ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

04 червня 2024 року Черкаси Справа №925/685/24

Суддя Господарського суду Черкаської області Зарічанська З.В., розглянувши матеріали позовної заяви Головного управління ДПС у Черкаській області, ідентифікаційний код 44131663, вул. Хрещатик, 235, м. Черкаси, 18002,

до відповідача 1. - Товариства з обмеженою відповідальністю "А-Транс Логістик", ідентифікаційний код 40186991, вул. В`ячеслава Чорновола, 235/1, оф. 39, м. Черкаси, 18028,

до відповідача 2. - Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислове Об`єднання "Ірві Спецтехніка Груп", ідентифікаційний код 38441276, вул. Парково-Сирецька, буд. 12-А, м. Київ, 04112,

про визнання недійсним господарського зобов`язання,

УСТАНОВИЛА:

30.05.2024 за допомогою системи "Електронний суд" до Господарського суду Черкаської області надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Черкаській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "А-Транс Логістик" (далі - ТОВ "А-Транс Логістик"), Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислове Об`єднання "Ірві Спецтехніка Груп" (далі - ТОВ "Промислове Об`єднання "Ірві Спецтехніка Груп") з вимогою визнати господарське зобов`язання за договором перевезення автомобільним транспортом від 22.11.2021 № 47, укладеним між ТОВ "А-Транс Логістик" та ТОВ "Промислове Об`єднання "Ірві Спецтехніка Груп" недійсним.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ТОВ "А-Транс Логістик" надано завідомо неправдиві відомості та документи для підтвердження реальності господарських операцій за договором перевезення автомобільним транспортом від 22.11.2021 № 47, укладеним між "А-Транс Логістик" та ТОВ "Промислове Об`єднання "Ірві Спецтехніка Груп", що спростовує фактичне здійснення господарських операцій перевезення товарів та позбавляє документи юридичної значимості. Позивач вважає, що договір перевезення автомобільним транспортом від 22.11.2021 № 47, укладений між "А-Транс Логістик" та ТОВ "Промислове Об`єднання "Ірві Спецтехніка Груп" є таким, що суперечить інтересам держави і суспільства та підлягає визнанню судом недійсним.

Суд враховує, що згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Головне управління ДПС у Черкаській області є відокремленим підрозділом Державної податкової служби України з ідентифікаційним кодом 44131663.

Відповідно до ч. 2 ст. 21-1 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади" територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, визначені частиною першою цієї статті, утворюються без статусу юридичної особи та є органами державної влади, можуть мати окремий баланс, рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, печатку та бланк зі своїм найменуванням та із зображенням Державного Герба України.

Таким чином, Головне управління ДПС у Черкаській області є територіальним органом Державної податкової служби України як центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі №921/574/20 сформульовано правовий висновок, відповідно до якого виходячи із системного аналізу положень ч. 2 ст. 21-1 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади", ч. 1 ст. 45 та ч. 2 ст. 4 ГПК України, ст. 1 КУзПБ, а також враховуючи Положення про Державну податкову службу України та Положення про Головні управління ДПС, відокремлений підрозділ ДПС України, хоч і утворений без статусу юридичної особи, однак є органом державної влади (податковим органом, органом стягнення) та може бути стороною в судовому процесі.

З огляду на викладене спір, враховуючи суб`єктний склад сторін, підсудний господарському суду.

Розглянувши зазначену позовну заяву, суддя дійшла висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки, ст. 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено вимоги щодо змісту позовної заяви та документів, які додаються до позовної заяви, які не повністю дотримано позивачем.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Так за текстом позовної заяви позивач зазначає правове обґрунтування стосовно визнання правочину недійсним. Водночас, у прохальній частині позову позивач заявляє про визнання недійсним "господарського зобов`язання". Проте, правове обґрунтування саме визнання "господарського зобов`язання" недійсним в такому формулюванні у позовній заяві відсутнє. Отже, позивач порушив вимоги п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України.

Згідно з п. 8 ч. 3 ст. 162 ГПК України, позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Всупереч вимогам зазначеної норми, позивач не зазначає про наявність у нього або інших осіб оригіналів поданих ним копій доказів.

Також всупереч вимогам п. 9 ч. 3 ст. 162 ГПК України про те, що позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, позивач не зазначив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат.

