216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст.218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями, згідно з ч.1 ст.230 ГК України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч.1, 3 ст.549 ЦК України).

Пунктом 14 договору оренди землі передбачено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від несплаченої суми оренди за кожний день прострочення.

Факт прострочення виконання відповідачем зобов`язання зі сплати орендної плати встановлено судом вище та відповідачем не спростовано, а відтак застосування до останнього відповідальності у вигляді нарахування пені є правомірним. Між тим, нарахувавши пеню за період з 01.02.2022 по 31.01.2024 (а.с.18-24), позивач не врахував ч.6 ст.232 ГК України, згідно з якою нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Суд бере до уваги, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» №540-IX від 30.03.2020 розділ IX "Прикінцеві положення" Господарського кодексу України доповнено пунктом 7 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 №211, з 12.03.2020 на всій території України установлено карантин, який неодноразово продовжувався.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651 з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України відмінено карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, в межах заявленого позивачем періоду, обґрунтованою сумою пені, яка підлягає стягнення з відповідача, за розрахунком суду, є 282239,49 грн, у задоволенні решти суми - 123037,31 грн слід відмовити як безпідставно нарахована.

Окрім того, за ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредиторів від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримання ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц.

Перевіривши розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, додані до позовної заяви (а.с.15, 16-17), та здійснивши за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ІПС «LIGA 360» власний перерахунок, суд дійшов висновку, що за визначений позивачем період з 01.02.2022 до 31.01.2024 обґрунтованим є нарахування 3% річних у розмірі 27206,94 грн та інфляційних втрат у розмірі більшому, ніж заявлено, - 134990,28 грн.

Відтак вимогу про стягнення з відповідача 3% річних слід задовольнити в сумі 27206,94 грн, в решті - 1293,49 грн таких відмовити за необґрунтованістю, вимогу про стягнення інфляційних втрат, з огляду на приписи ч.1 ст.14 та ч.2 ст.237 ГПК України, задовольнити у заявленому обсязі на суму 70858,72 грн.

Щодо вимоги позивача про розірвання договору оренди землі №74 від 25.01.2013 судом враховано нижчевикладене.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.31 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Частиною 1 ст.32 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Пунктом "д" ч.1 ст.141 ЗК України визначено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Аналіз наведених положень законодавства дає можливість зробити висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати (два та більше випадки).

При цьому систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Тобто систематична (два і більше разів) несплата орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами правочину, в тому числі сплата орендної плати не у повному обсязі (часткове виконання зобов`язання), є підставою для розірвання такого договору. При цьому сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена заборгованість в подальшому, оскільки згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.03.2019 у справі №183/262/17, постановах Верховного Суду від 24.11.2021 у справі №922/367/21, від 23.03.2021 у справі №922/2754/19, від 07.10.2020 у справі №313/780/19, від 14.06.2022 у справі №923/614/21, від 31.07.2020 у справі №479/1073/18, від 07.06.2022 у справі №925/518/18.

Разом із тим, згідно з ч.2 ст.651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Виходячи із системного аналізу наведених положень законодавства та враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення Цивільного кодексу України, слід зазначити, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України належать, зокрема справедливість, добросовісність та розумність. Подібні правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі №912/1385/17, постановах Верховного Суду від 24.11.2021 у справі №922/367/21, від 22.10.2019 у справі №923/826/18, від 17.08.2021 у справі №923/410/20.

Судом встановлено, що відповідач систематично у період із січня 2022 до січня 2024 (включно) порушував взяті на себе договірні зобов`язання щодо своєчасного та повного внесення орендної плати за землю.

Порушення відповідачем умов договору у вигляді систематичного невнесення орендної плати є істотним, оскільки позбавляє позивача того, на що він розраховував при укладенні цього договору.

