ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

21.05.2024 Справа № 917/1127/22

Суддя Господарського суду Полтавської області Ореховська О.О., при секретарі судового засідання Кобець Н.С.. розглянувши у відкритому судовому засіданні

скаргу Державного підприємства "Дослідне господарство "Нектар" Національного наукового центру "Інститут бджільництва імені П.І. Прокоповича" від 29.01.2024, б/н (вх. № 1145 від 29.01.2024) на дії (бездіяльність) Гадяцького відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління юстиції при виконанні наказу Господарського суду Полтавської області від 05.07.2023 № 917/1127/22

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротрадиція", вул. Зелена, буд. 26, смт. Мала Данилівка, Харківський район, Харківська область, 62341;

до Державного підприємства "Дослідне господарство "Нектар" Національного наукового центру "Інститут бджільництва імені П.І. Прокоповича", с. Вирішальне, Миргородський район, Полтавська область, 37331;

про стягнення грошових коштів,

У відповідності до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суд постановив вступну та резолютивну частини даної ухвали.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агротрадиція" (далі - ТОВ "Агротрадиція") звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою (вх. № 1223/22 від 16.09.2022) до Державного підприємства "Дослідне господарство "Нектар" Національного наукового центру "Інститут бджільництва імені П.І. Прокоповича" (далі - ДП "Дослідне господарство "Нектар" Національного наукового центру "Інститут бджільництва імені П.І. Прокоповича") про стягнення 667 167,67 грн., з яких 550 000,00 грн - сума заборгованості за Договором про надання поворотної фінансової допомоги №1 від 12.04.2021 , 89 506,85 грн - пені, 20 900,00 грн - збитки від інфляції, 6 760,82 грн - 3% річних.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 07.02.2023 у справі № 917/1127/22 позовні вимоги задовольнити частково. Присуджено до стягнення з ДП "Дослідне господарство "Нектар" Національного наукового центру "Інститут бджільництва імені П.І. Прокоповича" ( с. Вирішальне, Миргородський район, Полтавська область, 37331; ) на користь ТОВ "Агротрадиція" (вул. Зелена, буд. 26, смт. Мала Данилівка, Харківський район, Харківська область, 62341; ) 550 000,00 грн основного боргу, 9 892, 57 грн витрат на професійну правничу допомогу, 8 250, 01 грн витрат по сплаті судового збору. В іншій частині позову відмовлено (а.с. 108-119 т. 1).

ДП "Дослідне господарство "Нектар" Національного наукового центру "Інститут бджільництва імені П.І. Прокоповича" з рішенням господарського суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 07.02.2023 року у справі №917/1127/22 в частині стягнення з відповідача 9 892, 57 грн., витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити у цій частині нове рішення, яким у задоволенні вимоги ТОВ "Агротрадиція" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити повністю.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 19.04.2023 апеляційну скаргу ДП "Дослідне господарство "Нектар" Національного наукового центру "Інститут бджільництва імені П.І. Прокоповича" залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Полтавської області від 07.02.2023 року у справі № 917/1127/22 в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9 892,57 грн залишено без змін (а.с. 149-158 т. 1).

На примусове виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 07.02.2023 та постанови Східного апеляційного господарського суду від 19.04.2023, які набрали законної сили 19.04.2023, Господарським судом Полтавської області 05.07.2023 було видано відповідний наказ (а.с. 164 т. 1).

29.01.2024 до Господарського суду Полтавської області від ДП "Дослідне господарство "Нектар" Національного наукового центру "Інститут бджільництва імені П.І. Прокоповича" надійшла скарга на дії (бездіяльність) державного виконавця (вх. № 1145), в якій скаржник просить суд визнати неправомірною бездіяльність Гадяцького відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції при виконанні наказу Господарського суду Полтавської області від 05.07.2023 № 917/1127/22, що виразилася відсутністю організації виконання даного наказу в порядку ст. 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та не зупинення виконавчого провадження ВП № 72302839.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 02.02.2024 зазначену скаргу прийнято судом та призначено до розгляду в судовому засіданні 08.02.2024; запропоновано Гадяцькому відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - Гадяцький ВДВС ) надати письмові пояснення по скарзі.

07.02.2024 до суду від Гадяцького ВДВС надійшов відзив на скаргу (вх. № 1614), в якій орган державної виконавчої служби, з посиланням на вчинення ним всієї повноти та законності виконавчих дій при примусовому виконанні наказу Господарського суду Полтавської області від 05.07.2023 № 917/1127/22, просить суд у задоволення скарги ДП "Дослідне господарство "Нектар" Національного наукового центру "Інститут бджільництва імені П.І. Прокоповича" на дії (бездіяльність) державного виконавця відмовити.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 08.02.2024 розгляд скарги відкладено на 19.03.2024 та запропоновано скаржнику - ДП "Дослідне господарство "Нектар" Національного наукового центру "Інститут бджільництва імені П.І. Прокоповича" надати відповідь на відзив на скаргу.