Згідно з ч. 2 ст. 164 ГПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно з вимогами ст. 91 ГПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Суддя зазначає, що належне виконання вищевказаної вимоги процесуального законодавства нерозривно пов`язане з якістю виготовлення (оформлення) доданих до позову доказів. Дослідивши додані за допомогою системи "Електронний суд" додатки до позовної заяви, суддя встановила, що позивач прикріпив копії неналежної якості (повністю або частково нечитаємі), оскільки копії містять ненадруковані або погано надруковані (засвітлені або нечіткі) ділянки тексту, що унеможливлює чітке та однозначне сприйняття їх змісту. Такі недоліки в оформленні доданих до позовної заяви документів унеможливлюють надання їм оцінки та правової кваліфікації судом під час вирішення спору.

На підставі викладеного суддя доходить висновку про порушення позивачем вимог ч. 2 ст. 164 ГПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 164 ГПК України, до заяви про визнання акта чи договору недійсним додається також копія (або оригінал) оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребування.

Зі змісту позовної заяви випливає, що позивач обґрунтовує вимогу про визнання недійсним господарського зобов`язання за договором перевезення автомобільним транспортом від 22.11.2021 № 47.

До матеріалів справи позивач додав копію зазначеного договору. Проте, як уже зазначено суддею, всупереч вимогам п. 8 ч. 3 ст. 162 ГПК України, позивач не вказав про наявність у нього або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до ч. 5 ст. 91 ГПК України, учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. (ч. 1 ст. 81 ГПК України)

Отже, оскільки позивач не зазначив, що оригінал договору перевезення автомобільним транспортом від 22.11.2021 № 47 знаходиться у нього та не звернувся з клопотанням про витребуванням цього договору у інших осіб, суддя не має можливості пересвідчитись у належності засвідченої копії та доходить висновку про порушення позивачем вимоги ч. 4 ст. 164 ГПК України.

Згідно з ч. 5 ст. 164 ГПК України, до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника. (ч. 3 ст. 56 ГПК України)

Представником у суді може бути адвокат або законний представник. (ч. 1 ст. 58 ГПК України)

Повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: 1) довіреністю фізичної або юридичної особи; 2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна. (ч. 1 ст. 60 ГПК України)

Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (кваліфікованим електронним підписом відповідно до вимог закону) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами. (ч. 3 ст. 60 ГПК України)

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово звертав увагу на те, що самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу, іншої особи безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси за законом, статутом, положенням, трудовим договором (контрактом)

В ухвалі від 08.06.2023 у справі № 303/4297/20 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що самопредставництво юридичної особи допускає можливість вчинення у суді процесуальних дій від її імені не тільки керівником або членом виконавчого органу, але й будь-якою іншою особою, уповноваженою на такі дії за законом, статутом, положенням або трудовим договором (контрактом). Тому можливість участі у справі за правилами самопредставництва юридичної особи того, хто не є її керівником або членом її виконавчого органу, слід підтверджувати або приписом відповідного закону, або приписом статуту чи положення цієї особи, або умовами трудового договору (контракту), зокрема посадовою інструкцією (у разі, якщо такого договору у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника). Якщо інше не передбачено саме цими документами, уповноважений діяти у суді за правилами самопредставництва юридичної особи, має всі права відповідного учасника справи. Зазначене не виключає можливості додаткового подання до суду довіреності юридичної особи, проте самостійно вона не підтверджує повноваження діяти за правилами самопредставництва.

Для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (або суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності) (постанова Великої Палати Верховного Суду віл 02.07.2020 у справі № 9901/39/20, ухвала Верховного Суду від 18.06.2021 у справі № 922/751/20, постанови Верховного Суду від 29.03.2023 у справі № 913/720/20, від 04.11.2023 у справі № 910/2010/19 (925/364/19 ).

Тобто у порядку самопредставництва юридичну особу може представляти за посадою її керівник або інші особи, повноваження яких визначені законодавством чи установчими документами. Визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.01.2024 у справі № 914/2920/23.

Подана позовна заява підписана за допомогою системи "Електронний суд" Щербиною Наталією Іванівною.

