ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
У Х В А Л А

30 травня 2024 р. Справа № 902/1014/23

Господарський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Лабунської Т.І.

за участю: секретаря судового засідання Марчук А.П.

представника боржника - Тарасова С.О. (в режимі ВКЗ)

арбітражного керуючого Приходька Д.В. (в режимі ВКЗ)

представника ОСОБА_1 , Вєдєрнікова О.Є., Верблюдова О.О., ОСОБА_2 - Андрєєва М.А.

представника ОСОБА_3 - Буняк Ю.І. (в режимі ВКЗ)

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за заявою: ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

про неплатоспроможність

В С Т А Н О В И В :

01.08.2023 до Господарського суду Вінницької області надійшла заява ОСОБА_4 б/н від 01.08.2023 (вх.№ 1017/23) про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Ухвалою від 03.08.2023 року прийнято заяву ОСОБА_4 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Призначено підготовче засідання на 26.09.2023.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 26.09.2023 (суддя Тісецький С.С.) відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_4 б/н від 01.08.2023 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.11.2023 ухвалу Господарського суду Вінницької області від 26.09.2023 у справі №902/1014/23 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 24.01.2024 ухвалу Господарського суду Вінницької області від 26.09.2023 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.11.2023 у справі № 902/1014/23 скасовано. Справу № 902/1014/23 направлено на новий розгляд до Господарського суду Вінницької області на стадію проведення підготовчого засідання у справі.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.03.2024 справу № 902/1014/23 передано на розгляд судді Лабунській Т.І.

Ухвалою суду від 08.03.2024 справу № 902/1014/23 за заявою ОСОБА_4 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність до свого провадження суддею Лабунською Т.І. та призначено підготовче засідання суду на 01.04.2024.

29.03.2024 до суду від ОСОБА_5 надійшло клопотання про здійснення трансляції судових засідань технічними засобами.

Ухвалою суду від 01.04.2024 відкрито провадження у справі № 902/1014/23 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_4 , введено процедуру реструктуризації боргів боржника, призначено керуючим реструктуризацією арбітражного керуючого Приходько Д.В., попереднє засідання призначено на 14.05.2024 та відкладено розгляд клопотання ОСОБА_5 від 28.03.2024 про здійснення трансляції судових засідань технічними засобами суду на 14.05.2024.

02.04.2024 здійснено офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника фізичної особи - ОСОБА_4

22.04.2024 до суду від ОСОБА_3 надійшла заява від 22.04.2024 про визнання грошових вимог до боржника в сумі 798 217,35 грн..

01.05.2024 до суду через систему "Електронний суд" надійшли заяви ОСОБА_1 про визнання грошових вимог до боржника в сумі 448 603,33 грн. та ОСОБА_6 про визнання грошових вимог до боржника в сумі 482 821,75 грн.

Вказані заяви призначено до розгляду в судовому засіданні на 14.05.2024.

Крім того, 01.05.2024 до суду через систему "Електронний суд" надійшли заяви ОСОБА_7 про визнання грошових вимог до боржника в сумі 604 349,33 грн.; ОСОБА_2 про визнання грошових вимог до боржника в сумі 609 424,71 грн.; ОСОБА_8 про визнання грошових вимог до боржника в сумі 249 010,00 грн.

Вказані заяви призначено до розгляду в судовому засіданні на 29.05.2024.

Ухвалою суду від 14.05.2024 судом відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_5 від 28.03.2024 про трансляцію судових засідань технічними засобами Господарського суду Вінницької області у справі № 902/1014/23 на YouTube каналі «Судова влада України» та на порталі "Судова влада України".

Крім того, ухвалою суду від 14.05.2024 оголошено перерву в судовому засіданні у справі № 902/1014/23 до 29 травня 2024 з розгляду заяв ОСОБА_3 від 22.04.2024 про визнання грошових вимог до боржника в сумі 798 217,35 грн.; ОСОБА_1 від 01.05.2024 про визнання грошових вимог до боржника в сумі 448 603,33 грн.; ОСОБА_6 про визнання грошових вимог до боржника в сумі 482 821,75 грн. та відкладено попереднє засідання у справі № 902/1014/23 на 29.05.2024.

29.05.2024 протокольною ухвалою було оголошено перерву в судовому засіданні до 30.05.2024.

В судових засіданнях по справі та, зокрема, в судовому засіданні 30.05.2024 судом розглянуто наступні кредиторські заяви:

1) ОСОБА_3 від 22.04.2024 про визнання грошових вимог до боржника в сумі 798 217,35 грн., з яких 532 389,00 грн. - основний борг, 39 940,17 грн. - 3% річних, 201 043,38 грн. інфляційних втрат, 4 844,00 грн. - судовий збір за подання кредиторської заяви та 20 000,00 грн. - витрат на правничу допомогу.

Вказана заява мотивована тим, що 28.11.2020 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено Попередній договір про укладення договорів купівлі-продажу квартир, відповідно до умов якого ОСОБА_4 зобов`язався у строк до 31 серпня 2021 передати у власність ОСОБА_3 з укладенням договорів купівлі-продажу, а ОСОБА_3 зобов`язалася прийняти й оплатити квартири.

ОСОБА_3 сплатила аванс в сумі 532 389,00 грн., що на день укладення договору еквівалентно 18 700 доларів США.

Оскільки основні договори між Кредитором та Боржником не були укладені у строк до 31.08.2021, і протягом місяця від зазначеної дати аванс Кредитору повернуто не було, заявником нараховано 3% річних від простроченої суми, відповідно до ст. 625 ЦК України за період з 01.10.2021 по 31.03.2024 в сумі 39 940,17 та інфляційні втрати в сумі 201 043,38 грн. за період з 01.10.2021 по 31.03.202024.

Керуючий реструктуризацією боржника згідно повідомлення про результати розгляду вимог кредитора № 01-28/427 від 23.05.2024 визнав грошові вимоги ОСОБА_3 частково в сумі 750 890,09 грн., з яких 532 389,00 грн. авансового платежу за договором, 172 494,04 грн. інфляційних втрат, 39 951,06 грн. - 3% річних, 6 056,00 грн. - судовий збір). Питання включення до реєстру вимог кредиторів 20 000,00 грн., як понесених витрат на правову допомогу, арбітражний керуючий вважає передчасними, так як такі витрати виникли після 01.04.2024.

Боржник згідно повідомлення щодо розгляду грошових вимог ОСОБА_3 від 27.05.2024 заявлені вимоги не визнає з тих підстав, що ОСОБА_3 не виконала свій обов`язок у строк передбачений п. 4 Попереднього договору від 28.11.2020 № 1526 не виконала і кошти в сумі 229 326,00 грн. не сплатила.

Також вказує, що оскільки станом на 25.05.2024 спір у справі № 369/11148/23 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів за Попереднім договором від 28.11.2020 р.н. 1526 не вирішено, тобто наявний спір про право цивільне.

З врахуванням встановлених обставин, суд дійшов таких висновків.

28.11.2020 між ОСОБА_3 (Покупець) та ОСОБА_9 , що діє від імені ОСОБА_4 (Продавець) було укладено Попередній договір про укладення договорів купівлі-продажу квартир, зареєстрований приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області за № 1526.

Відповідно до п.1 Договору у строк до 31 серпня 2021 Продавець зобов`язується передати у власність Покупця з укладенням договорів купівлі-продажу (надалі - «Основні договори»), а Покупець зобов`язується прийняти й оплатити квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 28,8 м2 в багатоквартирному житловому будинку, збудованому на земельній ділянці площею 0,1010 га, кадастровий номер якої :03:006:0032, що знаходиться в АДРЕСА_3 та підключеному до центральних комунікацій (водопостачання та водовідведення, газопостачання та електроенергії), в порядку та на умовах, передбачених цим та Основними договорами.

