номер провадження справи 15/48/24
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2024 Справа № 908/801/24

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Горохова І.С., розглянувши матеріали

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА», 04112, м. Київ, вул. Олени Теліги, буд. 6 літ. В

до відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО», 69068, м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників, буд. 34

про стягнення коштів

без повідомлення (виклику) учасників справи

суть спору

22.03.2024 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» про стягнення страхового відшкодування в порядку суброгації в розмірі 74 233,54 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.03.2024, справу № 908/801/24 передано на розгляд судді Горохову І.С.

Ухвалою суду від 02.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/801/24 в порядку спрощеного позовного провадження. Присвоєно справі номер провадження 15/48/24. Постановлено здійснювати розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи. Розгляд справи по суті розпочнеться через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі № 908/801/24.

Запропоновано відповідачу надати у строк до 02.05.2024, відповідно до ст. 165 ГПК України, відзив на позовну заяву разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача або визнання позовних вимог, якщо такі докази не надані позивачем. Копію зазначеного документа направити на адресу позивача, докази направлення надіслати суду.

Запропоновано позивачу у строк до 16.05.2024 у разі отримання відзиву на позов надати суду відповідь на відзив, оформлену згідно вимог ст. 166 ГПК України, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтується відповідь позивача, якщо такі докази не надані відповідачем, а також надіслати на адресу суду докази, що підтверджують надіслання відповіді на відзив і доданих до нього доказів відповідачу.

Запропоновано відповідачу надати у строк до 03.06.2024, відповідно до ст. 167 ГПК України, надати заперечення разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтується заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем.

04.04.2024 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву із частковим запереченням щодо позову з тих підстав, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленого законодавством. Відповідно, вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу складає 50 907,23 грн та в цій частині відповідач погодився з позовом. Просив зменшити витрати на професійну правничу допомогу до 1000,00 грн, оскільки вони необґрунтовані, безпідставні та неспівмірні. Додатково зазначив про повернення позивачу 50% судового збору на підставі ст.. 130 ГПК України.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом ГПК України) розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Згідно з ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи приписи ч. ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд установив.

21.04.2023 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» та ОСОБА_1 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 826007/4605/0000665 (договір), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим транспортним засобом «Toyota Camry» д/н НОМЕР_1 , та прикріпленим до нього зовні та всередині додатковим обладнанням.

Строк дії договору встановлено з 24 квітня 2023 року до 23 квітня 2024 року (п. 13 договору).

24.11.2023 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Toyota Camry» д/н НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , та «Volvo XC90» д/н НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 .

Згідно з повідомлення про ДТП від 24.11.2023 водій транспортного засобу «Volvo XC90» д/н НОМЕР_2 визнав вину у ДТП, та вказав, що його цивільно-правова відповідальність якого за шкоду майну перед третіми особами застрахована в ТДВ «СК «КРЕДО» за полісом № 213587874.

Із витягу полісу № 213587874 з МТСБУ вбачається, що даним полісом забезпечений транспортний «Volvo XC90» д/н НОМЕР_3 , VIN-код НОМЕР_4 , що може свідчити що здійснювалася перереєстрація даного транспортного засобу.

VIN-код транспортного засобу «Volvo XC90» д/н НОМЕР_2 у повідомленні про ДТП не вказаний, так як форма повідомлення про ДТП не передбачає такої інформації.

Представником позивача було направлено адвокатський запит до Головного сервісного центру МВС України (04085, м. Київ, вул. Лук`янівська, 62; електронна пошта: ) про надання інформації про VIN-код транспортного засобу «Volvo XC90» д/н НОМЕР_2 та надання інформації про те, чи було здійснено перереєстрацію транспортного засобу «Volvo XC90», VIN-код НОМЕР_4 з д/н НОМЕР_3 на д/н НОМЕР_2 .