14.02.2024 від скаржника надійшла відповідь на відзив (вх. № 1977).

19.03.2024 суд оголосив перерву в судовому засіданні до 18.04.2024 до 10:30год з повідомленням учасників провадження про перерву в судовому засіданні.

18.04.2024 суд оголосив перерву в судовому засіданні до 21.05.2024 до 10:20год з повідомленням учасників провадження у справі про перерву в судовому засіданні.

Учасники у провадження у справі повідомлені про дату та час проведення наступного судового засідання ухвалою суду від 18.04.2024, яка була надіслана в їх електронні кабінети у системі ЄСІТС і була доставлена 24.04.2024 о 17:07год, що підтверджується відповідними довідками про доставку електронного листа (а.с. 64-68 т.2).

Учасники провадження у справі явку своїх уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, їх явка в судове засідання обов"язковою не визнавалася.

В обґрунтування поданої скарги скаржник, зокрема, зазначає, що на виконанні у Гадяцькому ВДВС перебуває виконавче провадження (ВП № 72302839) з примусового наказу Господарського суду Полтавської області від 05.07.2023 № 917/1127/22 про стягнення заборгованості з ДП "Дослідне господарство "Нектар" Національного наукового центру "Інститут бджільництва імені П.І. Прокоповича" на користь ТОВ "Агротрадиція".

Пунктом 9 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Скаржник зазначає, що оскільки боржник у виконавчому провадженні є державним підприємством, реалізація його нерухомого майна та основних засобів обмежена відповідно до Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна".

Оборотні активи у боржника відсутні, всі його рахунки арештовані, кошти із рахунків боржника частково примусово вилучені/списані ВДВС, частина боргу сплачена самостійно боржником, однак, рішення суду (наказ) повністю не виконано (виконавче провадження на сьогодні відкрито, заборгованість складає 462 312,06 грн.).

Разом з цим, як зазначає скаржник, ч. 2 ст. 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" передбачає, що виконання рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, у разі якщо дане рішення не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Частина 3 ст. 4 Закону "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" передбачає, що протягом десяти днів з дня встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пунктів 2-4, 9 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, але не пізніше строку, встановленого частиною другою цієї статті, керівник відповідного органу державної виконавчої служби подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, про що повідомляє в установленому порядку стягувача.

Скаржник, з посиланням на зазначені норми Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та судову практику, зазначає, що після спливу шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВДВС повинен був організувати його виконання в порядку ст. 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", а виконавче провадження - зупинити (п.9 ч.1 ст. 34 ЗУ "Про виконавче провадження"). Шестимісячний строк з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження закінчився 20.01.2024, на час звернення зі скаргою зазначені заходи органом державної виконавчої служби не здійснені, що, за твердженням скаржника, свідчить про протиправну бездіяльність Гадяцького ВДВС.

Вважаючи свої права порушеними, ДП "Дослідне господарство "Нектар" Національного наукового центру "Інститут бджільництва імені П.І. Прокоповича" звернулось до суду із даною скаргою, в якій просить суд визнати неправомірної бездіяльність Гадяцького ВДВС при виконанні наказу Господарського суду Полтавської області від 05.07.2023 № 917/1127/22, що виразилася відсутністю організації виконання даного наказу в порядку ст. 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та не зупинення виконавчого провадження ВП № 72302839.

Заперечуючи доводи скарги Гадяцький ВДВС у своєму відзиві (вх. № 1145 від 29.01.2024) зазначає, зокрема, таке:

19.07.2023 до відділу надійшла заява про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Полтавської області № 917/1127/22 від 05.07.2023. На підставі ст. ст, 3, 4, 24, 25. 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження" 20.07.2023 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та за вих. № 16569 направлено сторонам.

Одним із заходів примусового виконання рішення, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 10 Закону України "Про виконавче провадження", є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

21.07.2023 та 28.08.2023 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, в межах суми виконавчого провадження.

Гадяцький ВДВС зазначає, що при вчиненні виконавчих дій державним виконавцем було вжито заходи, спрямовані на виявлення перевірку майнового стану боржника.

Згідно відповідей МВС рухомого майна за боржником не зареєстровано.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за боржником - ДП "Дослідне господарство "Нектар" Національного наукового центру "Інститут бджільництва імені П.І. Прокоповича" зареєстровано нерухоме майно, а саме земельні ділянки та трьохкімнатна квартира.

