РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.06.2024Справа № 910/349/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) господарську справу

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця"

в особі філії "Центр забезпечення виробництва" АТ "Укрзалізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРРАТОП"

про стягнення 56 530,31 грн штрафних санкцій

без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" АТ "Укрзалізниця" (далі - позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРРАТОП" (далі - відповідач) про стягнення 56 530,31 грн штрафних санкцій.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору № ЦЗВ-15-00923-03 від 06.07.2023 в частині надання послуг у встановлений договором строк.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.01.2024 відкрито провадження у справі № 910/349/24 та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановлено учасникам справи строк для вчинення процесуальних дій.

Копія вказаної ухвали суду отримана позивачем та відповідачем в електронних кабінетах 16.01.2024.

Філією "Центр забезпечення виробництва" АТ "Укрзалізниця" копія вказаної ухвали суду отримана 22.01.2024, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 211.

19.01.2024 від представника позивача надійшла заява про вступ у справу як представника.

20.02.2024 від представника відповідача надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді та залучення останнього як представника, яке мотивовано тим, що Бойко Віталій лише з 19.02.2024 є представником відповідача.

05.03.2024 від відповідача через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позов, до якого додано клопотання про поновлення строку на подання відзиву на позов.

21.03.2024 від позивача надійшла відповідь на відзив.

26.03.2024 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

28.03.2024 від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням суду у справі № 910/3237/24, в якій відповідачем заявлено вимогу про визнання недійсним договору № ЦЗВ-15-00923-03 від 06.07.2023, на підставі якого, у свою чергу, у даній справі позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення штрафних санкцій.

02.04.2024 від позивача надійшли заперечення на клопотання відповідача про зупинення провадження у даній справі.

Щодо процесуальних питань, пов`язаних з поданням відзиву на позов, суд зазначає про таке.

Так, ухвалою від 15.01.2024 суду про відкриття провадження у даній справі, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов - п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали.

Як вбачається з повідомлення про доставку процесуального документу до електронного кабінету учасника, відповідачем ухвала суду отримана в електронному кабінеті 16.01.2024 о 20:35 год.

Відповідно до абз. 2 п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Таким чином, ухвала суду від 15.01.2024 вважається врученою відповідачу 16.01.2024. Отже, останнім днем для подання відзиву на позов є 31.01.2024.

Згідно зі ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Проте, відповідно до ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з ч. 4 ст. 119 ГПК України одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Крім того, згідно з ч. 5 вказаної норми пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.

Клопотання про поновлення строку на подання відзиву на позов мотивовано відповідачем тим, що в штаті відповідача відсутній юрист, а ознайомлення представника відповідача з матеріалами справи здійснено лише 19.02.2024.

При цьому судом враховано, що заява про ознайомлення з матеріалами справи подана представником відповідача 20.02.2024, до неї додано ордер серії АН № 1360127 від 19.02.2024, а сам відзив на позов подано 05.03.2024.

Крім того, судом враховано, що позивачем реалізовано надану йому можливість на подання відповіді на відзив.

За вказаних обставин, суд вважає за можливе поновити відповідачу строк для подання відзиву на позов та прийняти такий відзив до розгляду.

Щодо клопотання відповідача про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням суду у справі № 910/3237/24 суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 195 ГПК України провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3-1 частини першої статті 227 та пунктом 1 частини першої статті 228 цього Кодексу.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках, зокрема, об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Проте, відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Проте, клопотання про зупинення провадження у даній справі подано відповідачем 28.03.2024, тобто на стадії розгляду даної справи по суті.

Судом враховано, що в заявах по суті (відзиві на позов та запереченнях на відповідь на відзив) відповідачем не наведено заперечень щодо дійсності договору № ЦЗВ-15-00923-03 від 06.07.2023. При цьому у відповідача була наявна можливість заявити зустрічний позов у даній справі з аналогічними вимогами, що заявлені у справі № 910/3237/24.

Таким чином, суд відмовляє в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням у справі № 910/3237/24.

Зважаючи на належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників (без проведення судового засідання) та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до правил, ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

Між АТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» АТ «Укрзалізниця» (Замовник за договором) та ТОВ «ТЕРРАТОП» (Виконавець за договором) 06.07.2023 укладено Договір надання послуг № ЦЗВ-15-00923-03 (надалі - Договір), за умовами якого Виконавець зобов`язується надати Замовнику послуги землевпорядних робіт з оформлення/переоформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку, розроблення документації із землеустрою, необхідної для формування земельної ділянки та забезпечення реєстрації ділянки в Державному земельному кадастрі та реєстрації права постійного користування за АТ «Укрзалізниця» в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в установленому законом порядку (Далі - Послуги), а Замовник - прийняти такі послуги та оплати їх відповідно до розрахунку вартості Послу.

