Судді Жайворонок Т. Є.
До постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23.05.2024 у справі за позовом Громадської спілки «Український музичний альянс» (далі - Спілка, позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Самсунг Електронікс Україна Компані» (далі - Товариство, відповідач) про виплату відрахувань (відсотків).
Повністю не погоджуюся із прийнятим у справі рішенням.
Керуючись частиною третьою статті 34 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), викладаю окрему думку, суть якої полягає в такому.
Короткий зміст позовних вимог
У 2015 році Об`єднання підприємств «Український музичний альянс», правонаступником якого є Спілка, звернулося до суду з позовом до Товариства про стягнення 8 847 293,46 грн за імпорт товарів на територію України. Причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення відрахувань (відсотків) від вартості обладнання і матеріальних носіїв, імпортованих відповідачем, із застосуванням яких можна здійснити відтворення творів і виконань, передбачених частиною другою статті 42 Закону України «Про авторське право і суміжні права» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин; далі - Закон № 3792-XII) за період з 31.08.2012 до 26.12.2013 та з 07.03.2014 до 25.12.2014.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції
Господарський суд міста Києва рішенням від 19.10.2020 позов задовольнив. Стягнув з Товариства на користь Спілки 8 763 095,91 грн відрахувань (відсотків), 131 446, 44 грн судового збору та 33 864,76 грн витрат на проведення судової експертизи та експертного дослідження; повернув Спілці з державного бюджету України судовий збір у сумі 1 262,96 грн.
Згідно з постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.04.2024: апеляційну скаргу Товариства задоволено частково; рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2020 скасовано; позов Спілки залишено без розгляду на підставі пункту 1 частини першої статті 226 ГПК України (позов подала особа, яка не має процесуальної дієздатності). Постанова мотивована тим, що позивач не мав права на звернення до суду з такими вимогами.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду постановою від 23.05.2024 залишив без змін постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.04.2024.
Обставини, встановлені судами попередніх інстанцій
На час звернення до суду позивач був уповноваженою організацією, яка здійснювала збирання і розподіл між суб`єктами авторського права і (або) суміжних прав коштів від відрахувань (відсотків) виробниками та імпортерами обладнання і матеріальних носіїв, із застосуванням яких у домашніх умовах можна здійснювати відтворення творів і виконань, зафіксованих у фонограмах і (або) відеограмах, що підтверджується Свідоцтвом від 20.12.2007 № 2/У, виданим Державним департаментом інтелектуальної власності.
21.12.2019 Комісія з акредитації організацій колективного управління, керуючись Законом України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав», Положенням про комісію з акредитації організацій колективного управління, затвердженим наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 14.11.2019 № 375, прийняла рішення, оформлене як витяг з протоколу № 4, а саме: акредитувала Спілку у сфері обов`язкового колективного управління - відтворення в домашніх умовах і особистих цілях творів, виконань, зафіксованих у фонограмах, відеограмах, їх примірниках, а також аудіовізуальних творів та їх примірників, строком на три роки. У цьому рішенні вказано, що воно набирає чинності з дати його затвердження згідно з наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України.
Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України видало наказ від 18.02.2020 № 267 «Про акредитацію організації колективного управління», відповідно до якого вирішено:
1) акредитувати організацію колективного управління Спілку у сфері обов`язкового колективного управління - відтворення в домашніх умовах і особистих цілях творів, виконань, зафіксованих у фонограмах, відеограмах, їх примірниках, а також аудіовізуальних творів та їх примірників, строком на три роки;
2) департаменту розвитку сфери інтелектуальної власності протягом трьох робочих днів унести відомості про акредитацію Спілки до Реєстру організацій колективного управління.
У справі, що розглядається, рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що матеріалами справи підтверджується факт ввезення Товариством товарів, із застосуванням яких можна здійснити відтворення творів і виконань, зафіксованих у фонограмах і (або) відеограмах, передбачені Законом України «Про авторське право і суміжні права».
Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та залишаючи позов Спілки без розгляду на підставі пункту 1 частини першої статті 226 ГПК України, виходив з такого.
Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від 03.07.2020 у справі № 640/7679/20, залишеним без змін у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2021, визнав протиправним та скасував рішення Комісії з акредитації організацій колективного управління від 21.12.2019 про акредитацію Організації колективного управління «Український музичний альянс» у сфері обов`язкового колективного управління - відтворення в домашніх умовах і особистих цілях творів, виконань, зафіксованих у фонограмах, відеограмах, їх примірниках, а також аудіовізуальних творів та їх примірників; визнав протиправним та скасував наказ Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 18.02.2020 № 267 «Про акредитацію організації колективного управління» - Спілки.
За висновком апеляційного суду у справі, що розглядається, позивач не є акредитованою уповноваженою організацією колективного управління у сфері обов`язкового колективного управління (відтворення в домашніх умовах і в особистих цілях творів, виконань, зафіксованих у фонограмах, відеограмах, їх примірниках, а також аудіовізуальних творів та їх примірників), а тому вимоги Спілки не підлягають розгляду по суті, оскільки, позивач фактично не має повноважень на звернення до суду з такими вимогами.
З висновками апеляційного суду погодився й Верховний Суд.
Аргументи щодо незгоди з постановою Верховного Суду
Відповідно до статті 80 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.
Згідно з частиною другою статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Процесуальна правоздатність та процесуальна дієздатність регламентовані статтею 44 ГПК України, у якій встановлено, що усі фізичні і юридичні особи здатні мати процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, боржника (процесуальна правоздатність). Фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи здатні особисто здійснювати процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (процесуальна дієздатність). Юридична особа набуває процесуальних прав та обов`язків у порядку, встановленому законом, здійснює їх через свого представника.
Відповідно до положень статті 91 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Цивільна правоздатність юридичної особи може бути обмежена лише за рішенням суду. Юридична особа може здійснювати окремі види діяльності, перелік яких встановлюється законом, після одержання нею спеціального дозволу (ліцензії). Цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.
Отже, питання наявності / відсутності акредитації в уповноваженої організації колективного управління у сфері обов`язкового колективного управління (ліцензії) - це питання цивільної правоздатності.
Цивільна дієздатність юридичної особи регламентується положеннями статті 92 ЦК України, відповідно якої юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.
Однією з характерних особливостей правового статусу юридичних осіб як суб`єктів цивільних прав є те, що їх дієздатність на відміну від дієздатності фізичних осіб виникає одночасно з правоздатністю, тобто з моменту створення юридичної особи.
Передбачені чинним законодавством винятки щодо дієздатності та підстав щодо її позбавлення стосуються лише фізичних осіб. Юридична особа, зареєстрована у встановленому законом порядку, не може бути позбавлена процесуальної дієздатності, або втратити її іншим чином, крім припинення діяльності юридичної особи.
У статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» встановлено спростовану презумпцію відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР).
Отже, у справі, що розглядається, Північний апеляційний господарський суд та Верховний Суд дійшли помилково висновку про відсутність у позивача процесуальної дієздатності.
Ураховуючи наведене та відповідно до частини першої статті 4 ГПК України Спілка як позивач не може бути позбавлена права на розгляд її справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
Відповідно до частини четвертої статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У частині першій статті 6 Конвенції встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до вимог частини першої статті 302 ГПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, передає справу на розгляд палати, до якої входить така колегія, якщо ця колегія вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї ж палати або у складі такої палати.
Враховуючи викладене, Верховний Суд у справі, що розглядається, на мою думку, мав би передати справу на розгляд палати для розгляду справ щодо захисту прав інтелектуальної власності, а також пов`язаних з антимонопольним та конкурентним законодавством Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.
Суддя Т. Жайворонок