ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

07.06.2024 Справа № 917/946/24

м. Полтава

Господарський суд Полтавської області у складі судді Пушка І.І., розглянувши матеріали за позовною заявою ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідачів: 1. ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 ;

Державного підприємства «СЕТАМ», вул. Стрілецька, 4-6, м. Київ, 01001

про визнання недійсним результатів електронних торгів

ВСТАНОВИВ:

Дослідивши матеріали позовної заяви та доданих до неї документів, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) з огляду на таке.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття суд, встановлений законом включає в себе, у тому числі, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Пунктами 3,4 ч.1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу (далі ГПК) України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), зокрема:

- справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів

- справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах.

П.15 статті 20 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають між суб`єктами господарювання.

Відповідно до ч. 1 ст.128 Господарського кодексу України, громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Позивачем не надані докази його реєстрації як підприємця без статусу юридичної особи, відповідні відомості в ЄДРПОУ станом на момент подання позовної заяви відсутні.

Позивачем як фізичною особою, яка не має статусу суб`єкта підприємницької діяльності, подано позов про визнання недійсними результатів електронних торгів з продажу майнових (корпоративних) прав, а саме частки у статутному капіталі Приватного підприємства ім. Зубковського.

Відповідно до частин першої, третьої статті 167 Господарського кодексу України, корпоративними правами є права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Отже, корпоративним є спір щодо створення, діяльності, управління та припинення юридичної особи - суб`єкта господарювання (відповідна правова позиція неодноразово викладалася Верховним Судом, зокрема, в п.п.25-26 постанови Великої Палати від 11 червня 2019 року по справі № 917/1338/18).

Як свідчить витяг з ЄДРПОУ, отриманий судом, єдиним засновником (учасником) Приватного підприємства ім. Зубковського є ТОВ «Трипілля Агро плюс», Київська обл., с.Трипілля.

Позивач не посилається в обґрунтування заявлених позовних вимог на те, що він є учасником приватного підприємства ім. Зубковського або ТОВ «Трипілля Агро плюс» та, відповідно, на те, що йому належать будь-які корпоративні права.

З урахуванням викладеного, позивач не перебуває у корпоративних відносинах з відповідачами, до яких подано позов.

Суд також звертає увагу, що набуття майна (майнових прав) за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, - державна виконавча служба (приватний виконавець) й організатор електронних торгів. Покупцем, відповідно, є їхній переможець. Виходячи з наведеного, сторонами договору, оформленого за результатами проведених електронних торгів, є продавці - державна виконавча служба й організатор цих торгів, та покупець - переможець торгів (відповідна правова позиція була викладена Верховним Судом, зокрема, в постановах від 5 червня 2018 року у справі № 910/856/17 (пункти 40-41), від 7 липня 2020 року у справі № 438/610/14-ц (пункт 56)).

Оскільки продаж майна (майнових прав) на публічних торгах є правочином, то оскаржити за певних умов можна саме прилюдні торги як правочин (п.35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2023 по справі № 233/4365/18).

В позовній заяві фактично висунута не вимога про визнання недійсними електронних торгів як правочину, а вимога про визнання недійсними їх результатів, без конкретизації, про які саме результати йдеться.

В позовній заяві не висуваються вимоги до боржника та органу державної виконавчої служби (приватного виконавця), які є сторонами прилюдних торгів як правочину, окрім покупця (переможця торгів).

В позовній заяві відсутнє посилання на обставини, які свідчать про те, що за наслідками проведення електронних торгів відбулося укладення правочину між продавцем (органом державної виконавчої служби чи приватним виконавцем та організатором електронних торгів) та покупцем - переможцем торгів відповідно до вимог Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5.

Одночасно судом приймається до уваги, що твердження позивача в позовній заяві про те, що він є особою, яка подала заявку та брала участь у відповідних електронних торгах, обґрунтовано посиланням лише на квитанцію, яка свідчить про сплату гарантійного внеску в сумі 151 000 грн на користь ДП «Сетам», разом з тим, зі змісту вказаної квитанції неможливо встановити, за участь у яких саме торгах було сплачено відповідний гарантійний внесок.

Критеріями належності справи до господарського судочинства за загальними правилами є одночасно суб`єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Ознаками господарського спору є, зокрема: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції (п.п.25-26 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі № 916/1261/18).

Відповідно до ч.1 ст.45 ГПК України, сторонами в господарському процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч.2 ст.4 ГПК України).

З урахуванням викладеного, оскільки позов подано позивачем як фізичною особою, яка не є підприємцем, спірні правовідносини не виникли з корпоративних правовідносин та не стосуються правочину щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі (з огляду на те, що позивачем не висуваються вимоги про визнання недійсними електронних торгів як правочину чи про визнання недійсним правочину, який був укладений за наслідком проведення електронних торгів), подана позовна заява не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Частиною 6 ст. 175 ГПК України передбачено, що відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Судом роз`яснюється, що у випадку відсутності у позивача статусу фізичної особи-підприємця та виникнення спірних правовідносин в період відсутності такого статусу спір підлягає розгляду місцевим загальним судом за правилами цивільного судочинства.

На підставі викладеного суд дійшов до висновку, що позовна заява не підлягає розгляду в господарському суді.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 175, ст. 232, 234, 235

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її підписання (ст.175, 235,255 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Додаток: позовна заява від 05.06.2024 (вх. № 1006/24 від 05.06.2024) з доданими документами на 41 арк.

Суддя Пушко І.І.