Згідно із п. 4 Договору, при укладенні цього договору на підтвердження намірів сторін Покупець передав, і Продавець прийняв передоплату у вигляді авансу в розмірі 532 389,00 грн. (п`ятсот тридцять дві тисячі триста вісімдесят дев`ять гривень 00 копійок), що на день укладення Договору було еквівалентно 18 700,00 доларів США (вісімнадцять тисяч сімсот доларів США 00 центів). Залишок суми у розмірі 229326 (двісті двадцять дев`ять тисяч триста двадцять шість) гривень 00 копійок, що на день укладення договору еквівалентно 8055 (вісім тисяч п`ятдесят п`ять) доларів США Покупець зобов`язується сплатити до тридцять першого серпня дві тисячі двадцять першого року.

У відповідності до п.5 Договору сторони також домовилися, що у випадку відмови (ухилення) Продавця від продажу квартир у строк, передбачений цим Договором, або наявної заборони на продаж майна Продавця, або визнання об`єкта будівництва незаконною забудовою, або наявність підстав для визнання забудови як об`єкту будівництва, побудованого з порушенням чинних норм, що не дає можливості ввести його в експлуатацію, Продавець повинен повернути Покупцю одержану від нього всю суму авансових платежів на протязі одного місяця.

Всупереч умовам зазначеного Договору, ОСОБА_4 не передав у власність ОСОБА_3 з укладенням договорів купівлі-продажу вказані квартири як до 31 серпня 2021 року, так і станом на день кредиторської заяви до суду.

Крім того, всупереч умовам п.5 Договору Боржником не повернуто Кредитору одержану від нього суму авансу.

З врахуванням встановлених обставин, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ч.1, ч. 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Таким чином, зобов`язання за попереднім договором між сторонами припинились, оскільки основний договір між ними не було укладено, в строк встановлений в попередньому договорі.

Згідно з положеннями ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання.

Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

У даному випадку, оскільки основний договір купівлі-продажу квартир у встановленому законом порядку між сторонами укладено не було, то передані за договором кошти є авансом, який підлягає поверненню покупцю.

Таким чином, з урахуванням викладеного, вимоги в частині визнання 532 389,00 грн. основного боргу підлягають визнанню.

Що стосується вимоги в сумі 39 940,17 грн. - 3% річних за період з 01.10.2021 по 31.03.2024 та інфляційних втрат за період з з 01.10.2021 по 31.03.2024 в сумі 201 043,38 грн. суд зазначає наступне.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки ОСОБА_4 не виконав зобов`язання щодо своєчасного повернення коштів, тому ОСОБА_3 за порушення грошового зобов`язання нараховано 3% річних та інфляційні втрати.

Судом за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "LІGA 360" перевірено наданий заявником розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, визнано його правильним та обґрунтованим.

З урахуванням наведеного вказані суми також підлягає визнанню.

Також кредитором заявлені витрати на правову допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

На підтвердження даних вимог кредитором надано Договір про надання правової допомоги № 162/3/2023-ЦП від 04.07.2023, укладений між Адвокатським об`єднанням «БРАНТ» та ОСОБА_3 .

Пунктом 1.1 Договору визначено, що Замовник доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надати оплатну правову допомогу Клієнту в тих обсягах і на тих умовах, які визначені цим Договором.

Розділами 2, 3 Договору визначено права та обов`язки Адвокатського об`єднання та Клієнта.

Згідно з п. 4.1 Договору на підтвердження факту належного виконання цього Договору, протягом 3-ьох робочих днів з моменту настання обставин, які вказані у п. 5.1 цього Договору, сторони складають Акт про надану правову допомогу (надані послуги).

Додатковою угодою № 1 від 17.04.2024 до договору № 162/3/2023-ЦП від 04.07.2023 сторони визначили плату (гонорар) за виконання доручення, а саме підготовка, підписання та подання до суду заяв і представництво клієнта в суді у справі № 902/1014/23., у розмірі 20 000,00 грн.

23.05.2024 ОСОБА_3 надано виписку на суму 20 000,00 грн. за надання правової допомоги.

Разом з тим, судом встановлено, що до кредиторської заяви не додано Акту про надану правову допомогу (надані послуги), відповідно до п. 5.1. Договору.

Положення статті 126 ГПК України передбачають, що для цілей розподілу судових витрат суд враховує: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

Суд наголошує, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16, постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №379/1418/18 та від 23.11.2020 у справі №638/7748/18.

Оскільки ОСОБА_3 не долучено Акту про надану правову допомогу (надані послуги)(п. 5.1 Договору), суд дійшов висновку відмовити у визнанні вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 на суму 20 000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 звернулася до суду у встановлений ч.1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства строк.

Враховуючи наведені вище обставини та положення закону, заява ОСОБА_3 про визнання грошових вимог до боржника підлягає частковому задоволенню, а заявлені кредиторські вимоги визнанню в частині основного боргу в сумі 532 389,00 грн., 3 % річних в сумі 39 940,17 грн., інфляційних втрат в сумі 201 043,38 грн. - з віднесенням їх до другої черги задоволення вимог кредиторів.

Також визнанню підлягають вимоги в розмірі 4 844,80 грн. - судового збору за подання заяви про визнання кредитором - до задоволення вимог кредиторів.

2) ОСОБА_1 від 01.05.2024 про визнання грошових вимог до боржника в сумі 448 603,33 грн., з яких 291 433,00 грн. - основний борг, 25 552,25 грн. - 3% річних, 120 562,08 грн. інфляційних втрат, 6 056,00 грн. - судовий збір за подання кредиторської заяви та 5 000,00 грн. - витрат на правничу допомогу.

Вказана заява мотивована тим, що 30.04.2020 між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено Попередній договір про укладення договору купівлі-продажу квартири, відповідно до умов якого ОСОБА_4 зобов`язався у строк до 30 березня 2021 передати у власність Кредитора з укладенням договору купівлі-продажу, а ОСОБА_1 зобов`язалася прийняти й оплатити квартиру.

ОСОБА_1 сплатила аванс в загальній сумі 291 433,00грн., що еквівалентно 10 754 долари США.

Оскільки основні договори між Кредитором та Боржником не були укладені у строк до 30.03.2021, і протягом місяця від зазначеної дати аванс Кредитору повернуто не було, кредитором нараховано 3% річних від простроченої суми, відповідно до ст. 625 ЦК України за період з 01.05.2021 по 01.04.2024 в сумі 25 552,25 грн. та інфляційні втрати в сумі 120 562,08 грн. за період з 01.05.2021 по 01.04.2024.

Керуючий реструктуризацією боржника згідно повідомлення про результати розгляду вимог кредитора № 01-28/404 від 10.05.2024, з урахуванням додаткових пояснень від 23.05.2024 зазначив, що не визнає грошові вимоги ОСОБА_1 з огляду на постанову Вінницького апеляційного суду від 25.09.2023 та рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 15.11.2022 у справі № 145/751/22.

Боржник згідно повідомлення щодо розгляду грошових вимог ОСОБА_1 від 10.05.2024 заявлені вимоги не визнає з тих підстав, що Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 15 листопада 2022 у справі № 145/751/22 відмовлено ОСОБА_1 у стягнення грошових коштів з Малиша ДВ. по договору від 30.04.2020 р.н. 934, тобто вирішено спір про право цивільне.

