РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.06.2024Справа № 910/633/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) господарську справу

за позовом Акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль"

до Департаменту патрульної поліції

про стягнення 120 601,30 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Акціонерне товариство "Херсонська теплоелектроцентраль" (далі - позивач) з позовом до Департаменту патрульної поліції (далі - відповідач) про стягнення 120 601,30 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем збережені кошти за рахунок позивача, оскільки у лютому 2022 року після закінчення строку дії договору № 38-Т/71 від 22.03.2021 поставлено відповідачу теплову енергію, вартість якої не оплачена.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/633/24 та ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами, а також встановлено сторонам строки для вчинення процесуальних дій.

14.02.2024 від відповідача через підсистему «Електронний суд» до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній відхилив заявлені позовні вимоги з посиланням на те, що між сторонами в лютому 2022 року не було укладено договору та, відповідно, на переконання відповідача, позивач мав би припинити подачу теплової енергії. Крім того, відповідачем заперечується вірність здійсненого позивачем нарахування за теплову енергію в розмірі 120 601,30 грн.

16.02.2024 від позивача через підсистему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, в якій заперечуються доводи відповідача та вказується, що з початком опалювального сезону у позивача відсутня можливість припинення подачі теплової енергії.

Відповідач правом на подання заперечень на відповідь на відзив не скористався.

Суд відзначає, що сторонам було надано достатньо часу (з урахуванням введеного на території України воєнного стану та затримок у доставці поштової кореспонденції) для подання всіх пояснень, заяв та клопотань.

Від сторін не надходило клопотань про розгляд даної справи з повідомленням викликом представників сторін.

Зважаючи на належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників (без проведення судового засідання) та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до правил ч. 9 ст. 165, ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

СУД ВСТАНОВИВ:

АТ «Херсонська ТЕЦ» є юридичною особою, яка відповідно до Статуту здійснює виробництво теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами.

На виконання своєї мети позивач здійснює постачання теплової енергії до будівлі, що розташована у місті Херсоні, пр. Сенявіна, 128.

Між позивачем (виконавець) та Департаментом патрульної поліції (надалі за текстом - відповідач/споживач) 22.03.2021 було укладено Договір № 38-Т/71 з власником (користувачем) будівлі про надання послуги з постачання теплової енергії.

Вказаний договір було укладено з урахуванням вимог Закону України "Про публічні закупівлі", оскільки відповідач є державною установою, що не заперечується учасниками справи під час розгляду даної справи.

Відповідно до п. 40 Договору № 38-Т останній діє до 31.12.2021.

Згідно з п. 41 дія договору може бути продовжена на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної у договорі, укладеному в поточному році, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку.

Додатковою угодою № 2 від 02.12.2021 сторонами внесено зміни до кількості теплової енергії, зменшено її до 172,32 Гкал, а також змінено тариф, встановлено його в розмірі 3 352,46 грн за 1 Гкал.

22.11.2023 позивач звернувся до відповідача з претензією, в якій вимагав оплатити заборгованість за теплову енергію, спожиту в лютому 2022 року, в розмірі 120 601,03 грн протягом 7 днів. З вказаною претензією позивачем було надіслано відповідачу рахунки та акти виконаних робіт, а також акт звірки взаємних розрахунків.

Вказане підтверджується описом вкладання у цінний лист, фіскальним чеком та накладною, яка додана до матеріалів справи.

Згідно з наданим рахунком № 602 та актом № 602 за лютий 2022 року позивачем нараховано відповідачу 120 613,50 грн з ПДВ за споживання 34,11 Гкал теплової енергії.

Проте, як вказує позивач, відповідач не оплатив вартість отриманої в лютому 2022 року теплової енергії, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач вказав на відсутність діючого (в лютому 2022 року) договору про надання послуги з постачання теплової енергії між позивачем та відповідачем, фактичну неможливість самостійного припинення споживання цієї послуги (постачання теплової енергії) відповідачем, невжиття позивачем заходів щодо припинення постачання теплової енергії, невірність розрахунків позивача, щодо розміру заборгованості.

У заперечення щодо вказаних доводів відповідача позивач вказав, що у нього відповідно до чинного законодавства відсутня можливість припинення постачання теплової енергії в опалювальний період.

Крім того, відповідно до законодавства у позивача виникає обов`язок щодо постачання теплової енергії, в тому числі, й як суб`єкта природних монополій, навіть без укладання договору на постачання теплової енергії.

Зазначене спростовує доводи відповідача про те, що позивач повинен був припинити постачання теплової енергії, крім того, припинення постачання є правом, а не обов`язком позивача.

Також позивач вказує, що відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830, споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб.

У зв`язку з тим, що відповідач отримав теплову енергію без договору в лютому 2022 року на суму 120 613,50 грн, вартість якої, за твердженням позивача, відповідач не оплатив, тобто отримав безпідставно набуте майно, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши подані сторонами докази, а також доводи учасників справи, суд зазначає про наступне.