На підтвердження повноважень представника позивач надав:

- довіреність у порядку передоручення від 08.09.2023, відповідно до якої, Жаврід В.Ю. на підставі витягу з ЄДР від 07.09.23 щодо Головного управління ДПС у Черкаській області уповноважує в порядку передоручення Щербину Наталію Іванівну представляти інтереси Головного управління ДПС у Черкаській області в судах;

- витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо позивача, відповідно до змісту якого, ОСОБА_1 є його керівником;

- витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Державної податкової служби України. відповідно до якого, ОСОБА_2 має повноваження вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори тощо (діє виключно в судах України без окремого доручення керівника (самопредставництво ДПС, Головного управління ДПС у Черкаській області, як відокремленого підрозділу ДПС) з правом посвідчення копій документів щодо повноважень, без права відмови, відкликання, визнання позову, відмови, відкликання апеляційних, касаційних скарг) - представник.

Інших документів на підтвердження повноважень представника позивач не надав.

Господарський суд зазначає, що відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в ухвалі від 08.06.2022 у справі № 303/4297/20, з 29.12.2019 самопредставництво юридичної особи, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування (в адміністративному судочинстві - також суб`єкта владних повноважень, який не є юридичною особою) у цивільному, господарському й адміністративному судочинствах можуть здійснювати будь-які фізичні особи, уповноважені на це саме відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту). У разі, якщо такого договору (контракту) у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника (наприклад, є посилання на посадову інструкцію), то поряд із підтвердженням наявності трудових відносин, такий працівник подає відповідний документ юридичної особи (зокрема, посадову інструкцію), у якому визначений його обов`язок представляти інтереси цієї особи в суді (діяти за правилами її самопредставництва), а за наявності - також обмеження відповідних повноважень.

Наявність або відсутність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань даних про такого працівника, який поряд із керівником має право вчиняти дії від імені юридичної особи, не впливає на обов`язок останньої підтвердити повноваження цього працівника діяти у судовому процесі на підставі закону, статуту, положення, трудового договору (контракту), зокрема обсяг цих повноважень.

Отже, для визнання особи (Щербини Н.І.) такою, що діє у порядку самопредставництва в інтересах позивача, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначено її право діяти від імені такої юридичної особи без додаткового уповноваження.

Такої ж позиції дотримується Верховний Суд у своїх ухвалах від 22.05.2024 у справі № 915/686/20, від 27.05.2024 у справі № 910/7934/23 та інших.

З урахуванням викладеного суддя доходить висновку про порушення позивачем ч. 5 ст. 164 ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ГПК України - суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з ч. 2 ст. 174 ГПК України - в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

За ч. 3-4 ст. 174 ГПК України - якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Керуючись ст. 162, 164, 174, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву Головного управління ДПС у Черкаській області залишити без руху.

У строк, який не перевищує десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, позивачу усунути недоліки позовної заяви, а саме надати суду уточнену позовну заяву:

- на виконання п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України із зазначенням правового обґрунтування правових підстав позову в частині вимоги про "визнання господарського зобов`язання недійсним";

- на виконання п. 8 ч. 3 ст. 162 ГПК України із зазначенням щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

- на виконання п. 9 ч. 3 ст. 162 ГПК України із зазначенням попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи та докази надсилання уточненої позовної заяви з додатками відповідачам (опис вкладення в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг);

- на виконання ч. 2 ст. 164 ГПК України належно засвідчені та в належній якості додатки до позовної заяви;

- на виконання ч. 4 ст. 164 ГПК України належно засвідчену копію (або оригінал) оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребування;

- на виконання ч. 5 ст. 164 ГПК України документи, що підтверджують повноваження представника позивача (закон, статут, положення чи трудовий договір (контракт), де чітко визначено право діяти від імені юридичної особи без додаткового уповноваження).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Господарський суд повідомляє, що реєстрація в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі не позбавляє права на подання документів до суду в паперовій формі. Особи, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, можуть подати процесуальні, інші документи, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі ВИКЛЮЧНО за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, з використанням власного електронного підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги", якщо інше не передбачено цим Кодексом. (абз. 1, 2 ч. 8 ст. 6 Господарського процесуального кодексу України)

Копію ухвали надіслати позивачу за допомогою системи "Електронний суд".

Суддя Зоя ЗАРІЧАНСЬКА