ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2024 р. Справа №345/1302/23

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя О.В. Зварич

судді І.Б. Малех

І.Ю. Панова,

розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Калуської міської ради за №1545/02-32/04 від 21.03.2024 року (вх. № 01-05/901/24 від 27.03.2024 року)

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 28.02.2024 року (суддя Т.В. Стефанів; повний текст рішення складено 04.03.2024 року)

у справі № 345/1302/23

за позовом: ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1 )

до відповідача: Калуської міської ради

про відшкодування заподіяної моральної шкоди в сумі 50000,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

26.12.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Калуської міської ради про відшкодування заподіяної моральної шкоди в сумі 50000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок протиправних дій відповідача позивачу була заподіяна моральна шкода, зокрема, надзвичайно тривала боротьба за свої законні права виснажила його та завдала душевних страждань, що викликало у нього знервованість, дискомфорт, почуття безперспективності витрачених зусиль і часу, зневіру в законності дій відповідача, який є органом місцевого самоврядування.

Короткий зміст оскарженого рішення суду першої інстанції

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 28.02.2024 року у справі №345/1302/23 позов задоволено частково.

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що негативні емоції позивача, які виразились у вигляді знервованості, дискомфорту, почуття безперспективності витрачених зусиль і часу внаслідок неправомірних дій відповідача перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з діями посадових осіб відповідача, а отже, могли стати причиною страждань та спричинити моральну шкоду.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з рішенням суду першої інстанції. Вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Зазначає, що позивач звернувся з вимогою про відшкодування моральної шкоди зі спливом позовної давності. Заявляє, що суд не надав оцінки всім обставинам справи та не дослідив докази, надані відповідачем Посилання позивача на те, що саме дії відповідача завдали позивачу душевних страждань, на думку апелянта, є голослівними, позивач не довів факту заподіяння йому моральної шкоди, а також причинний зв`язок між шкодою та діями відповідача. Просить скасувати рішення господарського суду Івано-Франківської області від 28.02.2024 року у справі №345/1302/23, прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу не погодився з доводами апелянта, наведеними в апеляційній скарзі. Вказав, що відповідач не заперечує своїх неправомірних дій по відношенню до позивача, однак вважає, що такими діями не завдав моральної шкоди. Зазначає, що рішенням Калуського міськрайонного суду вина відповідача достеменно встановлена внаслідок вчинення протиправних дій по відношенню до позивача, а отже існують обгрунтовані та об`єктивні правові підстави для покладення обов`язку з відшкодування моральної шкоди. Вказує на те, що в деліктних зобов`язаннях діє презумпція вини, відтак якщо вона не спростована, то це є підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Просить рішення господарського суду Івано-Франківської області від 28.02.2024 року у справі №345/1302/23 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Апеляційне провадження у справі

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.03.2024 року головуючим-суддею (суддею-доповідачем) у справі №345/1302/23 визначено суддю ОСОБА_2 , суддів: І.Б. Малех, І.Ю. Панова.

Згідно з ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 01.04.2024 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою у справі №345/1302/23 та ухвалено здійснити перегляд рішення господарського суду Івано-Франківської області від 28.02.2024 року у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи на підставі частини 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За вимогами частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З`ясовуючи обставини стосовно ознайомлення позивача та відповідача з порядком розгляду даної справи, суд встановив таке.

01.04.2024 року ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 01.04.2024 року про розгляд справи № 345/1302/23 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи доставлено до електронних кабінетів позивача та відповідача, що підтверджується довідками відповідального працівника суду.

Таким чином, суд вчинив дії щодо належного повідомлення учасників справи про порядок розгляду справи №345/1302/23.

Розгляд клопотання

Відповідач в апеляційній скарзі заявив клопотання про розгляд справи №345/1302/23 з викликом сторін.

При розгляді даного клопотання суд виходить з таких мотивів.

За вимогами частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

В силу пункту 1 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум на одну особу для працездатних осіб з 1 січня 2023 року становить 2684 гривні.