Боржником добровільно неодноразово сплачувалися кошти на депозитній рахунок відділу, чим підтверджується факт платоспроможності боржника.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" вказане, що виконавчий документ повертається стягувану, якщо законом встановлене заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

На думку Гадяцького ВДВС, ця норма Закону, на яку посилається скаржник у своїй скарзі, не може бути застосована, так як за боржником зареєстроване майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" передбачає, що виконання рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється за рахунок, коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, у разі якщо дане рішення не виконано протягом - шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Проте, як зазначає Гадяцький ВДВС, рішення суду було частково виконано, як добровільною сплатою боржника, так і примусовим стягненням коштів з рахунку боржника, чим підтверджується факт періодичних надходжень коштів на рахунок боржника.

Також Гадяцький ВДВС вказує, що оскільки за боржником зареєстроване нерухоме майно, на яке можливо звернути стягнення, а саме трьохкімнатна квартира загальною площею 67,5 кв.м та відбувається періодичне надходження коштів на рахунок боржника, з якого на підставі заяви ДП"Дослідне господарство "Нектар" Національного наукового центру "Інститут бджільництва імені П.І. Прокоповича" в ході примусового виконання рішення відбувалося списання коштів для часткового виконання рішення суду, норма ч. 3 ст. 4 нього Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" застосована бути не може.

Скаржник надав відповідь на відзив (вх. № 1977 від 14.02.2024), в якій в спростування аргументів Гадяцького ВДВС посилається на обставини, зазначені у скарзі.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Полтавської області від 07.02.2023 у справі № 917/1127/22, залишеним без змін Постановою Східного апеляційного господарського суду від 19.04.2023 було присуджено до стягнення з ДП "Дослідне господарство "Нектар" Національного наукового центру "Інститут бджільництва імені П.І. Прокоповича" ( с. Вирішальне, Миргородський район, Полтавська область, 37331; ) на користь ТОВ "Агротрадиція" (вул. Зелена, буд. 26, смт. Мала Данилівка, Харківський район, Харківська область, 62341; ) 550 000,00 грн основного боргу, 9 892, 57 грн витрат на професійну правничу допомогу, 8 250, 01 грн витрат по сплаті судового збору.

На примусове виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 07.02.2023 та постанови Східного апеляційного господарського суду від 19.04.2023, які набрали законної сили 19.04.2023, Господарським судом Полтавської області 05.07.2023 було видано відповідний наказ, який стягувачем було пред"явлено на виконання до Гадяцького відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Постановою державного виконавця Гадяцького ВДВС Стеценко Ю.В. від 20.07.2023 відкрито виконавче провадження (ВП № 72302839) з примусового виконання наказу Господарського суду Полтавської області від 05.07.2023 № 917/1127/22 (а.с. 26 (зворотний бік) т. 2).

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема наданої скаржником Інформації про виконавче провадження від 08.02.2024 (а.с. 38-39 т. 2) та документів, залучених до справи органом державної виконавчої служби, в межах виконавчого провадження ВП № 7230283 державним виконавцем було винесено:

- постанову про відкриття виконавчого провадження (з ідентифікатором) від 20.07.2023;

- постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 20.07.2023;

- постанову про стягнення виконавчого збору від 21.07.2023;

- постанова про арешт коштів боржника від 28.08.2023;

- постанову про арешт коштів боржника від 26.10.2023.

- постанову про арешт майна боржника від 26.10.2023,

Гадяцький ВДВС повідомив, що в ході примусового виконання наказу Господарського суду Полтавської області від 05.07.2023 № 917/1127/22 державним виконавцем за результатами вжитих заходів, спрямованих на виявлення майна боржника, за рахунок якого можна провести стягнення заборгованості, було виявлено зареєстроване за боржником нерухоме майно, а саме земельні ділянки та трьохкімнатна квартира, на підтвердження чого Гадяцький ВДВС надав Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб"єкта від 26.10.2023 № 351902462 (а.с. 29-30 т. 2).

Крім того, як зазначає Гадяцький ВДВС, в ході виконавчого провадження здійснено часткове списання грошових коштів з рахунку боржника в рахунок погашення заборгованості за наказом Господарського суду Полтавської області від 05.07.2023 № 917/1127/22.

Згідно Інформації про виконавче провадження станом на 08.02.2024 залишок заборгованості боржника згідно наказу Господарського суду Полтавської області від 05.07.2023 № 917/1127/22 складає 462 312,06грн.