Головним сервісним центром про розгляд адвокатського запиту повідомлено, що згідно з даними, які містяться в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів (ЄДРТЗ), 11 грудня 2018 року територіальним сервісним центром № 0741 РСЦ МВС у Волинській області (ТСЦ № 0741) здійснено реєстрацію привезеного з-за кордону по посвідченню митниці транспортного засобу «Volvo XC90», 2003 року випуску, VIN НОМЕР_4 , об`єм двигуна НОМЕР_5 , на ім`я ОСОБА_3 , з видачею номерних знаків НОМЕР_3 . 09 серпня 2023 року ТСЦ № 0741 транспортний засіб перереєстрований на нового власника ОСОБА_4 на підставі укладеного в ТСЦ № 0741 договору купівлі-продажу транспортного засобу, з заміною попередніх номерних знаків на номерні знаки НОМЕР_2 . Станом на 19 березня 2024 року в ЄДРТЗ відсутні відомості щодо здійснення будь-яких інших реєстраційних дій відносно даного транспортного засобу.

Відповідно до п. 20-1.1 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» у разі зміни власника забезпеченого транспортного засобу договір страхування зберігає чинність до закінчення строку його дії.

Відтак, поліс ТДВ «СК «КРЕДО» № 213587874 є чинним на дату ДТП по відношенню до транспортного засобу «Volvo XC90» д/н НОМЕР_2 .

Згідно із рахунком СТО - ТОВ «Автоконцепт» вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Toyota Camry» д/н НОМЕР_1 склала 77 733,54 грн.

За страховим випадком позивачем складено страховий акт № 0 від 13.12.2023 та було визначено суму страхового відшкодування на підставі розрахунку страхового відшкодування в розмірі 74 233,54 грн: 66 832,54 грн виплачено на СТО - ТОВ «Автоконцепт», що підтверджується платіжною інструкцією № 130791 від 15.12.2024, та 7401,00 грн утримано в рахунок погашення несплаченої частини четвертого страхового платежу згідно з п. 12 Договору.

Згідно з п. 12 договору добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 826007/4605/0000665 від 21.04.2023 встановлений порядок сплати страхового платежу:

1-й, період страхування 24.04.2023 - 23.07.2023, сума 7403,00 грн, строк сплати до 23.04.2023;

2-й, період страхування 24.07.2023 - 23.10.2023, сума 7403,00 грн, строк сплати до 23.07.2023;

3-й, період страхування 24.10.2023 - 23.01.2024, сума 7403,00 грн, строк сплати до 23.10.2023;

4-й, період страхування 24.01.2024 - 23.04.2024, сума 7401,00 грн, строк сплати до 23.01.2024.

У страховому акті №0 від 13.12.2023 зазначено, що страховий платіж згідно з умовами договору 29 610,00 грн, страховий платіж фактично сплачений 22 209,00 грн.

Оскільки ДТП сталося 24.11.2023, строк сплати четвертого страхового платежу ще не настав.

Відповідно до п. 8.13 умов страхування до договору, якщо умовами договору передбачена сплата страхового платежу частинами, то страховик при виплаті страхового відшкодування має право утримати суму несплаченої частини страхового платежу з суми страхового відшкодування.

Зважаючи на означені положення договору, а також беручи до уваги те, що сума несплаченого страхувальником за договором страхового платежу на момент настання страхової події (24.11.2023) становила 7401,00 грн (що підтверджується бухгалтерською довідкою позивача від 15.12.2023 025948), зазначена у страховому акті від 13.12.2023 № 0 сума страхового відшкодування у розмірі 7401,00 грн була зарахована (утримана) страховиком у рахунок погашення несплаченого страхувальником страхового платежу в порядку пункту 8.13 умов страхування до договору.

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» виконало свої зобов`язання перед страхувальником згідно умов Договору.

Згідно з ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Відповідно до умов полісу ОСЦПВВНТЗ № 213587874 розмір франшизи становить 0,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до лімітів полісу ОСЦПВВНТЗ № 213587874 ліміт за шкоду завдану майну в результаті ДТП становить: 160 000,00 грн.

Сума зобов`язання складає: 74 233,54 грн.

У Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прямо не встановлено досудовий порядок урегулювання спору. Не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування.

Тобто, законом не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду, та строк такого звернення обмежується щодо стягнення майнової шкоди річним строком. Інших обмежень щодо порядку звернення із заявою про виплату страхового відшкодування норми Закону не містять.