Ціна позову у даній справі 50000,00 грн., тобто є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Як вбачається з аналізу наведеної норми права, питання про розгляд справи з чи без повідомлення учасників справи належить до дискреційних повноважень суду.

У даній справі колегія суддів не вбачає наявності обставин, з якими частина 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України пов`язує можливість розглянути апеляційну скаргу в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

З урахуванням встановлених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України меж перегляду справи в суді апеляційної інстанції, суд вважає недоречним прохання відповідача про розгляд справи з викликом сторін.

У зв`язку з вищенаведеним, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи №345/1302/23 у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Обставини справи

Як видно із наявних у справі копій документів, рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.10.2018 у справі № 345/3933/17 позовну заяву ОСОБА_1 до Калуської міської ради задоволено. Визнано протиправним рішення Калуської міської ради від 26.04.2016 № 268 в частині продовження приватному підприємцю терміну оренди земельної ділянки по АДРЕСА_1 , площею 0,2610 га з 09.07.2011 по 08.07.2021.

23.04.2019 Калуською міською радою прийнято рішення № 2285 "Про поновлення договору оренди землі з підприємцем Баком А. С." Вказаним рішенням Калуська міська рада, серед іншого, вирішила поновити термін дії договору оренди землі № 29/01-22 від 21.03.2002 року, площею 0,2610 га, кадастровий номер :17:004:0001 на АДРЕСА_1 для розміщення станції технічного обслуговування автомобілів та стоянки автомобілів, яка знаходиться в м. Калуші.

20.05.2019 ОСОБА_1 оформив протокол розбіжностей до додаткової угоди від 23.04.2019, у якому повідомив про неможливість підписання договору оренди землі в редакції, запропонованій Калуською міською радою.

03.06.2019 Калуська міська рада на виконання листа ОСОБА_1 від 20.05.2019 з приводу внесення змін в рішення міської ради від 23.04.20129 № 2285 та додаткової угоди, повідомила останнього про те, що у випадку незгоди щодо окремих умов договору потрібно оформити протокол розбіжностей у відповідності до норм чинного законодавства та направити на адресу Калуської міської ради.

17.07.2019 на адресу Калуської міської ради від ОСОБА_1 надійшов супровідний лист, відповідно до якого ОСОБА_1 направив додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки та зазначив, що дана додаткова угода підписана тільки з урахуванням та прийняттям всіх зазначених у протоколі розбіжностей.

02.08.2019 Калуська міська рада на виконання листа ОСОБА_1 від 17.07.2019 щодо підписання протоколів розбіжностей повідомила останнього, що умови запропоновані у протоколі розбіжностей є неприйнятними для Калуської міської ради, а тому не можуть бути включені до договору. Даним листом Калуська міська рада повторно направила позивачу проект додаткової угоди для підписання.

08.08.2019 на адресу Калуської міської ради від ОСОБА_1 надійшов супровідний лист, відповідно до якого ОСОБА_1 направив додаткову угоду по договору оренди земельної ділянки та уточнений протокол розбіжностей з урахуванням відповіді Калуської міської ради від 02.08.2019.

16.08.2019 Калуська міська рада у відповіді на лист ОСОБА_1 від 08.08.2019 про підписання протоколу розбіжностей повторно повідомила, що умови викладені у протоколі розбіжностей не можуть бути прийняті Калуською міською радою. Водночас, наголосила, що заступником керівника Калуської місцевої прокуратури заявлено позов до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати в сумі 444716 грн 51 к.

10.06.2020 Калуська міська рада на заяву ОСОБА_1 від 20.05.2020 щодо оформлення земельних відносин та винесення законного і обґрунтованого рішення повідомила, що додаткова угода до договору оренди землі № 29/01-22 від 21.03.2022 не укладена, відтак Калуська міська рада повторно просила привести у відповідність до норм законодавства України правовстановлюючі документи на користування земельною ділянкою площею 0,2610 га, кадастровий номер :17:004:0001.