За твердженням скаржника при примусовому виконанні наказу Господарського суду Полтавської області від 05.07.2023 № 917/1127/22 державним виконавцем Гадяцького ВДВС була допущена бездіяльність, яка полягала у відсутності організації виконання даного наказу в порядку ст. 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та не зупинення виконавчого провадження ВП № 72302839.

Надаючи юридичну оцінку зазначеним обставинам, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема обов`язковість судового рішення.

Відповідно до частини 1 ст. 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Крім того, в силу приписів ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Частиною 1 ст. 340 Господарського процесуального кодексу України визначено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Отже, одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень, який передбачає, зокрема, обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби щодо примусового виконання судових рішень.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження".

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч. 1ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України "Про виконавче провадження", одним із заходів примусового виконання рішення є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Частиною 1 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Суд встановив, що боржник у виконавчому провадженні - ДП "Дослідне господарство "Нектар" Національного наукового центру "Інститут бджільництва імені П.І. Прокоповича" за організаційно-правовою формою є державним підприємством, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 4 т. 2).

Особливості виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи встановлено ст. 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

За приписами ч. 1 ст. 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом (ч. 1 ст. 4 Закону) .

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" встановлено, що у разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", протягом десяти днів з дня встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувану відповідно до п. 2 - 4, 9 ч. 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, але не пізніше строку, встановленого ч. 2 цієї статті, керівник відповідного органу державної виконавчої служби подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, про що повідомляє в установленому порядку стягувача.

Так, у п. 7 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників затвердженого постановою КМУ від 03.08.2011 №845 (у редакції постанови КМУ від 30.01.2013 № 45) встановлено, що у разі наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу керівник органу державної виконавчої служби подає відповідно до Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" Казначейству протягом 10 днів з дня складення державним виконавцем відповідного акта оригінал виконавчого документа разом із супровідним листом та завірені належним чином державним виконавцем копії інших матеріалів виконавчого провадження.

Відповідно до п. 2-4, 9 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (п.2); стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення (п.3); стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа (п.4); законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення (п.9).

Разом з тим, суд зазначає, що обставини, передбачені ч. 2 та ч. 3 ст. 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", є окремими та самостійними підставами для переходу до процедури виконання рішення за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відтак, лише по факту спливу шестимісячного строку з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, тобто після закінчення цього строку, рішення суду повинно виконуватися згідно з частинами 2 та 3 ст. 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 17.09.2021 у справі № 905/2999/17, від 25.10.2021 у справі № 905/1532/17, в ухвалі від 11.07. 2022 року у справі № 910/18883/15.

За приписами п. 9 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Закону України "Про виконавче провадження", випадку, передбаченому п. 9 ч. 1 ст. 34 цього Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій до надходження від центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, повідомлення про перерахування коштів на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або стягувачу.

Матеріали справи свідчать, що в ході виконавчого провадження (ВП № 72302839) з примусового виконання наказу Господарського суду Полтавської області від 05.07.2023 № 917/1127/22, виданого на виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 07.02.2023 та постанови Східного апеляційного господарського суду від 19.04.2023, судові рішення у повному обсязі не виконано.

Також судом встановлено, що виконавче провадження (ВП № 72302839) з примусового виконання наказу Господарського суду Полтавської області від 05.07.2023 № 917/1127/22 було відкрито 20.07.2023, отже шестимісячний строк, визначений ч. 2 ст. 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", закінчився 20.01.2024.

Суд констатує, що факт невиконання рішення суду протягом шестимісячного строку з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження є самостійною і безумовною підставою для переходу до процедури виконання рішення за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Документальні докази переходу до процедури виконання рішення за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 07.02.2023 у справі № 917/1127/22, в матеріалах справи відсутні.

Стосовно посилання Гадяцького ВДВС на наявність зареєстрованого за боржником нерухомого майна, на яке можливо звернути стягнення, а саме земельних ділянок та трьохкімнатної квартири, суд зазначає таке.

На підтвердження наявності у боржника майнових активів Гадяцький ВДВС надав Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб"єкта від 26.10.2023 № 351902462 9а.с. 29-30 т. 2).

Дослідивши вказану Інформацію з державних реєстрів суд встановив, що у Державному реєстрі речових прав за ДП "Дослідне господарство "Нектар" Національного наукового центру "Інститут бджільництва імені П.І. Прокоповича" зареєстровані земельні ділянки з цільовим призначенням " для навчальних та дослідних цілей", які були надані підприємству на праві постійного користування. За даними реєстру землевласником зазначених земельних ділянок є Головне управління Держгеокадастру Полтавської області ().

Суд зауважує, що за приписами ч. 1 ст. 92 Земельного Кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Згідно приписів ст. 92, ст. 125 Земельного кодексу України, право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з підстав, передбачених законодавством України.

