ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2024 Справа № 917/660/24

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т. М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовною заявою Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»

до Фізичної особи підприємця Шапошника Романа Федоровича

про стягнення 20 657,00 грн

без виклику представників сторін

встановив:

До Господарського суду Полтавської області звернулось Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» з позовом до Фізичної особи підприємця Шапошника Романа Федоровича про стягнення 20 657,00 грн штрафних санкцій за договором поставки № 53-124-01-23-20399 від 22.06.2023, з них 12 817,00 грн пені та 7840,00 грн штрафу.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідач порушив строки поставки товару за договором поставки № 53-124-01-23-20399 від 22.06.2023.

Ухвалою від 24.04.2024 суд встановив відповідачу строк у 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов.

Ухвала від 24.04.2024 вручена відповідачу 24.04.2024 о 15:37 год. Отже, кінцевий строк для подачі відзиву 09.05.2024.

Відповідач відзив на позов не надав. Встановлені строки для його подання закінчилися.

Згідно із ст. 113 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. Згідно з ч. 8 ст. 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Згідно із ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У цій справі були вчинені такі процесуальні дії.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.04.2024 цей позов переданий на розгляд судді Безрук Т. М. за номером справи 917/660/24 (а.с. 54).

Ухвалою від 24.04.2024 суд відкрив провадження у справі № 917/660/24, призначив справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та встановив сторонам строки для подання заяв по суті справи (а.с. 57-58).

Вказана ухвала суду надсилалась та доставлена позивачу, представнику позивача та відповідачу в їх електронні кабінети у підсистемі Електронний суд (довідки про доставку електронного листа від 24.04.2024, а.с. 59, 60, 61).

Відповідно до п. 2 ч. 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Отже, ухвала від 24.04.2024 доставлена сторонам в установленому порядку.

Відповідно до частини п`ятої статті 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України сторони суду не надали.

За ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. За ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України це рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Між Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» від імені якого діяв відокремлений підрозділ «Хмельницька атомна електрична станція» (далі - позивач, покупець) та Фізичною особою-підприємцем Шапошником Романом Федоровичем (далі відповідач, постачальник) було укладено договір поставки від 22.06.2023 № 53-124-01-23-20399 (далі Договір, а.с. 45-48)

Як свідчать дані з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, на виконання Закону України від 06.02.2023 №2896-IX, постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2023 №1420 та відповідно до Закону України 15.05.2003 №755-IV державний реєстратор у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі ЄДР) провів державну реєстрацію:

- утворення юридичної особи - акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (АТ «НАЕК «Енергоатом», , місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3) в результаті перетворення державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (ДП «НАЕК «Енергоатом», , місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3),

- припинення юридичної особи - державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (ДП «НАЕК «Енергоатом», , місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3) в результаті її реорганізації (перетворення) у акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (АТ «НАЕК «Енергоатом», , місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3).

Крім того, відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2023 №1420 відокремлені підрозділи ДП «НАЕК «Енергоатом» із дня державної реєстрації акціонерного товариства продовжують функціонувати як відокремлені підрозділи акціонерного товариства (філії, представництва).

Наказом АТ «НАЕК «Енергоатом» від 12.01.2024 №01-1-н (а.с.29-30) встановлено, що у складі AT «HAEK «Енергоатом» з дня державної реєстрації його утворення (тобто з 11.01.2024) відокремлені підрозділи (в тому числі і філія «Відокремлений підрозділ «Хмельницька атомна електрична станція» (місцезнаходження: 30100, Хмельницька обл., м. Нетішин, вул. Енергетиків, буд. 20, ) діють на підставі раніше затверджених положень про них до затвердження в установленому порядку нових положень.

Отже, з урахуванням наведеного та відповідно до приписів частини 4 статті 1 Закону України від 06.02.2023 №2896-IX, пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2023 №1420 та наказу АТ «НАЕК «Енергоатом» від 12.01.2024 №01-1-н, починаючи з 11.01.2024, утворена шляхом перетворення юридична особа акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Хмельницька атомна електрична станція» є правонаступником усіх прав та обов`язків юридичної особи, яка припиналася 11.01.2024 в результаті такого перетворення, а саме державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Хмельницька атомна електрична станція», в тому числі й усіх прав і обов`язків покупця за вказаним Договором.