Результатам надання послуг є витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, який підтверджує право постійного користування земельною ділянкою АТ «Укрзалізниця» та який виконавцем передається замовнику разом із документами, зазначеними в п. 8 додатку 1.1 договору, вимоги по яким зазначені в п. 6 додатку 1.1 договору (п. 1.2 договору).

Як визначено в п. 1.3 договору, зазначені послуги включають склад послуг та робіт, визначений у п. 5 додатку 1.1 договору, які надаються в терміни, визначені в договорі.

Згідно з п. 1.4 цього Договору з метою розроблення документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки, Виконавець має виконати обстежувальні, вишукувальні, топографо-геодезичні, картографічні проектні та проектно-вишукувальні роботи (роботи із землеустрою).

Відповідно до вимог п. 3.1 цього Договору надання послуг здійснюється протягом строку дії Договору тільки на підставі наданої письмової рознарядки Замовника, яка вважається дозволом на надання послуг та є підтвердженням готовності Замовника до отримання послуг.

Строк надання послуг із складання документації з землеустрою та реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - протягом 100 календарних днів з моменту направлення Замовником письмової рознарядки.

Відповідно до п. 3.3 договору сторони домовились, що рознарядка замовника на надання послуг направляється ним виконавцю, зокрема, способом вручення уповноваженому представнику виконавця під розпис.

Датою надання послуг вважається дата підписання сторонами акта здачі-приймання наданих послуг (п. 3.4 договору).

Згідно з п. 7.4.3 договору виконавець має право у разі невиконання зобов`язань замовником достроково розірвати даний договір, письмово попередивши про це замовника за п`ять робочих днів.

Як погоджено сторонами в п. 8.3.1 договору, при порушенні строків надання послуг виконавець оплачує замовнику штраф у розмірі 15% від вартості не наданих в строк послуг на умовах, передбачених п. 3.1 цього договору, а за прострочення понад 15 календарних днів додатково стягується пеня у розмірі 0,1% від вартості не наданих у строк послуг за кожен день прострочення. При цьому виконавець не звільняється від виконання своїх зобов`язань надати послуги, якщо про інше його не попередив письмово замовник.

Відповідно до п. 10.1 договору виконавець до підписання договору зобов`язаний надати забезпечення виконання цього договору у вигляді депозиту (безвідсоткового), тобто внесення на рахунок замовника визначеної суми, у розмірі 5%, що становить 23 097,50 грн від вартості цього договору.

Згідно з п. 10.2 у разі порушення виконавцем зобов`язань за договором та нарахування штрафних санкцій за допущене порушення, сума штрафних санкцій підлягає вирахуванню з перерахованого виконавцем забезпечення виконання умов договору та перераховується до відповідного бюджету.

Відповідно до п. 15.1 договір діє з дня його укладення та протягом дії правового режиму воєнного стану в Україні, оголошеного Указом Президента України «Про ведення воєнного стану» від 24.02.2022 № 64/2022 та продовженого Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, але не пізніше ніж до 01.09.2023.

Додатки до цього договору є його невід`ємні частини, зокрема, додаток 1.1 Технічне завдання, додаток 1.2 Календарний план надання послуг (по всім земельним ділянкам), додатки 1.3.1-13.7 кошториси вартості послуг, додаток 1.4 Перелік земельних ділянок, додаток 1.5 Зведений кошторис.

Крім того, додатковою угодою № 1 від 25.07.2023 сторонами внесено зміни до ціни договору, встановивши її в розмірі 406 264,12 грн без ПДВ, а також внесено зміни до кошторисів вартості послуг.

Як встановлено судом під час розгляду даної справи, 25.07.2023 позивачем передано відповідачу рознарядку, під особистий підпис директора, вказана обставина підтверджується сторонами у даній справі.

Таким чином, кінцевим терміном надання послуг за умовами укладеного договору є 03.11.2023.

При цьому позивач вказав, що відповідачем не виконано умови договору, у зв`язку з чим останньому нараховані штрафні санкції в розмірі 60 939,62 грн (штраф) та 18 688,19 грн (пеня) за вирахуванням 23 097,50 грн суми договірного забезпечення, передбаченого п. 10.1 договору. Таким чином, позивачем у даній справі заявлені вимоги про стягнення з відповідача 56 530,31 грн штрафних санкцій (60 939,62 + 18 688,19 - 23 097,50).

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач посилається на те, що ним виконані взяті на себе зобов`язання та листом від 19.09.2023 надіслано позивачу для підписання технічну документацію із землеустрою щодо земельних ділянок, які були об`єктами надання послуг, а також проекти землеустрою щодо земельних ділянок з проханням в найкоротший термін погодити вищевказану документацію.