З врахуванням встановлених обставин, суд дійшов таких висновків.

30.04.2020 між ОСОБА_1 (Покупець) та ОСОБА_9 , що діє від імені ОСОБА_4 (Продавець) було укладено Попередній договір про укладення договору купівлі продажу квартири, засвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Михальченко М.М. та зареєстровано в реєстрі за № 934.

Згідно пункту 1 Попереднього договору, Продавець у строк до 30 березня 2021 року зобов`язується передати у власність Покупця з укладенням договору купівлі - продажу, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 20,1 кв.м. в багатоквартирному житловому будинку, збудованому на земельній ділянці площею 0,1010 га, кадастровий номер якої - :03:006:0032, що знаходиться в АДРЕСА_3 та підключеному до центральних комунікацій (водопостачання та водовідведення, газопостачання та електроенергії), в порядку та на умовах, передбачених цим та Основним договором.

Згідно пункту 4 Попереднього договору, на підтвердження намірів сторін Покупець передав, а Продавець прийняв передоплату у вигляді авансу в розмірі 162600 гривень, що на день укладання договору еквівалентно 6000 доларів. Ще 4754 доларів США, що є еквівалентом 128833 гривень, були передані декількома траншами Покупцем уповноваженим особам Продавця протягом 2020 року на виконання вимог цього ж пункту пізніше, що підтверджується розпискою (додаток 2). Таким чином, сукупно Продавцю було передано 291433 гривень, що еквівалентно 10754 доларів США.

У відповідності до п.5 Договору сторони також домовилися, що у випадку відмови (ухилення) Продавця від продажу квартир у строк, передбачений цим Договором, або наявної заборони на продаж майна Продавця, або визнання об`єкта будівництва незаконною забудовою, або наявність підстав для визнання забудови як об`єкту будівництва, побудованого з порушенням чинних норм, що не дає можливості ввести його в експлуатацію, Продавець повинен повернути Покупцю одержану від нього всю суму авансових платежів на протязі одного місяця.

Всупереч умовам зазначеного Договору, ОСОБА_4 не передав у власність ОСОБА_1 з укладенням договору купівлі-продажу вказану квартиру як до 30.03.2021 року, так і станом на день кредиторської заяви до суду.

Крім того, всупереч умовам п.5 Договору Боржником не повернуто Кредитору одержану від нього суму авансу.

З врахуванням встановлених обставин, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ч.1, ч. 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Таким чином, зобов`язання за попереднім договором між сторонами припинились, оскільки основний договір між ними не було укладено, в строк встановлений в попередньому договорі.

Згідно з положеннями ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання.

Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Судом встановлено, що рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 15 листопада 2022 у справі № 145/751/22 задоволено позов ОСОБА_1 та стягнуто з ОСОБА_4 борг за попереднім договором в сумі 409 600,00грн., 3% річних в сумі 10 200,00 грн., інфляційні втрати в сумі 68 195,00 грн., моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн. та судовий збір в сумі 3 798,28 грн.

Проте, постановою Вінницького апеляційного суду від 25.09.2023 у справі № 145/751/22 рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 15 листопада 2022 скасовано і ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення грошових сум.

При розгляді вказаної вимоги судом враховано висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 29.01.2019 у справі № 916/4644/15, відповідно до якого з рішення суду зобов`язальні відносини не виникають, оскільки вони виникають з актів цивільного законодавства чи з договорів, про що й зазначено в ст. 11 Цивільного кодексу України, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність.

Таким чином, оскільки основний договір купівлі-продажу квартири у встановленому законом порядку між сторонами укладено не було, суд вважає, що передані за договором кошти підлягають поверненню покупцю, у зв`язку з чим вимоги в частині визнання 291 433,00 грн. основного боргу підлягають визнанню.

Що стосується вимог в сумі 25 552,25 грн. - 3% річних та 120 562,08 грн. інфляційних втрат за період з 01.05.2021 по 01.04.2024 суд зазначає наступне.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у виді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Оскільки ОСОБА_4 не виконав зобов`язання щодо своєчасного повернення коштів, тому ОСОБА_1 за порушення грошового зобов`язання нараховано 3% річних та інфляційні втрати.

Судом за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "LІGA 360" перевірено наданий заявником розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, визнано його правильним та обґрунтованим.

З урахуванням наведеного вказані суми також підлягає визнанню.

Також кредитором заявлені витрати на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Разом з тим, в судовому засіданні представник ОСОБА_1 зазначив, що квитанція про оплату адвокатських послуг втрачена, а тому просив заяву в частині визнання витрат на правову допомогу не розглядати.

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку залишити без розгляду заяву ОСОБА_1 в частині визнання 5 000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до суду у встановлений ч.1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства строк.

Враховуючи наведені вище обставини та положення закону, заява ОСОБА_1 про визнання грошових вимог до боржника підлягає частковому задоволенню, а заявлені кредиторські вимоги визнанню в частині основного боргу в сумі 291 433,00 грн., 3 % річних в сумі 25 552,25 грн., інфляційних втрат в сумі 120 562,08 грн. - з віднесенням їх до другої черги задоволення вимог кредиторів.

Також визнанню підлягають вимоги в розмірі 6 056,00 грн. - судового збору за подання заяви про визнання кредитором - до задоволення вимог кредиторів.

3) ОСОБА_6 від 01.05.2024 про визнання грошових вимог до боржника в сумі 482 821,75 грн., з яких 331 159,00 грн. - основний борг, 23 210,58 грн. - 3% річних, 117 396,17 грн. інфляційних втрат, 6 056,00 грн. - судовий збір за подання кредиторської заяви та 5 000,00 грн. - витрат на правничу допомогу.

Вказана заява мотивована тим, що 16.01.2021 між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 було укладено Попередній договір про укладення договору купівлі-продажу квартири, відповідно до умов якого ОСОБА_4 зобов`язався у строк до 30.10.2021 передати у власність Покупця з укладенням договору купівлі-продажу, а ОСОБА_6 зобов`язався прийняти й оплатити квартиру.

ОСОБА_6 здійснив передоплату у вигляді авансу в розмірі 331 159,00 грн., що на день укладення Договору було еквівалентно 11 772,00 доларів США.

Оскільки основний договір між Кредитором та Боржником не були укладені у строк до 30.10.2021, і протягом місяця від зазначеної дати аванс Кредитору повернуто не було, кредитором нараховано 3% річних від простроченої суми, відповідно до ст. 625 ЦК України в сумі 23 210,58 грн. та інфляційні втрати в сумі 117 396,17 грн. за період з 01.07.2022 по 01.04.2024.

Керуючий реструктуризацією боржника згідно повідомлення про результати розгляду вимог кредитора № 01-28/405 від 10.05.2024, з урахуванням додаткових пояснень від 23.05.2024 визнав грошові вимоги ОСОБА_6 частково в сумі 465 536,85 грн., яких 331 159,00,00 грн. авансового платежу за договором, 104 315,09 грн. інфляційних втрат, 24 006,76 грн. - 3% річних, 6 056,00 грн. - судовий збір). Питання включення до реєстру вимог кредиторів 5 000,00 грн., як понесених витрат на правову допомогу, арбітражний керуючий вважає передчасними.

Боржник згідно повідомлення щодо розгляду грошових вимог ОСОБА_6 від 10.05.2024 заявлені вимоги визнає в частині отриманого авансу в сумі 331 159,00 грн. та сплаченого судового збору в сумі 6 056,00 грн.

З врахуванням встановлених обставин, суд дійшов таких висновків.