За п. 1.1 Договору постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупцю у передбачені цим договором строки товар, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити товар згідно з найменуванням, асортиментом, виробником, кількістю, ціною та за кодом згідно УКТ ЗЕД товару, які зазначаються в Специфікації № 1 (додаток № 1 до Договору) та є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п. 1.2 Договору предметом поставки є товар: 42510000-4 (теплообмінники, кондиціонери повітря, холодильне обладнання та фільтрувальні пристрої).

Відповідно до Специфікації № 1 (додаток № 1 до Договору, а.с. 48, зворот) постачальник зобов`язався поставити і передати у власність покупцю товар на загальну суму 112 000,00 грн з ПДВ, зокрема:

- кондиціонер (спліт-система) настінний OSAKA STVP-12HH3 в кількості 5 шт, ціна за одиницю 19 000,00 грн, на суму 95 000,00 грн без ПДВ;

- кондиціонер (спліт-система) настінний OSAKA STVP-09HH3 в кількості 1 шт, ціна за одиницю 17 000,00 грн, на суму 17 000,00 грн без ПДВ.

Відповідно до п. 3.1 Договору строк поставки товару становить 30 календарних днів з дати укладення сторонами цього договору.

Відповідно до п. 3.5 Договору датою поставки є дата підписання видаткової накладної вантажоодержувачем.

Позивач у позові вказує, що він звертався до відповідача з претензією від 06.09.2023 (а.с. 50) щодо виконання умов Договору та про сплату пені за недотримання строків поставки. Проте доказів направлення відповідачу цієї претензії позивач до позову не надав.

Як свідчать надані докази, відповідач поставив позивачу передбачений договором товар за наступними видатковими накладними:

- № 18 від 06.09.2023 на суму 38 000,00 грн (а.с. 51);

- № 18-1 від 17.11.2023 на суму 17 000,00 грн (а.с. 52);

- № 18-2 від 22.12.2023 на суму 57 000,00 грн (а.с. 53).

Позивач в позовній заяві зазначає, що поставка відбулася в повному обсязі однак з порушенням строків поставки товару, узгоджених у договорі.

Умовами п. 8.2 Договору передбачено, що за порушення строку поставки товару постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1% від вартості непоставленого (недопоставленого) в строк товару за кожен день прострочення, а за прострочення поставки понад 30 днів постачальник додатково сплачує покупцю штраф в розмірі 7% від вказаної вартості.

Враховуючи порушення відповідачем умов Договору в частині вчасної поставки товару, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача 20 657,00 грн штрафних санкцій за несвоєчасну поставку товару, з яких 12 817,00 грн пені та 7840,00 грн штрафу.

При вирішенні спору суд зазначає наступне.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій. а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Згідно п. 5 ст. 16 ЦК України одним із засобів захисту цивільних прав є примусове виконання обов`язку в натурі.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Суд при вирішенні спору враховує, що правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються нормами про договір поставки.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У ч.1 ст. 662 ЦК України вказано, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

У статті 664 ЦК України вказано, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

Згідно із ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За п. 3.1 Договору строк поставки товару становить 30 календарних днів з дати укладення сторонами цього договору.

Частиною 5 ст. 254 Цивільного кодексу України встановлено, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Із врахуванням наведених норм та враховуючи те, що датою підписання Договору є 22.06.2023, останнім днем поставки Товару за Договором є 24.07.2023 (понеділок), відповідно початком періоду порушення строку поставки Товару за умовами Договору є 25.07.2023.

Відповідно до п. 3.5 Договору датою поставки є дата підписання видаткової накладної вантажоодержувачем.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач здійснив поставку товару на загальну суму 112 000,00 грн, з якої:

- на суму 38 000,00 грн за видатковою накладною № 18 від 06.09.2023 (а.с. 51) підписана позивачем 06.09.2023;

- на суму 17 000,00 грн за видатковою накладною № 18-1 від 17.11.2023 (а.с. 52) підписана позивачем 20.11.2023;

- на суму 57 000,00 грн за видатковою накладною № 18-2 від 22.12.2023 (а.с. 53) підписана позивачем 26.12.2023.

У ч. 1 ст. 79ГПК Українизазначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Відповідно до ст.ст. 13, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказів в спростування вищевикладеного чи інших заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Ст. 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не почав його виконувати або не виконав його у строк, встановлений договором.

Частиною 1 статті 216 ГК України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ст. 547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551 ЦК України).