Земельний кодекс України розмежовує поняття права власності та права користування земельною ділянкою. Права власників земельних ділянок закріплені у ст. 90, а права землекористувачів ст. 95 Земельного кодексу України. Власник земельної ділянки має право продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину. Натомість, землекористувач позбавлений права розпоряджатися земельною ділянкою на свій розсуд. Отже, боржник у даній справі не є власником вищевказаної земельної ділянки.

Також посилання Гадяцького ВДВС на наявність реєстрації за боржником нерухомого майна - трьохкімнатної квартири загальною площею 67,5 кв.м не знайшли свого підтвердження в ході розгляду скарги. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб"єкта від 26.10.2023 № 351902462, в Реєстрі праві власності на нерухоме майно наявна інформація про об"єкт нерухомого майна (реєстраційний номер 28379817) - квартира, трьохкімнатна, загальна площа 67,5 кв.м. Разом з цим, за наявними у відповідному реєстрі відомостями власником вказаного об`єкту нерухомого майна є "Держава в особі Української академії аграрних наук в оперативному управлінні Державне підприємство "Дослідне господарство "Нектар" Інституту бджільництва імені П.І. Прокоповича УААН", код . Отже, боржник у даній справі не є власником вищевказаної квартири.

В свою чергу, ч. 1 ст. 137 Господарського кодексу України визначає право оперативного управління як речове право суб`єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом).

В ч. 2 ст. 137 Господарського кодексу України передбачено, що власник майна, закріпленого на праві оперативного управління за суб`єктом господарювання, здійснює контроль за використанням і збереженням переданого в оперативне управління майна безпосередньо або через уповноважений ним орган і має право вилучати у суб`єкта господарювання надлишкове майно, а також майно, що не використовується, та майно, що використовується ним не за призначенням.

З наведеного положення Господарського кодексу України вбачається, що при оперативному управлінні здійснюється передача у користування певного майна, а власник майна зберігає права контролю та вилучення (повернення) відповідного майна.

З огляду на вищевикладене, посилання Гадяцького ВДВС на наявність зареєстрованого за боржником нерухомого майна, на яке можливо звернути стягнення, а саме земельних ділянок та трьохкімнатної квартири загальною площею 67,5 кв.м, є безпідставним.

Будь-які інші документальні докази щодо реєстрації за боржником саме на праві власності рухомого та нерухомого майна в матеріалах справи відсутні.

З урахуванням вищевикладеного у сукупності, з огляду на те, що факт невиконання рішення Господарського суду Полтавської області від 07.02.2023 у справі № 917/1127/22 протягом шестимісячного строку з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження є самостійною і безумовною підставою для переходу до процедури виконання рішення за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, у матеріалах справи відсутні докази здійснення органом Гадяцького ВДВС дій відповідно до приписів ст.4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", суд дійшов висновку про наявність підстав задоволення скарги про бездіяльність Гадяцького відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції при виконанні наказу Господарського суду Полтавської області від 05.07.2023 № 917/1127/22.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже відповідно до приписів даної норми Конституції, органи і посадові особи, що здійснюють дії спрямовані на виконання судового рішення зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, Законом України "Про виконавче провадження" та іншими законами України.

Державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу у порядку, передбаченому законом.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Стаття 339 Господарського процесуального кодексу України передбачає право на звернення із скаргою до суду. Даною статтею встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ст. 343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З врахуванням викладеного та встановлених судом фактичних обставин справи, з огляду на наведені скаржником підстави, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення скарги повністю.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 234, 235, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Державного підприємства "Дослідне господарство "Нектар" Національного наукового центру "Інститут бджільництва імені П.І. Прокоповича" від 29.01.2024, б/н (вх. № 1145 від 29.01.2024) на дії (бездіяльність) Гадяцького відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління юстиції при виконанні наказу Господарського суду Полтавської області від 05.07.2023 № 917/1127/22 задовольнити.

2. Визнати неправомірною бездіяльність Гадяцького відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції при виконанні наказу Господарського суду Полтавської області від 05.07.2023 № 917/1127/22, що виразилася відсутності організації виконання даного наказу в порядку ст. 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та не зупинення виконавчого провадження ВП № 72302839.

3. Зобов`язати Гадяцький відділ державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції усунути порушення та виконати вимоги Закону України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених ст. 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

4. Зобов`язати Гадяцький відділ державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в порядку ст. 345 Господарського процесуального кодексу України повідомити суд про виконання даної ухвали.

5. Копії ухвали направити учасникам провадженню у справі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені ст.ст.256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано 31.05.2024

Суддя О.О. Ореховська