ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2024 Справа № 914/2070/23

За позовом: Акціонерного товариства Комерційний інвестиційний банк, м.Ужгород

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Ратуша, м.Львів

за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Гал-Леобуд, м.Львів

про звернення стягнення на предмет іпотеки за Договором кредиту №02-1/3к-49 від 26.10.2010

Суддя Ділай У.І.

Секретар Ю.І.Кохановська

За участі представників:

від позивача: С.В.Мікрюков - представник

від відповідача: А.М.Галадій - представник

від третьої особи: не з`явився

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.07.2023, справу №914/2070/23 розподілено судді У.І.Ділай.

Ухвалою від 11.07.2023 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

12.07.2023 від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 17.07.2023 прийнято та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 05.09.2023.

Ухвалами від 05.09.2023, від 19.09.2023, від 03.10.2023, від 09.10.2023, від 23.10.2023 розгляд справи відкладено.

Ухвалою від 02.11.2023 зупинено провадження у справі №914/2070/23 та призначено судову оціночно-будівельну експертизу, проведення якої доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 12.12.2023 задоволено апеляційну скаргу АТ Комерційний інвестиційний банк та скасовано Ухвалу Господарського суду Львівської області від 02.11.2023, справу №914/2070/23 направлено до Господарського суду Львівської області для продовження розгляду.

Ухвалою від 29.12.2023 призначено судове засідання на 18.01.2024.

Ухвалою від 17.01.2024 зупинено провадження у справі до повернення матеріалів справи з Західного апеляційного господарського суду.

06.02.2024 матеріали справи №914/2070/23 повернуто на адресу господарського суду.

Ухвалою від 06.02.2024 поновлено провадження у справі та призначено судове засідання на 22.02.2024.

Ухвалою від 22.02.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.03.2024.

Ухвалою від 27.02.2024 провадження у справі №914/2070/23 зупинено до повернення матеріалів справи із Верховного Суду.

23.04.2024 з Верховного суду у складі Касаційного господарського суду до Господарського суду Львівської області надійшли матеріали справи.

Ухвалою від 25.04.2024 поновлено провадження у справі та призначено судове засідання на 09.05.2024.

Ухвалою від 09.05.2024 розгляд справи відкладено на 21.05.2024.

Представник позивача в судовому засіданні 21.05.2024 підтримав позов, з підстав наведених у позовній заяві та з посиланням на матеріали справи.

У судовому засіданні від 21.05.2024 представник відповідача заперечив проти позову, просив відмовити в його задоволенні.

Третя особа в судове засідання 21.05.2024 явку повноважного представника не забезпечила, причин неявки не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи.

В процесі розгляду матеріалів справи суд

встановив:

26.10.2010 між Публічним акціонерним товариством «Комерційний інвестиційний банк» (далі кредитор, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гал-Леобуд» (далі позичальник, третя особа) укладено договір кредиту №02-1/3к-49, відповідно до пункту 1.1. якого кредитор надає позичальнику у тимчасове користування грошові кошти у сумі 9000000,00 грн зі сплатою 22% річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості 26.10.2012, на умовах, визначених цим договором та додатковими правочинами.

У статуті банку зазначено, що згідно з рішенням Загальних зборів акціонерів Банку від 28.04.2018 (Протокол №01-18/01) Банк змінив своє найменування з Публічного акціонерного товариства «Комерційний інвестиційний банк» на Акціонерне товариство «Комерційний інвестиційний банк».

Акціонерне товариство «Комерційний інвестиційний банк» є правонаступником за всіма правами та зобов`язаннями Публічного акціонерного товариства «Комерційний інвестиційний банк».

Згідно із пунктом 1.3. договору, у якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань, щодо погашення кредиту, сплати нарахованих відсотків, комісійної винагороди, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги, кредитор укладає з позичальником та/або майновим поручителем договір застави.

Відповідно до пункту 2.5. договору нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно, в межах строку, що визначений п.1.1. цього договору, за фактичну кількість днів користування кредитом в періоді (28-29-30-31/365-366). При розрахунку відсотків враховується день надання та не враховується день погашення кредиту.

Пунктом 2.6 договору передбачено, що сплата відсотків здійснюється в валюті кредиту на рахунок кредитора №0023, не пізніше останнього робочого дня поточного місяця.

Відповідно до пункту 3.3.5. договору, позичальник зобов`язаний повернути кредитору у повному обсязі суму кредиту зі сплатою відсотків за використання кредиту та можливих штрафних санкцій, у терміни, визначені цим договором.

