УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

м. Київ

03.06.2024Справа № 910/6621/24

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівська брама плюс» (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 1/37, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПИВНА.МЕРЕЖА ЗАКЛАДІВ» (04213, м. Київ, вул. Прирічна, буд. 27-Є, )

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення 182058, 61 грн заборгованості за оренду нежилого приміщення згідно договору оренди

Суддя Бондаренко - Легких Г. П.

Без виклику представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівська брама плюс» звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу про стягнення Товариства з обмеженою відповідальністю «ПИВНА.МЕРЕЖА ЗАКЛАДІВ» 182058, 61 заборгованості за оренду нежилого приміщення згідно договору оренди нежилого приміщення №1 від 31.12.2021 року.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов до висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

Суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо:

заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу (п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України);

заяву подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його (п. 2-1 ч. 1 ст. 152 ГПК України);

із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу (п. 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України).

В порядку ч.1 ст. 151 ГПК України за подання заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом

До заяви про видачу судового наказу додається, зокрема, документ, що підтверджує сплату судового збору (п. 1 ч. 3 ст. 150 ГПК України).

У даному випадку, судом встановлено, що до заяви про видачу судового наказу у справі №910/6621/24 не додано платіжної інструкції про сплату судового збору у розмірі 302, 80 грн.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 6 Господарського процесуального кодексу України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат.

Заяву про видачу судового наказу подано адвокатом заявника, який (адвокат) має зареєстрований електронний кабінет. Втім, суд констатує, що обов`язок визначений ч. 6 ст. 6 ГПК України зареєструвати електронний кабінет поширюється також і на самого заявника, навіть якщо заяву від його імені подав адвокат.

Суд встановив, що позивач не зареєстрував електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі).

Також, суд констатує, що заявник зазначає, про те, що у боржника виникла заборгованість у розмірі 182 058, 61 грн згідно Договору оренди нежилого приміщення №1 від 31.12.2021.

Згідно п. 2.1. Договору розмір орендної плати складає 15 000, 00 грн. Втім, згідно наданої суду оборотно-сальдової відомості (якою заявник доводить розмір виниклої заборгованості) вбачається, що заявником було виставлено рахунки у більшому розмірі (наприклад 33 209, 08 грн, 29 368, 14 грн, а не 15 000, 00 грн) за період з серпня 2021 по липень 2023, аніж передбачено Договором.

При цьому, заявник у заяві про видачу судового наказу жодним чином не обґрунтовує розмір орендної плати помісячно у більшому розмірі, аніж передбачено Договором. До того ж з наданої відомості взагалі не можливо встановити якого саме договору оренди така відомість стосується (відсутнє посилання на спірний Договір).

Суд звертає увагу заявника на положення ч. 2 ст. 12 ГПК України, відповідно до яких наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо

Разом з тим, для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів. Звертаючись із заявою про видачу судового наказу, повинен в тому числі подати документи, що свідчать про безспірність його вимог.

Наведене зумовлено тим, що під час розгляду заяви про видачу судового наказу суд не розглядає справу по суті, не встановлює обставин справи та не здійснює оцінку доказів щодо їх змагальності та достовірності, адже наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у господарському судочинстві, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

З вище встановленого, суд приходить до висновку, що заявником не доведено виникнення грошової вимоги саме у розмірі 182 058, 61 грн.

Отже, суд, на підставі п.п. 1, 2-1 та 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України, відмовляє у видачі судового наказу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 152 ГПК України).

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 ГПК України).

Керуючись ст. 6, 150, 152, 153, 234 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Львівська брама плюс» у видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПИВНА.МЕРЕЖА ЗАКЛАДІВ» 182058, 61 заборгованості за оренду нежилого приміщення згідно договору оренди нежилого приміщення №1 від 31.12.2021 року.

2. Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 253 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Г. П. Бондаренко - Легких