ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

04.06.24 Справа № 917/892/24

м. Полтава

Господарський суд Полтавської області у складі судді Пушка І.І., розглянувши матеріали за заявою Полтавського комунального автотранспортного підприємства 1628 (, адреса: вул. Кагамлика, 84, м. Полтава, 36008)

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

про видачу судового наказу про стягнення 1117,77 грн

ВСТАНОВИВ:

29.05.2024 до Господарського суду Полтавської області надійшла заява Полтавського комунального автотранспортного підприємства 1628 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 1117,77 грн заборгованості.

В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на несплату Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 боргу за послуги з поводження з (твердими, великогабаритними) відходами згідно з договором № W/1703/2 про надання послуг з поводження побутовими відходами від 22.11.2021 за період з 01.01.2021-02.02.2024.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу з огляду на таке:

За ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України (далі по тексту ГПК України) передбачено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 147 ГПК України заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи-підприємці.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 150 ГПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено, зокрема, але не виключно, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника.

Згідно із пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (далі - державна реєстрація) - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.

Проте, як вбачається зі Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань здійсненого суддею на боржника Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 , станом на 04.06.2024 року, остання припинила свою підприємницьку діяльність на підставі власного рішення, про що здійснено запис - 22.02.2022, номер запису 001008828.

Згідно із частиною 1 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою.

Відповідно до приписів статті 51 Цивільного кодексу України, до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Відповідно до частини 9 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Заявник просить стягнути заборгованість з боржника в розмірі 1117,77 грн за період з 01.01.2021-02.02.2024, проте, як вбачається з доданого до матеріалів заяви акту звірки розрахунків, фактично заборгованість виникла за послуги, надані ОСОБА_1 в лютому-липні 2022 року, тобто після припинення підприємницької діяльності.

Господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини 1 статті 20 ГПК України спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

(Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.06.2018 року у справі № 338/180/17).

Разом з тим, частиною 2 статті 12 ГПК України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо. При цьому, як зазначалося, заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути лише юридичні особи та фізичні особи-підприємці (частина 3 статті 147 ГПК України). Ці законодавчі норми є спеціальними.

Під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених вимог по суті, а процесуальний механізм наказного провадження не передбачає встановлення обставин щодо правонаступництва та обсягу відповідальності фізичної особи, що виникає у зв`язку із втратою нею статусу підприємця.

Звертаючись із заявою про видачу судового наказу в порядку наказного провадження, заявник не пересвідчився у статусі відповідача, у зв`язку з чим суд роз`яснює, що процедура наказного провадження застосовується виключно по відношенню до суб`єктів господарювання, та що наказне провадження має чіткі, формальні межі, які не дозволяють врахувати наведені вище обставини, а припинення статусу підприємця унеможливлює застосування до правовідносин, що розглядаються, процедури наказного провадження.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу. Зокрема, у разі якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено суб`єкта господарювання, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва (пункт 6 частини 1 статті 175 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає відсутніми підстави для видачі судового наказу про стягнення з боржника заборгованості у розмірі 1117,77 грн на підставі пункту 4 частини 1 статті 152 ГПК України.

Згідно з частиною 2 статті 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до частини 2 статті 151 ГПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Суд, також, роз`яснює заявнику, що відповідно до частини 2 статті 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку. Визначаючись із подальшими заходами для захисту своїх прав, заявнику варто врахувати викладену правову позицію Великої Палати Верховного Суду у справі №127/23144/18 у взаємозв`язку із сутністю правовідносин, що існували як під час здійснення боржником підприємницької діяльності, так і після припинення у боржника статусу підприємця, та звернутися до суду в межах відповідної форми позовного провадження.

Керуючись 147, 148, 150, 152, 153, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України

У Х В А Л И В:

Відмовити Полтавському комунальному автотранспортному підприємству 1628 в задоволені заяви про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 1117,77 грн заборгованості згідно з договором № W/1703/2 про надання послуг з поводження побутовими відходами від 22.11.2021 за період з лютого по липень 2022 року.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею та може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту підписання (ст. 235,255-256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Пушко І.І.