ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2024 р. м. Житомир Справа № 906/382/24

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.

секретар судового засідання: Бондарчук А.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Феленко Сергій Олександрович (в режимі відеоконференції) - ордер серія ВВ № 1039397 від 23.04.2024;

від відповідача: не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ЖОВТЕНЬ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирський НПЗ"

про стягнення 624000,00 грн

Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРО-ЖОВТЕНЬ" звернулося до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирський НПЗ" 624000,00 грн попередньої оплати.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки №5642/ПК від 16.11.2020.

Ухвалою від 10.04.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; судове засідання для розгляду справи по суті призначив на 07.05.2024.

29.04.2024 на адресу суду повернулася ухвала суду від 10.04.2024, яка направлялася відповідачу із відміткою "за закінченням терміну зберігання"

Суд, враховуючи те, що строк для подачі відзиву відповідачем не сплинув, ухвалою від 07.05.2024 відклав розгляд справи на 03.06.2024.

Представник позивача в судовому засіданні 03.06.2024 позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. З метою з`ясування отримання/неотримання відповідачем ухвали від 07.05.2024, суд здійснив запит та отримав Трекінг відстеження поштових відправлень з сайту Укрпошти, згідно якого станом на 29.05.2024 відправлення (ухвала від 07.05.2024) містить відмітку: "Повернення за зворотною адресою: Закінчення встановленого терміну зберігання" (а.с. 52-53).

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що адреса відповідача відповідає вказаній у позовній заяві (а.с. 22).

Відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання, ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Враховуючи вищевикладені обставини та те, що поштова кореспонденція неодноразово направлялася відповідачу1 за його юридичною адресою, суд вважає, що ним вжито всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача1 про час і місце розгляду справи та забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Також суд враховує, що всі процесуальні документи по справі направлялися до Єдиного державного реєстру судових рішень, інформація якого має загальний доступ, крім того інформація про призначені судові засідання розміщувалася і на офіційному веб-порталі Судова влада України.

Водночас судом взято до уваги, що саме відповідач1 наділений правом отримувати вчасно адресовану йому поштову кореспонденцію і несе відповідні ризики неналежної реалізації цього права та не повідомлення про зміну свого місцезнаходження, якщо таке має місце.

Оскільки явка представників сторін в судове засідання не визнавалася обов`язковою, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи без участі представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

16.11.2020 між ТОВ "АГРО-ЖОВТЕНЬ" (покупець/позивач) та ТОВ "ЖИТОМИРСЬКИЙ НПЗ" (постачальник/відповідач) було укладено договір поставки № 5642/ПК, відповідно до якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених Договором, згідно узгодженої сторонами специфікації поставити карбамід марки "Б", ДСТУ 7312:2013, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору.

Позивач стверджує, що на виконання умов договору здійснив попередню оплату на суму 624 000,00 грн. Однак відповідач, всупереч умовам укладеного договору, не здійснив поставку товару в обумовлені строки - до 31.10.2021 включно.

З метою досудового врегулювання, позивач на адресу відповідача направляв претензію № 19/01-2024-1 від 19.01.2024 з вимогами сплатити заборгованість або поставити товар (а.с.18). Однак, вказана претензія повернулася на адресу позивача за закінченням терміну зберігання.

Так як відповідач позивачу товар не поставив, останній звернувся з даним позовом до суду про стягнення з відповідача суми попередньої оплати у розмірі 624 000,00 грн.

Оцінивши в сукупності надані до справи документи, проаналізувавши вимоги законодавства, що регулює спірні правовідносини, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наступне.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Суд встановив, що господарські зобов`язання між сторонами виникли на підставі укладеного між ними договору поставки № 5642/ПК.

Статтею 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до п.1.1 договору, постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, згідно узгодженої сторонами специфікації поставити карбамід марки "Б", ДСТУ 7312:2013, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору.