16.01.2021 між ОСОБА_6 (Покупець) та ОСОБА_9 , який діє від імені ОСОБА_4 (Продавець) було укладено Попередній договір про укладення договору купівлі продажу квартири, засвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Квінікадзе О.Б. та зареєстрованого у реєстрі за № 35.

Згідно пункту 1 Попереднього договору, Продавець у строк до 30.10.2021 року зобов`язується передати у власність Покупця з укладенням договору купівлі-продажу, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити квартиру АДРЕСА_5 , загальною площею 25,8 кв.м. в багатоквартирному житловому будинку, збудованому на земельній ділянці площею 0,1010 га, кадастровий номер якої - :03:006:0032, що знаходиться в АДРЕСА_3 та підключеному до центральних комунікацій (водопостачання та водовідведення, газопостачання та електроенергії), в порядку та на умовах, передбачених цим та Основним договором.

Згідно пункту 4 Попереднього договору, на підтвердження намірів сторін Покупець передав, а Продавець прийняв передоплату у вигляді авансу в розмірі 331 159,50 грн., що на день укладання договору еквівалентно 11 726 доларів США.

Згідно пункту 5 Попереднього договору, Сторони домовилися, що у випадку відмови (ухилення) Продавця від продажу квартир у строк, передбачений цим Договором, або наявної заборони на продаж майна Продавця, або визнання об`єкта будівництва незаконною забудовою, або наявність підстав для визнання забудови як об`єкту будівництва, побудованого з порушенням чинних норм, що не дає можливості ввести його в експлуатацію, Продавець повинен повернути Покупцю одержану від нього всю суму авансових платежів на протязі одного місяця.

Всупереч умовам зазначеного Договору, ОСОБА_4 не передав у власність ОСОБА_6 з укладенням договору купівлі-продажу вказану квартиру як до 30.10.2021 року, так і станом на день кредиторської заяви до суду.

Крім того, всупереч умовам п.5 Договору Боржником не повернуто Кредитору одержану від нього суму авансу.

З врахуванням встановлених обставин, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ч.1, ч. 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Таким чином, зобов`язання за попереднім договором між сторонами припинились, оскільки основний договір між ними не було укладено, в строк встановлений в попередньому договорі.

Згідно з положеннями ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання.

Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

У даному випадку, оскільки основний договір купівлі-продажу квартири у встановленому законом порядку між сторонами укладено не було, то передані за договором кошти є авансом, який підлягає поверненню покупцю.

Крім того, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.01.2024 у справі № 36/10365/23 позов ОСОБА_6 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 сплачений аванс в розмірі 331 159 грн., 3% річних в розмірі 21419,06 грн. та інфляційні втрати в розмірі 112056,73 грн.

Таким чином, з урахуванням викладеного, вимоги в частині визнання 331 159,00 грн. основного боргу підлягають визнанню.

Що стосується вимог в сумі 23 210,58 грн. - 3% річних та інфляційних втрат в сумі 117 396,17 гр. за період з 01.07.2022 по 01.04.2024 суд зазначає наступне.

В судовому засіданні 30.05.2024 представник ОСОБА_6 зазначив, що в кредиторській заяві допущено описку та просив правильною датою початку нарахування 3% річних та інфляційних втрат вважати 01.12.2021, а не 01.07.2022).

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у виді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Оскільки ОСОБА_4 не виконав зобов`язання щодо своєчасного повернення коштів, тому ОСОБА_1 за порушення грошового зобов`язання нараховано 3% річних та інфляційні втрати.

При цьому, суд вважає правомірним нарахування відсотків річних, пені, плати за користування товарним кредитом за період після винесення судового рішення, оскільки зобов`язання припиняється належним виконанням, винесення судового рішення про стягнення суми основного боргу не зупиняє нарахування штрафних санкцій та мір цивільної відповідальності.

Судом за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "LІGA 360" перевірено наданий заявником розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, визнано його правильним та обґрунтованим.

З урахуванням наведеного вказані суми також підлягає визнанню.

Також кредитором заявлені витрати на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

На підтвердження даних вимог кредитором надано ордер від 11.04.2024, Договір про надання правничої допомоги № 201122-б від 02.04.2024, укладений між Адвокатським об`єднанням «Микити Андрєєва» та ОСОБА_1 .

Пунктом 1.1 Договору визначено, що Бюро приймає доручення Клієнта та бере на себе зобов`язання надати Клієнту правову допомогу щодо: - Надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань. - Складання звернень (заяв, скарг, пропозицій) та інших документів правового характеру. - Складання процесуальних документів (заперечень, клопотань, претензій, позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг, заяв про вжиття заходів забезпечення позову та інших документів відповідно до вимог процесуального законодавства). - Представництва та захисту інтересів Клієнта в будь-яких органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також у судах піл час здійснення цивільного, господарського, адміністративного, кримінального та конституційного судочинства, провадження у справах про адміністративні правопорушення, органах державної виконавчої служби, органах Національної поліції України, прокуратури, органах Державної фіскальної служби України та усіх інших правоохоронних органах, органах Державної реєстраційної служби України, Міністерства юстиції України тощо з будь-яких питань.

Згідно з п. 3.1 Договору розмір оплати праці Адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються сторонами. За домовленістю Сторін, оплата правової допомоги може здійснюватися у вигляді передоплати або авансу. До суми гонорару не включені витрати на сплату державного мита та інших обов" язкових платежів, транспортні витрати, та інші фактичні виграти щодо виконання Адвокатом зобов`язань за Договором.

До заяви додано платіжну інструкцію від 04.04.20204 на суму 5 000,00 грн.

Разом з тим, судом встановлено, що до кредиторської заяви не додано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом.

Положення статті 126 ГПК України передбачають, що для цілей розподілу судових витрат суд враховує: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

Суд наголошує, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 та від 23.11.2020 у справі № 638/7748/18.

Оскільки заявником не надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, суд дійшов висновку відмовити у визнанні вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_4 на суму 5 000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 звернувся до суду у встановлений ч.1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства строк.

Враховуючи наведені вище обставини та положення закону, заява ОСОБА_6 про визнання грошових вимог до боржника підлягає частковому задоволенню, а заявлені кредиторські вимоги визнанню в частині основного боргу в сумі 331 159,00 грн., 3 % річних в сумі 23 210,58 грн., інфляційних втрат в сумі 117 396,17 грн. - з віднесенням їх до другої черги задоволення вимог кредиторів.

Також визнанню підлягають вимоги в розмірі 6 056,00 грн. - судового збору за подання заяви про визнання кредитором - до задоволення вимог кредиторів.

4) ОСОБА_7 від 01.05.2024 про визнання грошових вимог до боржника в сумі 604 349,33 грн., з яких 425 921,92 грн. - основний борг, 27 681,96 грн. - 3% річних, 140 189,45 грн. інфляційних втрат, 6 056,00 грн. - судовий збір за подання кредиторської заяви та 4 500,00 грн. - витрат на правничу допомогу.

Вказана заява мотивована тим, що 15.02.2021 між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 було укладено Попередній договір про укладення договору купівлі-продажу квартири, відповідно до умов якого ОСОБА_4 зобов`язався у майбутньому у строк до 31.12.2021 укласти договір купівлі-продажу квартири.

При укладенні договору на підтвердження намірів сторін Покупець передав, а Проодавець прийняв передоплату у вигляді авансу в розмірі 373 720,00 грн., що на день укладення Договору було еквівалентно 13 395 доларів США.