На спірні правовідносини сторін поширюються положення Цивільного кодекс України, Господарського кодексу України, Законів України "Про житлово-комунальні послуги" та ЗУ «Про теплопостачання», Правил користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.07 № 1198, Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарські зобов`язання можуть виникати: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з акту управління господарською діяльністю; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; внаслідок заподіяння шкоди суб`єкту або суб`єктом господарювання, придбання або збереження майна суб`єкта або суб`єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав; у результаті створення об`єктів інтелектуальної власності та інших дій суб`єктів, а також внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

За змістом ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з визначеннями наведеними у ст. 1 Закону України "Про теплопостачання" (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин): постачання теплової енергії (теплопостачання) це господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору; тариф (ціна) на теплову енергію - грошовий вираз витрат на виробництво, транспортування, постачання одиниці теплової енергії (1 Гкал) з урахуванням рентабельності виробництва, інвестиційної та інших складових, що визначаються згідно із методиками, розробленими національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг; система централізованого теплопостачання - сукупність джерел теплової енергії, магістральних та місцевих (розподільчих) теплових мереж, що об`єднані між собою та використовуються для теплозабезпечення споживача, населеного пункту, яка включає системи децентралізованого та помірно-централізованого теплопостачання; споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Відповідно до п. 3 Правил користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.07 № 1198 (далі Правила), споживач теплової енергії це фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

Частинами 1, 2 та 4 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" закріплено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житловокомунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Приписами ст. 24 Закону України "Про теплопостачання" встановлено, що основним обов`язком споживача теплової енергії є, зокрема, своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником (п. 4 Правил).

Таким чином, до обов`язків споживача теплової енергії належить своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії № 830 постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Крім того, вбачається, що термін споживач застосовується в значно ширшому значенні, оскільки він також розповсюджується і на осіб, які використовують теплову енергію без укладення договору на теплопостачання.

Відповідно до п. 8 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830, постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Рішення про початок та закінчення опалювального періоду приймається органами місцевого самоврядування з урахуванням кліматичних умов згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж, державними санітарними нормами і правилами. Опалювальний період починається не пізніше ніж коли протягом трьох діб середня добова температура зовнішнього повітря становить 8°С та нижче, а закінчується не раніше ніж коли протягом трьох діб середня добова температура зовнішнього повітря перевищує 8°С.

Пунктом 9 правил 830 передбачено, що постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період безперервно, крім часу перерв, визначених частиною першою статті 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Постачання теплової енергії на індивідуальні теплові пункти для потреб опалення та приготування гарячої води здійснюється безперервно, крім часу перерв, визначених частиною першою статті 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", надання комунальних послуг та надання послуги з управління багатоквартирним будинком здійснюються безперервно, крім часу перерв на: проведення ремонтних і профілактичних робіт згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації і користування, положеннями про проведення поточного і капітального ремонтів та іншими нормативно-правовими актами; міжопалювальний період для мереж (систем) опалення (теплопостачання) виходячи з кліматичних умов згідно з нормативно-правовими актами; 3) ліквідацію наслідків аварії.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Порядок визначення дати початку і закінчення опалювального періоду визначається законодавством. Постачання теплової енергії на індивідуальні теплові пункти споживачів для потреб опалення та приготування гарячої води здійснюється безперервно, з урахуванням перерв, визначених статтею 16 цього Закону. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Органи, уповноважені законом встановлювати порядки (методики) формування тарифів на транспортування, постачання теплової енергії, визначають особливості врахування в тарифах на теплову енергію для споживача витрат на утримання та обслуговування теплових пунктів (індивідуальних та центральних) з метою недопущення подвійної компенсації споживачами таких витрат.

Крім того, згідно зі ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" теплотранспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно з п. 37 правил 830 споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб.

Отже, виходячи з наведеного, у відповідача виникає обов`язок щодо оплати спожитих послуг з теплопостачання.

Таким чином, судом не беруться до уваги заперечення відповідача щодо не обмеження самим позивачем теплопостачання відповідачеві та відсутність підстав для оплати без наявності в лютому 2022 року договору на постачання теплової енергії, що діяв.

Крім того, суд зазначає, що відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 904/2238/17 та від 16.10.2018 у справі № 904/7377/17.

Також судом не беруться до уваги заперечення відповідача щодо того, що нарахування оплати за теплову енергію безпідставно було здійснено позивачем за спожиту теплову енергію в обсязі 46,74 Гкал з огляду на наступне.

Згідно з наданим позивачем рахунком та актом № 603 за лютий 2022 року нарахування позивачем здійснено на загальний обсяг спожитої теплової енергії в 34,11 Гкал.

Крім того, як вбачається з наданої позивачем відомості-звіту про відпуск теплової енергії та параметри теплоносіїв за період з 01.02.2022 по 28.02.2022, підписаної як представником позивача, так і представником споживача (відповідача), погоджено споживання теплової енергії обсягом 46,74 Гкал. При цьому жодних зауважень щодо обсягу споживання відповідачем як споживачем до вказаної відомості-звіту внесено не було.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає заявлену позивачем вимогу про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 120 601,03 грн обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо нормативного обгрунтування вимог позовної заяви судом враховано позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 № 904/5726/19 (п. 6.56).

За приписами статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача у розмірі 2 422,40 грн.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 240 та 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Департаменту патрульної поліції (вул. Федора Ернста, буд. 3, м. Київ, 03048, код 40108646) на користь Акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" (Бериславське шосе, 1, м. Херсон, 73036, код 00131771) 120 601,03 грн (сто двадцять тисяч шістсот одну грн 03 коп.) заборгованості та 2 422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві грн 40 коп.) судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 07.06.2024.

Суддя О.Г. Удалова