Отже викладене є достатньою правовою підставою для дострокового розірвання договору оренди земельних ділянок з кадастровим номером :14:000:0015 площею 21,7170 га та з кадастровим номером :14:000:0016 площею 6,1920 га, укладеного 25.01.2013 між Малинською РДА та ТОВ "МАЛИН ЕНЕРДЖІ ПАРК", в судовому порядку, а відтак позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

За наведеного та відповідно до положень ч.3 ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", вимога позивача щодо припинення речового права оренди спірних земельних ділянок за ТОВ "МАЛИН ЕНЕРДЖІ ПАРК" є похідною і також підлягає задоволенню.

Поряд із цим суд враховує положення ч.1 ст.34 Закону України "Про оренду землі" та умови п.38 договору, якими передбачено, що у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Так, правовим наслідком розірвання договору оренди землі є обов`язок орендаря повернути земельну ділянку.

Оскільки суд дійшов висновку про розірвання договору оренди землі №74 від 25.01.2013, вимога позивача щодо зобов`язання відповідача повернути Чоповицькій територіальній громаді в особі Чоповицької селищної ради земельні ділянки з кадастровим номером :14:000:0015 площею 21,7170 га та з кадастровим номером :14:000:0016 площею 6,1920 га підлягає задоволенню.

Відповідно до приписів ч.3 ст.13 та ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з положеннями ст.ст.76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 79 ГПК України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності, задекларований у статті 13 ГПК України, втрачає сенс (така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 у справі №916/3027/21).

Відповідно до ч.1 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не представлено суду більш вірогідних доказів, ніж ті, які надані позивачем, заявлених до нього вимог не спростовано, доказів сплати боргу у повному обсязі суду не надано.

Враховуючи вищевикладене у сукупності та дослідивши в повній мірі наявні в матеріалах справи документи, суд дійшов висновку задовольнити позов частково, стягнути з відповідача на користь позивача 984362,91 грн основного боргу, 282239,49 грн пені, 70858,72 грн інфляційних втрат і 27206,94 грн 3% річних; розірвати договір оренди землі №74 від 25.01.2013; припинити речове право оренди спірних земельних ділянок та зобов`язати відповідача повернути їх Чоповицькій територіальній громаді в особі Чоповицької селищної ради; у задоволенні решти позову відмовити.

Щодо розподілу судових витрат.

В силу приписів п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЛИН ЕНЕРДЖІ ПАРК" (вул. Клубна, буд. 7-А, с. Головки, Малинський р-н, Житомирська обл., 11640, ) на користь Чоповицької селищної ради (вул. Вайсера, буд. 1А, смт. Чоповичі, Коростенський р-н, Житомирська обл., 11620, ) 984362,91 грн основного боргу, 282239,49 грн пені, 70858,72 грн інфляційних втрат, 27206,94 грн 3% річних та 28795,50 грн судового збору.

3. Розірвати договір оренди земельних ділянок з кадастровим номером :14:000:0015 площею 21,7170 га та з кадастровим номером :14:000:0016 площею 6,1920 га, укладений 25.01.2013 між Малинською районною державною адміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю "МАЛИН ЕНЕРДЖІ ПАРК".

4. Припинити речове право оренди земельних ділянок з кадастровим номером :14:000:0015 площею 21,7170 га та з кадастровим номером :14:000:0016 площею 6,1920 га за Товариством з обмеженою відповідальністю "МАЛИН ЕНЕРДЖІ ПАРК" (вул. Клубна, буд. 7-А, с. Головки, Малинський р-н, Житомирська обл., 11640, ) .

5. Товариству з обмеженою відповідальністю "МАЛИН ЕНЕРДЖІ ПАРК" (вул. Клубна, буд. 7-А, с. Головки, Малинський р-н, Житомирська обл., 11640, ) повернути Чоповицькій територіальній громаді в особі Чоповицької селищної ради (вул. Вайсера, буд. 1А, смт. Чоповичі, Коростенський р-н, Житомирська обл., 11620, ) земельні ділянки з кадастровим номером :14:000:0015 площею 21,7170 га та з кадастровим номером :14:000:0016 площею 6,1920 га.

6. У задоволенні решти позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 07.06.24

Суддя Прядко О.В.

Друк:

1 - у справу;

2 - позивачу (до ел.кабінету);

3 - відповідачу (рек.) + на ел.пошту: ІНФОРМАЦІЯ_1, .