УХВАЛА

м. Київ

03.06.2024Справа № 910/9791/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., за участю секретаря судового засідання Купної В.В., розглянувши

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізко»

про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню у справі №910/9791/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нові мережі України», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізко», м. Київ

про стягнення 3 593 700,00 грн,

Представники сторін:

від стягувача: не з`явилися;

від боржника (заявника): не з`явилися;

Встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Нові мережі України» (далі - ТзОВ «Нові мережі України»/позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізко» (далі - ТзОВ «Лізко»/відповідач) про стягнення 3 593 700,00 грн - заборгованості за договором про надання телекомунікаційних послуг №1233 від 25.01.2019.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 26.06.2023 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання.

Господарський суд міста Києва рішенням від 13.11.2023 позовні вимоги ТзОВ «Нові мережі України» задовольнив, присудив до стягнення із ТзОВ «Лізко» на користь ТзОВ «Нові мережі України» 3 593 700,00 грн - заборгованості та 53 905,50 грн - судового збору.

15.11.2023 до суду від ТзОВ «Нові мережі України» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі №910/9791/23 про стягнення із ТзОВ «Лізко» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 180 688,43 грн.

22.11.2023 до канцелярії суду від ТзОВ «Лізко» надійшло клопотання, у якому відповідач просив суд відмовити у задоволенні заяви про стягнення судових витрат на правничу допомогу з огляду на необґрунтованість заявленої суми та невідповідність критерію реальної необхідності таких витрат.

Господарський суд міста Києва додатковим рішенням від 27.11.2023 присудив до стягнення із ТзОВ «Лізко» на користь ТзОВ «Нові мережі України» 90 344,21 грн - витрат на професійну правничу допомогу.

06.12.2023 ТзОВ «Нові мережі України» подало до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ТзОВ «Лізко» у сумі 3 737 949,71 грн, які обліковуються на рахунках у банках та інших фінансових установах.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 07.12.2023 у задоволенні заяви ТзОВ «Нові мережі України» про вжиття заходів забезпечення позову відмовив.

Північний апеляційний господарський суд постановою від 11.03.2024 рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2023 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 27.11.2023 у справі №910/9791/23 залишив без змін.

Північний апеляційний господарський суд додатковою постановою від 16.04.2024 у справі №910/9791/23 присудив до стягнення із ТзОВ «Лізко» на користь ТзОВ «Нові мережі України» 27 206,49 грн - судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції.

20.05.2024 Господарський суд міста Києва на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2023 та додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 27.11.2023, які залишені без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2024 у справі №910/9791/23, а також на виконання додаткової постанови Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2024 у справі №910/9791/23 видав накази.

21.05.2024 через систему «Електронний суд» від ТзОВ «Лізко» надійшла заява про визнання наказу Господарського суду міста Києва від 20.05.2024 у справі №910/9791/23 про стягнення із ТзОВ «Лізко» на користь ТзОВ «Нові мережі України» 3 593 700,00 грн - заборгованості та 53 905,50 грн - судового збору таким, що не підлягає виконанню.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 23.05.2024 заяву ТзОВ «Лізко» про визнання наказу у справі №910/9791/23 таким, що не підлягає виконанню, прийняв до розгляду, судове засідання призначив на 03.06.2024.

У судове засідання 03.06.2024 представники стягувача та боржника (заявника) не з`явилися, причин неявки суду не повідомили.

Отже, розглянувши матеріали поданої ТзОВ «Лізко» заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, суд дійшов висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на таке.

В обґрунтування поданої заяви заявник посилається на те, що 14.03.2024 ТзОВ «Лізко» у добровільному порядку виконало рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2023, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2024, здійснивши оплату заборгованості у сумі 3 593 700,00 грн згідно платіжної інструкції №6291 від 14.03.2024 та судового збору у сумі 53 905,50 грн згідно платіжної інструкції №6292 від 14.03.2024.

Так, відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 338 ГПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Згідно приписів ст. 328 ГПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що 14.03.2024 ТзОВ «Лізко» у добровільному порядку сплатило на користь ТзОВ «Нові мережі України» 3 593 700,00 грн - заборгованості та 53 905,50 грн - судового збору згідно рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2023, що підтверджується платіжними інструкціями №6291 та №6292 від 14.03.2024.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що обов`язок ТзОВ «Лізко» зі сплати присуджених до стягнення 3 593 700,00 грн - заборгованості та 53 905,50 грн - судового збору відсутній у зв`язку з його добровільним виконанням боржником.

Таким чином, ураховуючи положення ст. 328 ГПК України, наказ Господарського суду міста Києва від 20.05.2024, виданий на примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2023, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2024 у справі №910/9791/23 про стягнення із ТзОВ «Лізко» на користь ТзОВ «Нові мережі України» заборгованості у розмірі 3 593 700,00 грн та судового збору у сумі 53 905,50 грн, є таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст.ст. 234, 328 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізко» про визнання наказу Господарського суду міста Києва від 20.05.2024 у справі №910/9791/23 таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

2. Визнати наказ Господарського суду міста Києва від 20.05.2024, виданий на примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2023, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2024 у справі №910/9791/23 про стягнення із Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізко» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нові мережі України» 3 593 700,00 грн - заборгованості та 53 905,50 грн - судового збору, таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів за правилами, передбаченими ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено: 04.06.2024.

Суддя Віта Бондарчук