Оскільки основний договір між Кредитором та Боржником не були укладені у строк до 31.12.2021, і протягом місяця від зазначеної дати аванс Кредитору повернуто не було, кредитором нараховано 3% річних від простроченої суми, відповідно до ст. 625 ЦК України в сумі 27 681,96 грн. та інфляційні втрати в сумі 140 189,45 грн. за період з 01.02.2022 по 01.04.2024.

Керуючий реструктуризацією боржника згідно повідомлення про результати розгляду вимог кредитора № 01-28/428 від 23.05.2024 зазначив, що у разі залишення без розгляду справи № 369/12862/23 до реєстру вимог кредиторів можуть бути включені грошові вимоги ОСОБА_7 в сумі 511 673,56 грн., з яких 373 720,00 грн. авансового платежу за договором, 107 631,36 грн. інфляційних втрат, 24 266,20 грн. - 3% річних, 6 056,00 грн. - судовий збір). Питання включення до реєстру вимог кредиторів 5 000,00 грн., як понесених витрат на правову допомогу, арбітражний керуючий вважає передчасними, так як зазначені витрати виникли після 01.04.2024.

Боржник згідно повідомлення щодо розгляду грошових вимог ОСОБА_7 від 20.05.2024 заявлені вимоги не визнає, оскільки станом на 20.05.2024 спір у справі № 369/12862/23 за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про стягнення коштів за Попереднім договором від 15.02.2021 не вирішено, тобто наявний спір про право цивільне.

З врахуванням встановлених обставин, суд дійшов таких висновків.

15.02.2021 між ОСОБА_7 (Покупець) та ОСОБА_9 , що діє від імені ОСОБА_4 (Продавець) було укладено Попередній договір про укладення договору купівлі продажу квартири, засвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Воробйовою Д.В. та зареєстрованого у реєстрі за № 178.

Згідно пункту 1 Попереднього договору, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , зобов`язуються у майбутньому, в строк до 31.12.2021 укласти договір купівлі-продажу квартири (основний договір) на умовах, визначених цим договором.

Об`єкт - квартира АДРЕСА_6 загальною площею 28,5 кв.м.

ОСОБА_4 зобов`язується збудувати багатоквартирний житловий будинок на земельній ділянці площею 0,101 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер якої - :03:006:0032 та зобов`язується підключити багатоквартирний житловий будинок до центральних комунікацій (водопостачання, водовідведення та електроенергії) (п. 2.2. Договору).

Згідно п. 3 Попереднього договору, ОСОБА_7 передав грошову суму розміром 373 720,00 грн., що на дату укладення договору є еквівалентом 13 395 доларів США, в рахунок майбутньої купівлі вказаної в договорі квартири, а ОСОБА_9 отримав від ОСОБА_7 вказану грошову суму до підписання цього договору.

Згідно пункту 6 Попереднього договору, у разі невиконання ОСОБА_4 умов цього договору з будь-яких причин, ОСОБА_4 повинен повернути ОСОБА_7 суму у гривні, що становитиме еквівалент 13 395 доларів США, протягом одного місяця.

Всупереч умовам зазначеного Договору, ОСОБА_4 не передав у власність ОСОБА_7 з укладенням договору купівлі-продажу вказану квартиру як до 31.12.2021 року, так і станом на день подання кредиторської заяви до суду.

Крім того, всупереч умовам Попереднього договору ОСОБА_4 не повернуто ОСОБА_7 одержану від нього суму авансу.

З врахуванням встановлених обставин, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ч.1, ч. 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Таким чином, зобов`язання за попереднім договором між сторонами припинились, оскільки основний договір між ними не було укладено, в строк встановлений в попередньому договорі.

Згідно з положеннями ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання.

Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

У даному випадку, оскільки основний договір купівлі-продажу квартир у встановленому законом порядку між сторонами укладено не було, то передані за договором кошти є авансом, який підлягає поверненню покупцю.

Оскільки протягом одного місяця, тобто станом на 01 лютого 2022 року, ОСОБА_4 не повернув кредитору одержану суму авансу, виникла заборгованість, яка складає 373720 грн., що на день укладання Попереднього договору еквівалентно 13395 доларів США.

Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, то сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч. 2 ст. 533 ЦК України).

У разі отримання в позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачено законом чи договором, повернути позикодавцеві таку саму суму грошей (суму позики), тобто таку ж суму грошових коштів в іноземній валюті, яку він отримав у позику (ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1049 ЦК України).

У постанові від 16.11.2022 у справі 301/2052/18 Верховний Суд зазначив, що приписи чинного законодавства, хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, у якому має бути виражене та виконане зобов`язання (частина перша статті 192, частина перша статті 524, частина перша статті 533 ЦК України), однак не забороняють вираження у договорі грошового зобов`язання в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті, а також на перерахунок грошового зобов`язання у випадку зміни НБУ курсу національної валюти України щодо іноземної валюти.

Таким чином, з урахуванням п. 6 Попереднього Договору, ОСОБА_4 станом на 01.02.2022 мав повернути ОСОБА_7 грошові кошти у еквіваленті 13395 доларів США.

ОСОБА_7 у кредиторській заяві просить стягнути 425 921,92 грн. боргу.

Разом з тим, судом встановлено, що оскільки курс НБУ долара до гривні станом на 01.02.2022 становив 28,4555 грн., то сума боргу станом на 01.02.2022 у національній валюті становила 381 161,42 грн. (13 395 х 28,45555 = 381 161,42).

Таким чином, з урахуванням викладеного, вимоги в частині визнання 425 921,91 грн. основного боргу підлягають частковому визнанню в сумі 381 161,42 грн.

Що стосується вимоги в сумі 27 681,96 грн. - 3% річних та 140 189,45 грн. інфляційних втрат за період з 01.02.2022 по 01.04.2024 суд зазначає наступне.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у виді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Оскільки ОСОБА_4 не виконав зобов`язання щодо своєчасного повернення коштів, тому ОСОБА_7 за порушення грошового зобов`язання, а тому наявні підстави для нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

Разом з тим, вказані розрахунки проведені кредитором на суму боргу 425 921,92 грн., проте судом встановлено, що правильною є сума боргу 381 161,42 грн.

Судом за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "LІGA 360" здійснено розрахунок 3% річних та інфляційних втрат за період вказаний заявником з 01.02.2022 по 01.04.2024, проте на правильну суму боргу - 381 161,42 грн.

Так, згідно проведеного судом підрахунку розмір 3 % річних становить 24 772,84грн., а розмір інфляційних втрат становить 125 456,82 грн., і саме ці суми підлягає визнанню.

Враховуючи наведене, в задоволенні заяви кредитора щодо визнання грошових вимог до боржника в частині боргу в сумі 44 760,50 грн., 3% річних в сумі 2 909,12 грн. та інфляційних втрат в сумі 14 732,63 грн. слід відмовити.

Також кредитором заявлені витрати на правову допомогу у розмірі 4 500,00 грн.

На підтвердження даних вимог кредитором надано ордер від 11.04.2024, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю та квитанцію від 04.04.20204 на суму 4 500,00 грн.

Разом з тим, судом встановлено, що до кредиторської заяви не додано договір про надання правової допомоги та детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом.

Положення статті 126 ГПК України передбачають, що для цілей розподілу судових витрат суд враховує: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

Суд наголошує, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 та від 23.11.2020 у справі № 638/7748/18.

Оскільки заявником не надано договір про надання правової допомоги та детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, суд дійшов висновку відмовити у визнанні вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_4 на суму 4 5000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 звернувся до суду у встановлений ч.1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства строк.