Згідно із пунктом 4.2. договору, у випадку прострочення позичальником строків повернення кредиту, визначених договором, позичальник сплачує кредиторові пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно повернутої суми кредиту та відсотків за користування за кожен день прострочення, що діє у період за який сплачується пеня.

Між сторонами було укладено додаткові угоди, якими внесено зміни до кредитного договору №02-1/3к-49 від 26.10.2010, а саме:

- додаткову угоду №1 від 29.10.2010, якою збільшено суму кредиту до 9300000,00грн;

- додаткову угоду №2 від 01.12.2010, якою змінено рахунок для сплати відсотків;

- додаткову угоду №3 від 29.12.2010, якою зменшено відсоткову ставку за користування кредитними коштами до 21% річних;

- додаткову угоду №4 від 02.03.2011, якою збільшено суму кредиту до 14300000,00 грн;

- додаткову угоду №5 від 26.08.2011 збільшено суму кредиту до 20300000,00 грн;

- додаткову угоду №6 від 20.09.2012, якою збільшено суму кредиту до 27300000,00 грн;

- додаткову угоду №7 від 26.10.2012, якою змінено строк кредитування на 26 жовтня 2014 року;

- додаткову угоду №8 від 31.10.2013, якою зменшено суму кредиту до 26300000,00 грн;

- додаткову угоду №9 від 24.10.2014, якою зменшено суму кредиту до 19600000,00 грн, збільшено відсоткову ставку за користування кредитними коштами до 22% річних та змінено строк кредитування на 24 жовтня 2016 року;

- додаткову угоду №10 від 10.02.2015 якою зменшено суму кредиту до 17800000,00 грн, збільшено відсоткову ставку за користування кредитними коштами до 25% річних;

- додаткову угоду №11 від 18.03.2016, якою зменшено суму кредиту до 15800000,00 грн;

- додаткову угоду №12 від 24.10.2016, якою змінено строк кредитування на 24 жовтня 2018 року;

- додаткову угоду №13 від 02.11.2016, якою зменшено відсоткову ставку за користування кредитними коштами до 24% річних;

- додаткову угоду №14 від 30.06.2017, якою збільшено суму кредиту до 22800000,00 грн;

- додаткову угоду №15 від 03.07.2017, якою збільшено суму кредиту до 28300000,00 грн;

- додаткову угоду №16 від 04.07.2017, якою збільшено суму кредиту до 38660000,00 грн;

- додаткову угоду №17 від 11.07.2017, якою збільшено суму кредиту до 41660000,00 грн та зменшено відсоткову ставку за користування кредитними коштами до 22% річних;

- додаткову угоду №18 від 28.07.2017, якою збільшено суму кредиту до 47660000,00 грн;

- додаткову угоду №19 від 29.09.2017, якою зменшено суму кредиту до 26000000,00 грн.;

- додаткову угоду №20 від 31.10.2017, якою зменшено суму кредиту до 24150000,00 грн.;

- додаткову угоду №21 від 30.11.2017, якою зменшено суму кредиту до 23600000,00 грн;

- додаткову угоду №22 від 21.02.2018, якою збільшено суму кредиту до 34600000,00 грн;

- додаткову угоду №23 від 21.08.2018, якою збільшено суму кредиту до 41600000,00 грн.

- додаткову угоду №24 від 24.10.2018, якою зменшено суму кредиту до 40000000,00 грн.

В забезпечення зобов`язань договору кредиту між позивачем та ТОВ «Фірма «Ратуша» (далі майновий поручитель, іпотекодавець, відповідач) було укладено договір іпотеки від 22 жовтня 2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Колдубай Н.П. за р.№2507 (далі - договір іпотеки), який забезпечує виконання зобов`язань, що випливають з Договору кредиту та в якості предмета іпотеки передано нерухоме майно: нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: м.Львів, вул. Городоцька, буд. 242. Загальна площа становить 2974,9 кв.м. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер 7491725, виданого 02.08.2013 Реєстраційною службою Львівського міського управління юстиції. Право власності на нежитлові приміщення зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01.08.2013, номер запису про право власності: 1993448 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

Згідно пункту п. 4.1. договору іпотеки іпотекодержатель набуває права задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки у випадках невиконання основного зобов`язання або порушення порядку їх виконання та інших випадках, передбачених основним зобов`язанням, цим договором та чинним законодавством України.

Стаття 33 Закону України «Про іпотеку» також передбачає право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання.