Проте, позивачем, всупереч п. 5 додатку 1.1 до договору, не було погоджено таку документацію.

Крім того, листом від 11.10.2023 № 2023-10/7 відповідач пропонував розірвати укладений між сторонами договір, посилаюсь на звільнення кваліфікованих представників виконавця та необхідність значного часу на пошук нових працівників.

Заперечуючи проти доводів відповідача, позивач вказав, що його філією «Центр управління промисловістю» листом від 29.09.2023 № ЦУП-8/4088 частково погоджено надану позивачем листом від 19.09.2023 технічну документацію в кількості 4 одиниці та один проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки за межами населених пунктів Стрийської міської територіальної громади Стрйського району Львівської області площею 20 га.

Водночас, відповідачем заперечується факт отримання від позивача погоджених матеріалів (технічної документації та проектів землеустрою, які були підготовлені та надані відповідачем для погодження замовнику).

Розглядаючи даний спір та вирішуючи його по суті, оцінюючи правомірність заявлених позивачем вимог, а також заперечень на такі вимоги, суд виходив з наступного.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи та погоджено сторонами, зокрема, в п. 7.1.3 договору, замовник зобов`язаний надати виконавцю всю необхідну для надання послуг документацію, яка наявна у замовника.

При цьому одним з етапів надання послуг погоджено, зокрема, передачу на погодження розробленої документації із землеустрою в порядку, встановленому ст. 186 Земельного кодексу (за необхідності - ч. 4 ст. 123 Земельного кодексу України), а також виправлення зауважень, отриманих за результатом розгляду документації із землеустрою розпорядником/землекористувачем земельних ділянок на стадії затвердження (п. 5 додатку 1.1 до договору).

Крім того, як погоджено п. 5 додатку 1.1 до договору, виконавець (відповідач) надсилає/надає документацію із землеустрою на затвердження до землекористувача супровідним листом у довільній формі або за зразком (текстова частина): «Прошу затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) загальною площею __га, розташованих на території (місце розташування земельних ділянок зазначається враховуючи актуальні відомості) та підписати акт наданих послуг».

Як підтверджується матеріалами справи, відповідачем 19.09.2023 надано позивачу технічну документацію у кількості 6 шт., а також проект землеустрою в кількості 1 шт.

Згідно з умовами договору та додатків до нього обов`язок щодо погодження підготовлених відповідачем матеріалів або надання зауважень щодо поданих документів для усунення недоліків покладено на позивача.

Позивачем, у свою чергу, не доведено факту погодження технічної документації, наданої відповідачем на таке погодження.

Так, позивачем не надано суду доказів направлення листа № ЦУП-8/4088 від 29.09.2023, який адресовано відповідачу. Крім того, під час розгляду даної справи позивачем не доведено того, чому надана відповідачем документація погоджена позивачем частково.

Крім того, як вбачається з листа № ЦУП-08/168 від 26.10.2023 директора філії «Центр управління промисловістю», адресованого директору філії «Центр забезпечення виробництва», погоджена позивачем документація не направлялась відповідачу, а у вказаному листі зазначено, що працівники відповідача не з`явились для отримання такої документації.

При цьому позивачем не доведено посилання на численні усні звернення позивача до відповідача та прохання позивача отримати документацію (надання заяв свідків, телефонограм, телеграм тощо).

Також судом не береться до уваги лист позивача № ЦУП-08/1063 від 15.03.2024, оскільки останній є листуванням між структурними підрозділами позивача та не підтверджує повідомлення відповідача про погодження позивачем технічної та проектної документація для надання останнім послуг згідно з умовами договору (повністю/частково).

Відповідно до ч. 1 ст. 613 Цивільного кодексу України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

При цьому згідно з ч. 4 ст. 612 Цивільного кодексу України прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

За вказаних обставин відповідач не може вважатись таким, що прострочив виконання обов`язку з надання послуг на погоджених договором умовах, оскільки обов`язок щодо погодження та затвердження технічної та проектної документації передує обов`язку відповідача щодо її реєстрації у відповідних органах.

За вказаних обставин, вимоги про стягнення штрафних санкцій в розмірі 56 530,31 грн є необґрунтованими, оскільки позивачем під час розгляду даної справи не доведено факту порушення відповідачем обов`язку щодо надання послуг у погоджені сторонами строки, враховуючи, що позивачем не доведено факту повідомлення відповідача про погодження технічної та проектної документації, необхідної для надання відповідачем послуг, у зв`язку з чим суд відмовляє в їх задоволенні.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір враховуючи відмову в задоволенні позову покладається судом на позивача.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення підписано 07.06.2024.

Суддя О.Г. Удалова