Враховуючи наведені вище обставини та положення закону, заява ОСОБА_7 про визнання грошових вимог до боржника підлягає частковому задоволенню, а заявлені кредиторські вимоги визнанню в частині основного боргу в сумі 381 161,42 грн., 3 % річних в сумі 27 681,86 грн., інфляційних втрат в сумі 125 456,82 грн. - з віднесенням їх до другої черги задоволення вимог кредиторів.

Також визнанню підлягають вимоги в розмірі 6 056,00 грн. - судового збору за подання заяви про визнання кредитором - до задоволення вимог кредиторів.

5) ОСОБА_2 від 01.05.2024 про визнання грошових вимог до боржника в сумі 609 424,71 грн., з яких 369 584,15 грн. - основний борг, 38 806,34 грн. - 3% річних, 189 978,22 грн. інфляційних втрат, 6 056,00 грн. - судовий збір за подання кредиторської заяви та 5 000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Вказана заява мотивована тим, що 08.10.2019 між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено Попередній договір про укладення договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, відповідно до умов якого ОСОБА_4 зобов`язався у строк до 30.09.2020 передати у власність ОСОБА_2 з укладенням договору купівлі-продажу, а ОСОБА_2 зобов`язався прийняти і оплатити нежитлове приміщення.

На підтвердження намірів сторін Покупець передав, а Продавець прийняв передоплату у вигляді авансу в розмірі 325 550 грн., що на день укладення Договору було еквівалентно 12 996 доларів США.

Оскільки основний договір між Кредитором та Боржником не були укладені у строк до 30.09.2020, і протягом місяця від зазначеної дати аванс Кредитору повернуто не було, кредитором нараховано 3% річних від простроченої суми, відповідно до ст. 625 ЦК України в сумі 38 806,34 грн. та інфляційні втрати в сумі 189 978,22 грн. за період з 01.11.2020 по 01.04.2024.

Керуючий реструктуризацією боржника згідно повідомлення про результати розгляду вимог кредитора № 01-28/429 від 23.05.2024 зазначив, що у разі залишення без розгляду справи № 369/12330/23, до реєстру кредиторів можуть бути включені грошові вимоги ОСОБА_2 в сумі 501 378,00 грн., з яких 325 550,00 грн. авансового платежу за договором, 136 405,45 грн. інфляційних втрат, 33 366,65 грн. - 3% річних, 6 056,00 грн. - судовий збір). Питання включення до реєстру вимог кредиторів 4 500,00 грн., як понесених витрат на правову допомогу, арбітражний керуючий вважає передчасними, так як зазначені витрати виникли після 01.04.2024.

Боржник згідно повідомлення щодо розгляду грошових вимог ОСОБА_2 від 20.05.2024 заявлені вимоги не визнає оскільки станом на 20.05.2024 спір у справі № 369/12330/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення коштів за Попереднім договором від 08.10.2019 не вирішено, тобто наявний спір про право цивільне.

З врахуванням встановлених обставин, суд дійшов таких висновків.

08.10.2019 між ОСОБА_2 (Покупець) та ОСОБА_9 , що діє від імені ОСОБА_4 (Продавець) було укладено Попередній договір про укладення договору купівлі продажу нежитлового приміщення, засвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Дудкіною Н.В. та зареєстрованого у реєстрі за № 995.

Згідно пункту 1 Попереднього договору, у строк до 30.09.2020 року Продавець зобов`язується передати у власність Покупця з укладенням договору купівлі-продажу, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити нежитлове приміщення № 7 (сім), загальною площею 26 кв.м. в багатоквартирному житловому будинку, збудованому на земельній ділянці площею 0,1010 га, кадастровий номер якої - :03:006:0032, що знаходиться в АДРЕСА_3 та підключеному до центральних комунікацій (водопостачання та водовідведення, газопостачання та електроенергії), в порядку та на умовах, передбачених цим та Основним договором.

Згідно пункту 4 Попереднього договору, при укладенні цього договору на підтвердження намірів сторін Покупець передав, а Продавець прийняв передоплату у вигляді авансу в розмірі 325 550 грн., що на день укладання договору еквівалентно 12 996 доларів США.

У відповідності до п.5 Договору сторони також домовилися, що у випадку відмови (ухилення) Продавця від продажу нежитлового приміщення у строк, передбачений цим Договором, або наявної заборони на продаж майна продавцем, або визнання об`єкта будівництва незаконною забудовою, або наявність підстав для визнання забудови як об`єкту будівництва, побудованого з порушенням чинних норм, що не дає можливості ввести його в експлуатацію, Продавець повинен повернути Покупцю одержану від нього всю суму авансу в розмірі 325 550,00 грн., що на день укладення договору еквівалентно 12 996 доларів США протягом одного місяця.

Всупереч умовам зазначеного Договору, ОСОБА_4 не передав у власність ОСОБА_2 з укладенням договору купівлі-продажу вказане нежитлове приміщення як до 30.09.2020, так і станом на день подання кредиторської заяви до суду.

З врахуванням встановлених обставин, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ч.1, ч. 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Таким чином, зобов`язання за попереднім договором між сторонами припинились, оскільки основний договір між ними не було укладено, в строк встановлений в попередньому договорі.

Згідно з положеннями ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання.

Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

У даному випадку, оскільки основний договір купівлі-продажу квартир у встановленому законом порядку між сторонами укладено не було, то передані за договором кошти є авансом, який підлягає поверненню покупцю.

Оскільки протягом одного місяця, тобто станом на 01.11.2020 року, ОСОБА_4 не повернув кредитору одержану суму авансу, виникла заборгованість, яка складає 325 550 грн., що на день укладання Попереднього договору еквівалентно 12 996 доларів США.

ОСОБА_2 у кредиторській заяві просить визнати борг в сумі 369 584,15 грн., що еквівалентно 12 996 доларів США станом на 01.11.2020, посилаючи на п. 5 Договору та на постанову Верховного Суду від 16.11.2022 у справі 301/2052/18, згідно якої приписи чинного законодавства, хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, у якому має бути виражене та виконане зобов`язання (частина перша статті 192, частина перша статті 524, частина перша статті 533 ЦК України), однак не забороняють вираження у договорі грошового зобов`язання в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті, а також на перерахунок грошового зобов`язання у випадку зміни НБУ курсу національної валюти України щодо іноземної валюти.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що п. 5 Попереднього договору чітко встановлено, що у випадку відмови (ухилення) Продавця від продажу нежитлового приміщення у строк, передбачений цим Договором, або наявної заборони на продаж майна продавцем, або визнання об`єкта будівництва незаконною забудовою, або наявність підстав для визнання забудови як об`єкту будівництва, побудованого з порушенням чинних норм, що не дає можливості ввести його в експлуатацію, Продавець повинен повернути Покупцю одержану від нього всю суму авансу в розмірі 325 550,00 грн., що на день укладення договору еквівалентно 12 996 доларів США.

Тобто договором чітко встановлено, що поверненню підлягає сума 325 550,00 грн., що на день укладення договору еквівалентно 12 996 доларів США.

Таким чином, з урахуванням викладеного, вимоги в частині визнання 369 584,15 грн. основного боргу підлягають частковому визнанню в сумі 325 550,00 грн.

Що стосується вимог в сумі 38 806,34 грн. - 3% річних та 189 978,22 грн. інфляційних втрат за період з 01.11.2020 по 01.04.2024 суд зазначає наступне.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у виді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Оскільки ОСОБА_4 не виконав зобов`язання щодо своєчасного повернення коштів, тому наявні підстави для нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

Разом з тим, вказані розрахунки заявником проведені на суму боргу 369 584,15 грн., проте судом встановлено, що правильною є сума боргу 325 550,00 грн.

