ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"07" червня 2024 р. Справа № 916/2483/24

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М, розглянувши заяву Комунального підприємства "Малиновський ринок" (65017, Україна, Одеська обл., м. Одеса, вул. Маршала Бабаджаняна, буд. 40в, ) про видачу судового наказу до боржника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

В С Т А Н О В И В:

04.06.2024 Комунальне підприємство "Малиновський ринок" звернулося до Господарського суду Одеської області із заявою (вх.№2544/24) про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором №2152/Т-54 від 02.09.2014 за період з лютого 2022 року по травень 2024 року в сумі основного боргу 8346,25 грн, 3% річних 253,68 грн, інфляційного збільшення боргу 122,57 грн та штрафу 10% - 1311,49 грн, що в загальній сумі складає 9595,09 грн.

Частиною першою ст. 12 ГПК України передбачено, що господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного).

Відповідно до частини другої ст. 12 ГПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу, зокрема, додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості та інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ст. 12 Закону України Про судоустрій і статус суддів, судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право громадян на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють.

Згідно з частиною 1 статті 10 ГПК України, господарське судочинство в судах здійснюється державною мовою.

Враховуючи викладене, суд зауважує, що докази, додані до заяви про видачу судового наказу, повинні бути подані державною (українською) мовою.

Згідно з ч. 2, 4 ст. 91 ГПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Пунктом 12 ч. 34 Закону України Про нотаріат передбачено, що нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, зокрема, засвідчують вірність перекладу документів з однієї мови на іншу.

Відповідно до статті 79 Закону України Про нотаріат, нотаріус засвідчує вірність перекладу документа з однієї мови на іншу, якщо він знає відповідні мови. Якщо нотаріус не знає відповідних мов, переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус.

Враховуючи вищенаведене, господарський суд зазначає, що при зверненні із заявою про видачу судового наказу, заявником разом із документами, які виготовлені на іноземній мові, повинні бути подані належним чином (нотаріально) засвідчені переклади на державну мову.

Між тим, надана заява про видачу судового наказу подана всупереч наведених приписів процесуального закону, оскільки заявником подано без нотаріально засвідченого перекладу на українську мову договір №2152/Т-54 від 02.09.2014.

Враховуючи наведене, суд зазначає про невідповідність поданої заяви про видачу судового наказу вимогам п.3 ч.3 ст.150 ГПК України.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.150 ГПК України у заяві повинно бути зазначено, зокрема, вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців).

Водночас, звертаючись із заявою про видачу судового наказу, стягувачем у прохальній частині відповідної заяви зазначив в якості боржника фізичну особу ОСОБА_1 без вказівки на наявність у останньої статусу фізичної особи-підприємця.

Таким чином, суд доходить висновку про порушення стягувачем при поданні заяви про видачу судового наказу також п.2 ч.2 ст.150 ГПК України.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

За таких обставин, враховуючи, що заявником в обґрунтування заявлених вимог надано суду договір на іноземній мові без нотаріально засвідченого перекладу на українську мову, а також враховуючи те, що у прохальній частині заяви стягувачем не зазначено вказівку на статус фізичної особи-підприємця, суд, керуючись нормами п.1 ч.1 ст. 152 ГПК, дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу.

Між цим, суд роз`яснює заявнику, що відповідно до ч.1 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 147-153, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні заяви Комунального підприємства "Малиновський ринок" про видачу судового наказу (вх.№2544/24 від 04.06.2024) відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена у 10-денний строк з дня її постановлення.

Суддя Ю.М. Щавинська