У свою чергу, у разі звернення із заявою безпосередньо до суду, страховик з цього моменту має діяти відповідно до статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та не позбавлений можливості, у разі відсутності заперечень проти позову, його визнати та сплатити страхове відшкодування.

У системному зв`язку зі статтею 36 вимоги підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж: установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації - не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.

Попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», загалом не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування.

Правильним є висновок про необхідність стягнення страхового відшкодування незважаючи на те, що позивач не звертався до страховика із заявою про відшкодування шкоди і за таким відшкодуванням звернувся безпосередньо до суду в межах річного строку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 у справі № 465/4287/15.

Виникнення права на отримання страхового відшкодування пов`язується не з поданням потерпілим (іншою особою, що має відповідне право) заяви про таке відшкодування, а саме з настанням страхового випадку, що має наслідком виникнення у страховика обов`язку з регламентної виплати в силу закону та на підставі відповідного договору обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності його страхувальника, а за відсутності такого договору та у визначених законом випадках - виникнення цього обов`язку МТСБУ. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12.02.2021 у справі № 910/6013/20.

Позивач має право не звертатися до страховика із завою про виплату страхового відшкодування і за відшкодуванням шкоди звернутися безпосередньо до господарського суду в межах строку, встановленого п. п. 37.1.4 п, 37.1 ст. 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", здійснивши відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права, оскільки звернення потерпілого до страховика із заявою про здійснення страхового відшкодування не є досудовим порядком урегулювання спору, визначеним як обов`язковий в розумінні ст. 124 Конституції України, а позасудовою процедурою здійснення страхового відшкодування (висновки Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 19.06.2019 у справі № 465/4621/16-к (провадження № 13- 24кс19), від 19.06.2019 у справі № 465/4621/16-к (провадження № 13-24кс19).

Щодо суми, яка підлягає присудженню з відповідача на користь позивача суд зазначає наступне.

Як уже зазначалося, згідно з рахунком ТОВ «Автоконцепт» вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Toyota Camry» р.н. НОМЕР_1 склала 77 733,54 грн.

Відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 826007/4605/0000665 від 21.04.2023, ПрАТ «СК «УНІКА» було здійснено виплату страхового відшкодування на рахунок СТО у розмірі 74 233,54 грн, що стало підставою для звернення до Відповідача із вимогою в порядку суброгації.

Згідно із ч. 1 ст. 29 Закону України, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до розрахунку, виконаного ТОВ «Атлант плюс 2018» № 21063 СПР ЕЗ 3014315 від 31.03.2024, коефіцієнт фізичного зносу КТЗ «Toyota Camry» р. н. НОМЕР_1 дорівнює 0,51.

Таким чином, вартість запасних частин з урахуванням зносу складає 21 478,02 грн = (43 832,70 грн х (1-0,51) - 21 478,02 грн).

Відповідно, вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу «Toyota Camry» р. н. НОМЕР_1 складає 50 907,23 грн (вартість запчастин 21 478,02 грн + вартість робіт 20 945,25 грн + 20% ПДВ = 50 907,23 грн).

Полісом № ЕР-213587874 від 03.03.2023 передбачено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 160 000,00 грн, франшиза - 0 грн.

Відповідно до абз. ч. 4.12.1 ст. 12 вказаного Закону України страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи (50 907,23 грн - 0 грн = 50 907,23 грн.)

Відповідно до ст. 191 ГПК України, відповідач частково визнає позов, а саме в частині зазначеного розміру 50 907,23 грн.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи вищевикладене та на підставі наданих доказів, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, а саме в частині страхового відшкодування в розмірі 50 907,23 грн.

Також позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.

Відповідач заперечив щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу та вважає обґрунтованим розміром 1000,00 грн. В іншій частині розмір вважає необґрунтованим, безпідставним, завищеним та неспівмірним, документально не підтвердженим. Підготовка справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи з огляду на її малозначність. Справа розглядається судом в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

В цій частині суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи., належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 висловлено правову позицію про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розміртаких витрат обґрунтованим та пропорційнимдо предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, зокрема таких, що були понесені на правничу допомогу, які сторона сплатила або має сплатити, встановлюється судом на підставі поданих доказів.