Судом за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "LІGA 360" здійснено розрахунок 3% річних та інфляційних втрат за період вказаний заявником з 01.11.2020 по 01.04.2024, проте на правильну суму боргу - 325 550,00 грн.

Так, згідно проведеного судом підрахунку розмір 3 % річних становить 33 382,22 грн., а розмір інфляційних втрат становить 167 343,24 грн., і саме ці суми підлягають визнанню.

Враховуючи наведене, в задоволенні заяви кредитора щодо визнання грошових вимог до боржника в частині боргу в сумі 44 034,15 грн., 3% річних в сумі 5 424,12грн. та інфляційних втрат в сумі 22 634,98 грн. слід відмовити.

Також кредитором заявлені витрати на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

На підтвердження даних вимог кредитором надано ордер від 13.04.2024, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю та квитанцію від 17.04.20204 на суму 5 000,00 грн.

Разом з тим, судом встановлено, що до кредиторської заяви не додано договір про надання правової допомоги та детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом.

Положення статті 126 ГПК України передбачають, що для цілей розподілу судових витрат суд враховує: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

Суд наголошує, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 та від 23.11.2020 у справі № 638/7748/18.

Оскільки заявником не надано договір про надання правової допомоги та детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, суд дійшов висновку відмовити у визнанні вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 на суму 5 000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до суду у встановлений ч.1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства строк.

Враховуючи наведені вище обставини та положення закону, заява ОСОБА_2 про визнання грошових вимог до боржника підлягає частковому задоволенню, а заявлені кредиторські вимоги визнанню в частині основного боргу в сумі 325 550,00 грн., 3 % річних в сумі 33 382,22 грн., інфляційних втрат в сумі 167 343,24 грн. - з віднесенням їх до другої черги задоволення вимог кредиторів.

Також визнанню підлягають вимоги в розмірі 6 056,00 грн. - судового збору за подання заяви про визнання кредитором - до задоволення вимог кредиторів.

6. ОСОБА_8 від 30.04.2024 про визнання грошових вимог до боржника в сумі 249 010 грн. та 6 056,00 грн. - судового збору за подання кредиторської заяви.

Вказана заява мотивована тим, що 16.06.2021 між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 було укладено Попередній договір про укладення договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, відповідно до умов якого ОСОБА_4 зобов`язався у строк до 30.06.2022 передати у власність Покупця з укладенням договору купівлі-продажу, а ОСОБА_10 зобов`язався прийняти й оплатити нежитлове приміщення.

Під час укладення договору Продавець передав, а Покупець прийняв 249 010,грн.

Оскільки основний договір між Кредитором та Боржником так і не був укладений і кошти не були повернуті ОСОБА_8 звернувся до суду з вказаною заявою.

Керуючий реструктуризацією боржника згідно повідомлення про результати розгляду вимог кредитора № 01-28/430 від 23.05.2024 зазначив, що у разі залишення без розгляду справи № 369/14483/23 вказані вимоги можуть бути визнані.

Боржник згідно повідомлення щодо розгляду грошових вимог ОСОБА_8 від 20.05.2024 заявлені вимоги не визнає та вказує, що станом на 20.05.2024 спір у справі № 369/14483/23 за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про стягнення коштів за Попереднім договором від 16.06.2021 не вирішено, тому наявний спір про право.

З врахуванням встановлених обставин, суд дійшов таких висновків.

16.06.2021 між ОСОБА_11 (Покупець) та ОСОБА_12 , що діє від імені ОСОБА_4 (Продавець) було укладено Попередній договір про укладення договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, засвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Воробйовою Д.В. та зареєстрованого у реєстрі за № 1712.

Згідно пункту 1 Попереднього договору, у строк до 30.06.2022 року Продавець зобов`язується передати у власність Покупця з укладенням договору купівлі - продажу, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити нежитлове приміщення під № 8, загальною площею 20,5 кв.м. в багатоквартирному житловому будинку, збудованому на земельній ділянці площею 0,1010 га, кадастровий номер якої - :03:006:0032, що знаходиться в АДРЕСА_3 та підключеному до центральних комунікацій (водопостачання та водовідведення, газопостачання та електроенергії), в порядку та на умовах, передбачених цим та Основним договором.

Згідно пункту 4 Попереднього договору, при укладенні цього договору на підтвердження намірів сторін Покупець передав, а Продавець прийняв передоплату у вигляді авансу в розмірі 249 010,00 грн., що на день укладання договору еквівалентно 1 000 доларів США.

У відповідності до п.5 Договору сторони також домовилися, що у випадку відмови (ухилення) Продавця від продажу нежитлового приміщення у строк, передбачений цим Договором, або наявної заборони на продаж майна Продавця, або визнання об`єкта будівництва незаконною забудовою, або наявність підстав для визнання забудови як об`єкту будівництва, побудованого з порушенням чинних норм, що не дає можливості ввести його в експлуатацію, Продавець повинен повернути Покупцю одержану від нього всю суму авансових платежів на протязі одного місяця.

Всупереч умовам зазначеного Договору, ОСОБА_4 не передав у власність ОСОБА_8 з укладенням договору купівлі-продажу вказане нежитлове приміщення як до 30.06.2022, так і станом на день кредиторської заяви до суду..

Крім того, всупереч умовам п.5 Договору Боржником не повернуто Кредитору одержану від нього суму авансу.

З врахуванням встановлених обставин, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ч.1, ч. 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Таким чином, зобов`язання за попереднім договором між сторонами припинились, оскільки основний договір між ними не було укладено, в строк встановлений в попередньому договорі.

Згідно з положеннями ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання.

Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

У даному випадку, оскільки основний договір купівлі-продажу нежитлового приміщення у встановленому законом порядку між сторонами укладено не було, то передані за договором кошти є авансом, який підлягає поверненню покупцю.

Таким чином, з урахуванням викладеного, вимоги в частині визнання 249 010,00 грн. основного боргу підлягають визнанню.

Враховуючи наведені вище обставини та положення закону, заява ОСОБА_8 про визнання грошових вимог до боржника підлягає задоволенню, а заявлені кредиторські вимоги в сумі 249 010,00 грн. визнанню у повному обсязі, з віднесенням їх до другої черги задоволення вимог кредиторів.

Також визнанню підлягають вимоги в розмірі 6 056,00 грн. - судового збору за подання заяви про визнання кредитором - до задоволення вимог кредиторів.

Що стосується твердження боржника та арбітражного керуючого про наявність спору про право при розгляді кредиторських заяв щодо зобов`язань за Попередніми договорами, укладеними кредиторами з ОСОБА_4 , суд звертає увагу на те, що в ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства відсутня така підстава для відмови у визнанні кредиторських заяв як наявність спору про право.

Наявність спору про право може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч. 2-4 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник.

Матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо спорів, зазначених у частині другій цієї статті, провадження в якій відкрито до або після відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), за ініціативою учасника справи або суду невідкладно, але не пізніше п`яти робочих днів, надсилаються до господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

У разі якщо господарський суд, розглядаючи в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) спір про стягнення з боржника грошових коштів, встановить, що позивачем у такому спорі подано у справі про банкрутство (неплатоспроможність) боржника заяву з грошовими вимогами до боржника, господарський суд залишає такий позов без розгляду.