Відповідно до ст. 1, ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Умовами п. 8.2 Договору передбачено, що за порушення строку поставки товару Постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1% від вартості непоставленого (недопоставленого) в строк товару за кожен день прострочення, а за прострочення поставки понад 30 днів Постачальник додатково сплачує покупцю штраф в розмірі 7% від вказаної вартості.

Посилаючись на п. 8.2 Договору позивач заявив до стягнення 12 817,00 грн пені та 7 840,00 грн штрафу за прострочення строків виконання зобов`язання понад тридцять днів.

Суд встановив, що прострочення відповідачем виконання зобов`язання з поставки товару на суму починається з 25.07.2023.

Здійснивши перерахунок пені, суд встановив, що позивачем неправильно визначені періоди її нарахування, що призвело до завищення сум пені, заявлених до стягнення.

Так, правомірними періодами для нарахування пені за порушення строків поставки товару є:

- з 25.07.2023 по 05.09.2023 (43 дні) за видатковою накладною № 18 від 06.09.2023 на суму 38 000,00 грн;

- з 25.07.2023 по 19.11.2023 (118 днів) за видатковою накладною № 18-1 від 17.11.2023 на суму 17 000,00 грн;

- з 25.07.2023 по 25.12.2023 (154 днів) за видатковою накладною № 18-2 від 22.12.2023 на суму 57 000,00 грн.

Відповідно за розрахунком суду правомірний розмір пені становить 12 418,00 грн, з яких:

- 1634,00 грн за порушення строків поставки товару за видатковою накладною № 18 від 06.09.2023 (38 000,00 грн * 0,1% * 43 дні = 1634,00 грн);

- 2006,00 грн за порушення строків поставки товару за видатковою накладною № 18-1 від 17.11.2023 (17 000,00 грн * 0,1% * 118 дні = 2006,00 грн);

- 8778,00 грн за порушення строків поставки товару за видатковою накладною № 18-2 від 22.12.2023 (57 000,00 грн * 0,1% * 154 дні = 8778,00 грн).

Суд встановив, що позовні вимоги в частині стягнення пені є правомірними в сумі 12 418,00 грн та підлягаю задоволенню в цій частині. В іншій частині у позовних вимогах щодо стягнення пені суд відмовляє як необґрунтованих.

Суд встановив, що відповідач допустив порушення строку поставки товару понад 30 днів на всю суму поставки за Договором та здійснивши перевірку правильності розрахунку штрафу (112 000,00 грн * 7% = 7840,00 грн), суд встановив, що позовні вимоги в цій частині є правомірними та підлягають задоволенню повністю.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій (наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.02.2018 року у справі № 911/2813/17, від 22.03.2018 року у справі № 911/1351/17, від 25.05.2018 року у справі № 922/1720/17, від 02.04.2019 року у справі № 917/194/18).

У позовній заяві позивач прохає стягнути штрафні санкції, що є предметом розгляду в цій справі на користь філії «Відокремленого підрозділу «Хмельницька атомна електрична станція».

Отже, суд задовольняє вимоги позивача про стягнення штрафних санкцій в частині 12 418,00 грн пені та 7840,00 грн штрафу.

Позивач у позові прохає також покласти на відповідача судові витрати понесені ним у цій справі.

Суд встановив, що за подачу цього позову позивач сплатив 2422,40 грн судового збору за платіжною інструкцією № 3991 від 18.04.2024 (а.с. 5). Надходження судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджене випискою від 19.04.2024 (а.с. 55).

Суд зазначає, що із суми позовних вимог, які задоволені судом, судовий збір належить сплачувати у розмірі 2422,40 грн.

Отже на підставі ч. 9 ст. 129 ГПК України витрати на сплату судового збору покладаються на відповідача в сумі 2422,40 грн, оскільки спір виник внаслідок його неправильних дій.

Керуючись статтями 252, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи підприємця Шапошника Романа Федоровича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (вул. Назарівська, буд. 3, м. Київ, 01032; ідентифікаційний код 24584661) в особі філії «Відокремленого підрозділу «Хмельницька атомна електрична станція» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (вул. Енергетиків, буд. 20, м. Нетішин, Хмельницька область, 30100; ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 21313677) 12418 грн 00 коп. пені, 7840 грн 00 коп. штрафу, 2422 грн 40 коп. відшкодування витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. В іншій частині у позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Східного апеляційного господарського суду.

Дата складення повного судового рішення: 10.06.2024.

Суддя Т. М. Безрук