14.07.2020 на адресу Калуської міської ради від ОСОБА_1 надійшла заява, відповідно до якої ОСОБА_1 просив уточнити Калуську міську раду, яким чином правильно виконати рекомендації щодо поновлення терміну оренди земельної ділянки.

06.11.2020 Калуська міська рада листом повідомила ОСОБА_1 про те, що для укладення нового договору оренди земельної ділянки площею 0,2610 га, кадастровий номер :17:004:0001, йому необхідно звернутись із заявою в Центр адміністративних послуг виконавчого комітету Калуської міської ради.

25.02.2021 на адресу Калуської міської ради від ОСОБА_1 надійшла скарга на бездіяльність управління земельних відносин. Калуської міської ради, зі змісту якої вбачається, що бездіяльність відповідних відділів виконавчого комітету призвело до неможливості на законній підставі проводити підприємницьку діяльність на орендованій землі, сплачувати відповідні кошти у міський бюджет.

24.03.2021 Калуська міська рада на скаргу ОСОБА_1 від 25.02.2021, повідомила про те, договір оренди землі № 29/01-22 від 21.03.2002 припинений, питання щодо укладення договору оренди земельної ділянки площею 0,2610 га, кадастровий номер :17:004:0001 було винесено на розгляд чергової сесії Калуської міської ради.

25.02.2021 Калуською міською радою прийнято рішення № 297 "Про укладення договору оренди землі з фізичною особою-підприємцем Баком А. С."

На виконання вказаного рішення Калуська міська рада направила позивачу проект договору оренди землі на земельну ділянку площею 0,2610 га, кадастровий номер :17:004:0001 для підписання та проведення державної реєстрації права оренди.

09.04.2021 на адресу Калуської міської ради від ОСОБА_1 надійшов супровідний лист, відповідно до якого ОСОБА_1 направив протокол розбіжностей до проекту договору оренди земельної ділянки площею 0,2610 га, кадастровий номер :17:004:0001.

09.04.2021 на адресу Калуської міської ради від ОСОБА_1 надійшла заява, відповідно до якої останній просив повідомити Калуську міську раду про те, що стало підставою для визнання нечинним рішення Калуської міської ради від 23.04.2019 № 2285.

21.04.2021 Калуська міська рада листом повідомила ОСОБА_1 про результати розгляду протоколу розбіжностей та направила останньому підписаний міським головою проект договору оренди землі із частково прийнятими пропозиціями ОСОБА_1 для підписання та проведення державної реєстрації права оренди.

11.05.2021 на адресу Калуської міської ради від ОСОБА_1 надійшов протокол розбіжностей по укладенню нового договору оренди.

У подальшому, 28.01.2022 між Калуською міською радою та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки для розміщення станції технічного обслуговування автомобілів та стоянки автомобілів з кадастровим номером :17:004:0001, яка розташована у межах населеного пункту за адресою: АДРЕСА_1 .

В позовній заяві позивач зазначає, що внаслідок протиправних дій відповідача йому була заподіяна моральна шкода. Увесь час, на протязі якого відповідач умисно не приймав рішення по заявах позивача щодо надання земельної ділянки в оренду, він безперервно страждав і був вимушений постійно лікуватися і бути під наглядом лікарів.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За змістом частини 1, 2 статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У відповідності до частини 1 статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно частини 1 статті 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Статтею 1174 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до частини 1 статті 77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» шкода, заподіяна юридичним і фізичним особам в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності органів місцевого самоврядування, відшкодовується за рахунок коштів місцевого бюджету, а в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності посадових осіб місцевого самоврядування - за рахунок їх власних коштів у порядку, встановленому законом.

Згідно з частиною 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 03.09.2019 року у справі №916/1423/17 дійшла наступних висновків:

«Застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування».

Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 14.04.2020 року у справі №925/1196/18 зазначила:

«Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними й передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою.

Утім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України».