Також в судовому засіданні судом повідомлено, що на 30.05.2024 було призначено розгляд кредиторських заяв ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Разом з тим, 30.05.2024 до суду через систему "Електронний суд" надійшло клопотання від представника ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , адвоката Цурки Н.О. про відкладення розгляду вказаних кредиторських заяв на іншу дату, у зв`язку з неможливістю представника взяти участь у судовому засіданні з розгляду кредиторських заяв, оскільки адвокат перебуває на проведенні слідчих дій в рамках кримінального провадження в іншій справі.

За наслідками проведення судового засідання, враховуючи клопотання адвоката Цурки Н.О. про відкладення розгляду кредиторських заяв, суд вважає за доцільне відкласти розгляд кредиторських заяв ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 на 10.06.2024.

Відповідно до ч. 2 ст. 232 ГПК України процедурні питання, пов`язані зокрема з питанням про відкладення розгляду справи вирішуються судом шляхом постановлення ухвали

Водночас, враховуючи наявність у матеріалах справи нерозглянутих заяв кредиторів з грошовими вимогами до боржника, суд дійшов висновку про відкладення попереднього засідання на 10.06.2024.

Також з метою оперативності судового провадження, суд дійшов висновку про проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

Керуючись ст. 2, 45, 113, 122, 133 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 3, 11, 18, 42, 216, 232, 233, 234, ч.1 ст. 235, 236, 255, 256, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Заяву ОСОБА_3 від 22.04.2024 про визнання грошових вимог до боржника задовольнити частково.

2. Визнати грошові вимоги ОСОБА_3 ( АДРЕСА_7 , НОМЕР_2 ) до фізичної особи ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в розмірі:

- 532 389,00 грн. основного боргу (друга черга задоволення),

- 39 940,17 грн. 3% річних (друга черга задоволення),

- 201 043,38 грн. інфляційних втрат (друга черга задоволення),

та 4 844,80 грн. - судового збору за подання заяви про визнання кредитором (до задоволення вимог кредиторів).

3. Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_3 від 22.04.2024 в частині визнання 20 000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

4. Заяву ОСОБА_1 від 01.05.2024 про визнання грошових вимог до боржника в сумі 448 603,33 грн. задовольнити частково.

5. Визнати грошові вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_8 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до фізичної особи ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в розмірі:

- 291 433,00 грн. основного боргу (друга черга задоволення),

- 25 552,25 грн. 3% річних (друга черга задоволення),

- 120 562,08 грн. інфляційних втрат (друга черга задоволення),

та 6 056,00 грн. - судового збору за подання заяви про визнання кредитором (до задоволення вимог кредиторів).

6. Залишити без розгляду заяву ОСОБА_1 від 01.05.2024 в частині визнання 5 000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

7. Заяву ОСОБА_6 від 30.04.2024 про визнання грошових вимог до боржника в сумі 482 821,75 грн. задовольнити частково.

8. Визнати грошові вимоги ОСОБА_6 ( АДРЕСА_9 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до фізичної особи ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в розмірі:

- 331 159,00 грн. основного боргу (друга черга задоволення),

- 23 210,58 грн. 3% річних (друга черга задоволення),

- 117 396,17 грн. інфляційних втрат (друга черга задоволення),

та 6 056,00 грн. - судового збору за подання заяви про визнання кредитором (до задоволення вимог кредиторів).

9. Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_6 від 01.05.2024 в частині визнання 5 000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

10. Заяву ОСОБА_7 від 01.05.2024 про визнання грошових вимог до боржника в сумі 604 349,33 грн. задовольнити частково.

11. Визнати грошові вимоги ОСОБА_7 ( АДРЕСА_10 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до фізичної особи ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в розмірі:

- 381 161,42 грн. основного боргу (друга черга задоволення),

- 27 681,96 грн. 3% річних (друга черга задоволення),

- 125 456,82 грн. інфляційних втрат (друга черга задоволення),

та 6 056,00 грн. - судового збору за подання заяви про визнання кредитором (до задоволення вимог кредиторів).

12. Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_7 від 01.05.2024 в частині визнання 44 760,50 грн. - основного боргу, 2 909,12 грн. - 3% річних, 14 732,63 грн. - інфлчційних втрат, 4 500,00 грн. витрат на правничу допомогу.

13. Заяву ОСОБА_2 від 01.05.2024 про визнання грошових вимог до боржника в сумі 609 424,71 грн. задовольнити частково.

14. Визнати грошові ОСОБА_2 ( АДРЕСА_11 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до фізичної особи ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в розмірі:

- 325 550,00 грн. основного боргу (друга черга задоволення),

- 33 382,22 грн. 3% річних (друга черга задоволення),

- 167 343,24 грн. інфляційних втрат (друга черга задоволення),

та 6 056,00 грн. - судового збору за подання заяви про визнання кредитором (до задоволення вимог кредиторів).

15. Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2 від 01.05.2024 в частині визнання основного боргу в сумі 44 034,15 грн., 3 % річних в сумі 5 424,12 грн., інфляційних втрат в сумі 22 634,98 грн., та 5 000,00 грн. витрат на правничу допомогу

16. Заяву ОСОБА_8 про визнання грошових вимог до боржника в сумі 249 010,00 грн. задовольнити.

17. Визнати грошові вимоги ОСОБА_8 ( АДРЕСА_12 , РНОКПП НОМЕР_7 ) до фізичної особи ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в розмірі 249 010,00 грн. (друга черга задоволення) та 6 056,00 грн. - судового збору за подання заяви про визнання кредитором (до задоволення вимог кредиторів).

18. Клопотання адвоката Цурки Н.О. від 30.05.2024 про відкладення розгляду кредиторських заяв ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 задовольнити.

19. Відкласти на 10.06.2024 на 10:30 год. розгляд заяв:

- ОСОБА_15 про визнання грошових вимог до боржника в сумі 2 072 748,63 грн.;

- ОСОБА_13 про визнання грошових вимог до боржника в сумі 381 677,73 грн.;

- ОСОБА_14 про визнання грошових вимог до боржника в сумі 2 695 349,84 грн.;

20. Відкласти попереднє засідання у справі № 902/1014/23 на 10.06.2024 о 10:30 год., в приміщенні Господарського суду Вінницької області, м. Вінниця вул. Пирогова, 29, 3-й поверх, зал № 4.

21. Проведення судового засідання 10.06.2024 о 10:30 год. у справі № 902/1014/23 здійснити в режимі відеоконференції за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС (https://vkz.court.gov.ua), за участю арбітражного керуючого Приходька Д.В., адвоката Андрєєва М.А., адвоката Буняка Ю.І., адвоката Тарасова С.О.

22. Відповідно до ч. 1 ст. 235 ГПК України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення - 30.05.2024.

23. Ухвала суду може бути оскаржена протягом 10 днів з дня складення повного тексту ухвали до Північно-західного апеляційного господарського суду.

24. Повний текст ухвали суду складено та підписано - 04.06.2024.

25. Копію ухвали надіслати до електронних кабінетів у системі ЄСІТС та на електронні адреси: заявнику - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; представнику ОСОБА_4 , адвокату Тарасову С.О. - ІНФОРМАЦІЯ_2 ; арбітражному керуючому Приходьку Д.В. ІНФОРМАЦІЯ_3 ; представнику ОСОБА_3 , адвокату Буняк Ю.І. - ІНФОРМАЦІЯ_4 ; представнику ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 - адвокату Андрєєву М.А. - ІНФОРМАЦІЯ_5 ; представнику ОСОБА_8 , адвокату Гімарі Р.А. - ІНФОРМАЦІЯ_6 ; представнику ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 - адвокату Цурці Н.О. - ІНФОРМАЦІЯ_7

Суддя Лабунська Т.І.

віддрук. прим.:

1 - до справи.