Разом з тим, чинне процесуальне законодавство визначило критерії, яких слід застосувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу - їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Судова практика наразі сформувала широкий перелік доказів, які можуть слугувати підтвердженням заявленого розміру витрат. Такими доказами можуть бути: договір про надання правової допомоги із чітким врегулюванням умов такого договору, акт прийому-передачі документів, акт здачі-приймання виконаних робіт, протокол наданих послуг, рахунки на оплату, банківські документи на оплату послуг, а також інші докази, що підтверджують реально фактично витрачений час на виконання кожного окремого виду робіт (аналіз матеріалів судової практики, підготовка позовної заяви, додаткових пояснень до позовної заяви, підготовка до судових засідань тощо) та докази, надані на підтвердження реальності таких витрат.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

У постановах Верховного Суду у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, заявлену ціну позову, документально підтверджений витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Враховуючи вищевикладене, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Частиною 1 ст. 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 ГПК України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послугадвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини 1-4 ст. 126 ГПК України).

На підтвердження понесення витрат надано наступні документи: договір № 1/20ю про надання правової допомоги від 31.12.2020 укладений між АБ «Адвокатське бюро Олександра Лисова «Еквіт» та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА»; додаткова угода № 1 від 08.01.2024; додаткова угода № 2 від 09.01.2023; додаткова угода № 3 від 01.12.2023; розрахунок витрат на правову допомогу про надання правової (правничої) допомоги в суді першої інстанції в фіксованій сумі гонорару в розмірі 7000,00 грн; рахунок № 6 від 08.01.2024 на суму 7000,00 грн по страховому акту № 0; акт надання послуг № 6 від 21.03.2024 на суму 7000,00 грн; платіжна інструкція № 4682 від 10.01.2024 на суму 7000,00 грн; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія РН № 1639; ордер на надання правничої (правової) допомоги серія АА від 02.02.2023 № 1278640; ордер на надання правничої (правової) допомоги серія АА від 19.02.2024 № 1410029.

В даному випадку, при вирішенні питання щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд враховує категорію справи, предмет спору, заявлену до стягнення суму, складність справи та здійсненні адвокатом дії, розрахунки та складені документи у даній справі, а також обставини справи та сплату відповідачем заявленої до стягнення суми.

Керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, суд вважає, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на не складність справи та витрачений адвокатом час, беручи до уваги у т.ч. розгляд справи в спрощеному позовному провадженні, а також обставини даної справи.

Обґрунтованим та підтвердженим розміром витрат на професійну правничу допомогу суд вважає 5000,00 грн.

З урахуванням часткового задоволення позову, на відповідача підлягають покладенню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3428,86 грн.

Відповідач просить повернути позивачу з державного бюджету 50% сплаченого судового збору на підставі ст. 130 ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 ГПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору.

Разом з тим, відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України, у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З урахуванням часткового визнання позову відповідачем, частковою відмовою у задоволенні позову, витрати із сплати судового збору покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 130, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» (проспект Моторобудівників будинок 34, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69068, Україна, ідентифікаційний код юридичної особи 13622789) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «УНІКА» (вул. Олени Теліги буд. 6 літ. В, м. Київ, 04112, Україна, ідентифікаційний код юридичної особи 20033533) страхове відшкодування в розмірі 50 907,23 грн (п`ятдесят тисяч дев`ятсот сім гривень 23 коп.) Видати наказ.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» (проспект Моторобудівників будинок 34, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69068, Україна, ідентифікаційний код юридичної особи 13622789) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «УНІКА» (вул. Олени Теліги буд. 6 літ. В, м. Київ, 04112, Україна, ідентифікаційний код юридичної особи 20033533) судовий збір у розмірі 1661,22 грн (одна тисяча шістсот шістдесят одна гривня 22 коп.), витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3428,86 грн (три тисячі чотириста двадцять вісім гривень 86 коп.). Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 04.06.2024.

Суддя І. С. Горохов