Відповідно до специфікації №1 від 16.11.2020, під товаром у цьому договорі розуміється карбамід у кількості 39 т., загальною сумою 624000,00 грн (1т. - 13333,33 грн.). Оплата здійснюється покупцем у наступному порядку та в строки: 100% оплати до 31.12.2020 (включно). Місце поставки - склад покупця: Кіровоградська область, м. Долинська, вул. Чкалова, 126. Строк поставки: протягом періоду з 01.07.2021 року по 31.10.2021 (обидві дати включно).

Відповідно до п.3.3 договору, обов`язок постачальника поставити товар вважається виконаним з моменту поставки (відвантаження) товару покупцю. Датою поставки є дата видаткової накладної.

Відповідно до п. 3.5 договору, постачальник при відвантаженні товару зобов`язаний надати покупцеві (направити рекомендованим цінним листом або надати під розписку) такі документи: видаткові накладні, підписані та скріплені печаткою постачальника.

Відповідно до п.6.7, цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до "31" грудня 2021 року, але в будь - якому випадку діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за ним.

Наданими до справи платіжними дорученнями № 1122 від 20.11.2020 підтверджено, що позивач належним чином виконав взяті на себе зобов`язання з оплати товару на суму 624 000,00 грн, що відповідає вартості 39, 0 т карбаміду згідно специфікації №1 від 16.11.2020 до договору поставки № 5642/ПК від 16.11.2020.

З урахуванням визначеного у специфікації №1 від 16.11.2020, строк виконання відповідачем зобов`язання з поставки товару є таким, що настав 31.10.2021.

Відповідно до ч. 1 ст. 664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це.

Згідно з частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар, який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (постанова ВП ВС від 22.09.2020 у справі 918/631/19).

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю, а у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця.

Тобто наведена норма наділяє покупця, як сторону правочину, саме правами, і яке з них сторона реалізує - є виключно її волевиявленням.

В свою чергу, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Відповідач зобов`язання по поставці товару у визначені строки не виконав, та на претензію не відреагував.

Суд враховує, що спосіб захисту свого порушеного права шляхом досудового врегулювання спору не є обов`язковим до правовідносин, що складаються між сторонами, оскільки право особи на звернення до суду передбачено статтею 55 Конституції України, статтями 15,16 Цивільного кодексу України та відповідними нормами Господарського процесуального кодексу.

Даної позиції дотримується Конституційний Суд України, який в своєму рішенні від 09.07.2002 № 15-рп/2002 дав роз`яснення застосування способу захисту свого порушеного права шляхом досудового вирішення спору. Так, зокрема Конституційний Суд України зазначив, що:

- можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб`єктом правовідносин інших засобів правового захисту, утому числі досудового врегулювання спору;

- обов`язкове досудове врегулювання спорів, яке виключає можливість прийняття позовної заяви до розгляду і здійснення за нею правосуддя, порушує право особи на судовий захист;

- обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує.

Відсутність дій відповідача щодо передачі товару, надає позивачу право на "законне очікування", що йому будуть повернуті кошти попередньої оплати. Не повернення відповідачем цих коштів прирівнюється до порушення права на мирне володіння майном (рішення ЄСПЛ у справах "Брумареску проти Румунії" (п. 74), "Пономарьов проти України" (п. 43), "Агрокомплекс проти України" (п. 166).

Доказів поставки відповідачем позивачу товару, а також доказів повернення суми попередньої оплати матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми попередньої оплати за непоставлений товар у розмірі 624000,00 грн є обґрунтованими, заявленими відповідно до вимог чинного законодавства та підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 2, 73-79, 86, 233, 236-238, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирський НПЗ" (10029, Житомирська обл., м. Житомир, вул. Степана Бандери, буд. 5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро - Жовтень" (28500, Кіровоградська обл., Долинський р-н, м. Долинська, вул. Тесленка, буд. 56, ):

- 624 000,00 грн попередньої оплати;

- 7488,00 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 05.06.24

Суддя Вельмакіна Т.М.

1 - до справи;

- позивачу - через "Електронний суд"

2 - відповідачу - рек.