Отже, для настання цивільно-правової відповідальності відповідача за заподіяння Позивачеві моральної шкоди у цій справі Позивачу належить довести наявність усієї сукупності зазначених ознак складу цивільного правопорушення (наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом - моральною шкодою), у той час як відсутність хоча б однієї з цих ознак виключає настання відповідальності.

За змістом наведеної норми зобов`язання відшкодувати моральну шкоду виникає лише за умови, що ця шкода є безпосереднім наслідком певної протиправної дії (бездіяльності). Тобто заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

З аналізу змісту копії рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.10.2018 року у справі 345/3933/17, яке набрало законної сили 05.11.2018 року, випливає, що цим рішенням встановлено обставини, які стосуються питань, пов`язаних з діями Калуської міської ради щодо поновлення договору оренди земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,2610 га.

Зокрема, встановлено, що рішенням виконавчого комітету Калуської міської ради №1301 від 03.07.2012 року поновлено з 09.07.2011 року договір оренди земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,2610 га - на 5 років, тобто по 09.07.2016, що суперечить рішенню Калуської міської ради від 26.04.2016 № 268, яким приватному підприємцю Баку А. С. продовжено термін оренди земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,2610 га на 10 років з 09.07.2011 року по 09.07.2021 рік.

За вказаних обставин, Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області дійшов висновку, що рішення Калуської міської ради від 26.04.2016 № 268 щодо продовження приватному підприємцю Баку А. С. терміну оренди земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,2610 га з 09.07.2011року по 09.07.2021 рік є протиправним.

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За доводами позивача, наведеними у позовній заяві, внаслідок протиправних дій відповідача йому була заподіяна моральна шкода, тривала боротьба за свої законні права виснажила його та завдала душевних страждань, що викликало у нього знервованість, дискомфорт, почуття безперспективності витрачених зусиль і часу, зневіру в законності дій відповідача, який є органом місцевого самоврядування.

Аналізуючи вищеописані норми права та встановлені обставини справи, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що негативні емоції, зокрема стрес та дискомфорт, які переніс позивач внаслідок неправомірних дій відповідача, а також витрачені час та зусилля для захисту свого права перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з діями відповідача, а відтак стали причиною душевних страждань та спричинили моральну шкоду позивачу.

При вирішенні питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди позивачу у даній справі суд вірно врахував тривалість порушення його прав, час та зусилля, які були необхідні для відновлення попереднього стану та визнав обґрунтованою суму моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн, яка відповідає вимогам розумності і справедливості.

Отже, висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 5000,00 грн. моральної шкоди є законним та обгрунтованим.

Щодо тверджень скаржника про сплив позовної давності у даній справі апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Згідно з статтею 256 цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У відповідності до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом частини 1 статті 258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Отже, законом встановлено загальний строк позовної давності тривалістю у три роки, а також передбачені окремі випадки для скороченої або більш тривалої позовної давності порівняно із загальною.

У даній справі позивач мотивував свої позовні вимоги тим, що завдання моральної шкоди внаслідок неправомірних дій відповідача відбувалось упродовж тривалого часу, тобто правопорушення носить триваючий характер. Тому колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо пропуску позивачем загального трирічного строку позовної давності з тих підстав, що початок перебігу позовної давності у цьому спорі не обмежується конкретною датою, отже позовна давність не підлягає до застосування.

За наслідками апеляційного перегляду оскарженого судового рішення судова колегія констатує, що доводи апелянта не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи не спростовують висновків, наведених в рішенні господарського суду Івано-Франківської області від 28.02.2024 року у справі №345/1302/23.

За приписами частин 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне, обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст.ст. 8, 86, 129, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Калуської міської ради за № 1545/02-32/04 від 21.03.2024 року (вх. № 01-05/901/24 від 27.03.2024 року) залишити без задоволення, рішення господарського суду Івано-Франківської області від 28.02.2024 року у справі №345/1302/23 без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Справу повернути в господарський суд Івано-Франківської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя І.Б. Малех

Суддя І.Ю. Панова