Згідно з п. 3.1.4 договору іпотеки іпотекодержатель має право у випадку невиконання боржником зобов`язань за цим та/або за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до п.5 цього договору.

У п. 4.3. договору іпотеки передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається за вибором Іпотекодержателя будь-яким способом, який не протирічить чинному законодавству України, в т.ч. згідно з порядком задоволення вимог іпотекодержателя передбаченим п.4.4. цього договору.

Згідно з п. 5.2. договору іпотеки право звернення стягнення на предмет іпотеки Іпотекодержатель набуває незалежно від настання строку виконання основного зобов`язання у наступних випадках: якщо у момент настання строку виконання зобов`язань за кредитним договором вони не будуть виконані, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлений кредитним договором строку суми кредиту; та/або при несплаті або частковій несплаті у встановлені кредитним договором строки сум процентів; та/або несплаті або частковій несплаті у встановлені кредитним договором строки сум неустойки (пені, штрафних санкцій).

Як зазначено в позові позивач свої зобов`язання за договором кредиту виконав, надавши позичальнику кредитні кошти на умовах, передбачених цими договорами.

Боржник (ТзОВ «Гал-Леобуд») своїх зобов`язань за договором кредиту не виконав належним чином, у зв`язку з чим у нього виникла прострочена заборгованість.

Термін дії договору кредиту № 02-1/3к-49 від 26.10.2010 завершився - 23 жовтня 2020 року (згідно з додатковою угодою №24 від 24.10.2018).

За твердженням позивача станом на 26.06.2023 по позичальнику ТОВ «Гал-Леобуд» заборгованість становить 30 680 755,27 грн, що складає:

23416027,45 грн - заборгованість за кредитом;

1731111,12 грн - нараховані штрафні санкції (пеня);

4222752,14 грн - нараховане інфляційне збільшення заборгованості;

1101814,85 грн - 3% річних згідно ст. 625 Цивільного кодексу України.

Щодо нарахування та стягнення процентів від суми позики (кредиту) після спливу строку кредитування позивач покликається на положення п. 7.5 договору кредиту, згідно з яким цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань. Також, зважаючи на положення п. 7.5 договору кредиту, позивач звернув увагу на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17, в якій зазначено, що нарахування процентів за користування кредитом припиняється у день фактичного повернення кредиту, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів.

Таким чином, відповідно до поданого розрахунку заборгованості, позивач продовжував нараховувати відсотки за користування кредитом по вересень 2022 року. Відтак, позивач вважає, що нараховані відсотки за жовтень 2020 року в розмірі 670819,67грн ввійшли до суми погашення за рахунок зверненого стягнення на іпотечне майно позичальника 04 березня 2021 року.

Позивач вважає, що у зв`язку з не виконанням товариством з обмеженою відповідальністю «Гал-Леобуд» своїх зобов`язань за договору кредиту №02-1/3к від 26.10.2010 кредитор наділений правом звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі договору іпотеки від 22 жовтня 2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Колдубай Н.П. за р.№2507.

Також позивач повідомив, що рішенням Господарського суду Львівської області від 01 липня 2021 року у справі №914/773/21 позов задоволено. Звернуто стягнення шляхом продажу з прилюдних торгів (аукціону) на майно, описане в договорі застави майна від 30.11.2012 та додаткових угод до нього заставодавця Товариства з обмеженою відповідальністю «Гал-Леобуд» на користь АТ «Комінвестбанк», в рахунок часткового погашення заборгованості по договору кредиту №02-1/3к-49 від 26.10.2010 у сумі 27489904,77 грн. Звернуто стягнення шляхом продажу з прилюдних торгів (аукціону) на майно описане в договорі застави майна від 12 червня 2018 року заставодавця Товариства з обмеженою відповідальністю «Гал-Леобуд» на користь АТ «Комінвестбанк», в рахунок часткового погашення заборгованості по договору кредиту №02-1/3к-49 від 26.10.2010 у сумі 27489904,77 грн.

Вказане рішенням Господарського суду Львівської області від 01 липня 2021 року у справі №914/773/21 в апеляційному порядку не оскаржено та набрало законної сили.

Відповідач заперечив проти позову та вважає, що позивачем завищено розмір зобов`язань (розмір заборгованості) ТзОВ «Гал-Леобуд», зважаючи на таке.

Відповідно до вимоги про порушення основного зобов`язання та іпотечного договору № 02-93/6-202 від 26 жовтня 2020 року, яку позивач надіслав третій особі, станом на 26 жовтня 2020 року в ТзОВ «Гал-Леобуд» існувала перед позивачем, заборгованість за договором кредиту в розмірі - 37 916 557,37 грн, з яких:

-37 200 000,00 грн заборгованість за кредитом;

-670819,67 грн - заборгованість із оплати відсотків за користування кредитом;

-36590,16 грн - заборгованість з нарахованої пені;

-9147,54 грн - заборгованість з нарахованих 3%.

Як зазначив відповідач, покликаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, термін дії договору кредиту № 02-1/3к-49 від 26.10.2010 завершився - 23 жовтня 2020 року, а нарахування процентів за договором кредиту позивач завершив здійснювати тільки у вересні 2022 року. За період з листопада 2020 року по вересень 2022 року включно, згідно з розрахунку, позивач безпідставно нарахував боржнику процентів на загальну суму 3814184,32грн і тим самими безпідставно збільшив загальний розмір заборгованості за договором кредиту.

04 березня 2021 року позивач звернув стягнення на майно ТОВ «Гал-Леобуд», а саме:

- на нежитлові приміщення загальною площею 371,6 кв. м., які розташовані за адресою: місто Львів, вулиця Дорошенка, 19;

- на квартиру загальною площею 71,9 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказані приміщення були передані в іпотеку в забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань перед позивачем за договором кредиту. Звернувши стягнення на нежитлові приміщення та квартиру, позивач зменшив заборгованість ТОВ «Гал-Леобуд» за договором кредиту на 16440895,00 грн.

Станом на 04 березня 2021 року, ТОВ «Гал-Леобуд» було:

- повністю погашено заборгованість за відсотками, яка існувала станом на 26 жовтня 2020 року в розмірі - 670 819,67 грн (16 440 895,00 грн. 670 819,67 грн. =

15 770 075,33 грн); та

- зменшено заборгованість ТОВ «Гал-Леобуд» за кредитом, яка існувала станом на 26 жовтня 2020 року в розмір 37 200 000,00 грн до 21 429 924,67 грн. (37 200 000,00 грн. 15 770 075,33 грн = 21 429 924,67 грн).

За період з вересень-жовтень 2022 року, у зв`язку із зверненням стягнення, шляхом продажу з прилюдних торгів (аукціону) на частину майна, згідно з рішенням Господарського суду Львівської області від 01 липня 2021 року у справі № 914/773/21, заборгованість позичальника перед позивачем за кредитом зменшилась на загальну суму 1 156 965,45 грн.

З жовтня 2022 року заборгованість позичальника перед позивачем за кредитом становить 20 272 959,22 грн (21 429 924,67 грн 1 156 965,45 грн).

Станом на 26 червня 2023 року (дата позовної заяви позивачем) і на сьогоднішній день, заборгованість позичальника перед позивачем за кредитом становить - 20 272 959,22 грн , а не 23 416 027,45 грн як це зазначено в розрахунку позивача.

Таким чином, за розрахунком відповідача заборгованість третьої особи складає:

-1696030,74 грн пеня за період з 24.10.2020 по 15.03.2021;

-3988553,75 грн інфляційне збільшення заборгованості за період з 24.10.2020 по 28.02.2022;

-422393,10 грн 3% річних за період з 24.10.2020 по 15.03.2021.

При прийнятті рішення суд виходить із наступного.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Як встановлено судом, 26.10.2010 між Публічним акціонерним товариством «Комерційний інвестиційний банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Комерційний інвестиційний банк», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гал-Леобуд» укладено договір кредиту №02-1/3к-49 та додаткові угоди до зазначеного договору, у зв`язку з чим набули взаємних прав і обов`язків.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Факт видачі банком кредитних коштів підтверджується випискою з особового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Гал-Леобуд» з 01.10.2010 по 23.06.2023.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За умовами статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Строк повернення кредиту - 23 жовтня 2020 року (згідно з додатковою угодою №24 від 24.10.2018).

Відповідно до поданого розрахунку боргу, долученого позивачем до позовної заяви, станом на 26.06.2023 заборгованість позичальника за кредитом складає 30680755,27 грн (23416027,45 грн - заборгованість за кредитом; 1731111,12 грн - нараховані штрафні санкції (пеня); 4222752,14 грн - нараховане інфляційне збільшення заборгованості; 1101814,85 грн - 3% річних). Докази сплати позичальником зазначеної суми боргу в матеріалах справи відсутні.

ТОВ «Гал-Леобуд» не спростувало факт відсутності заборгованості перед позивачем.

З метою забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Гал-Леобуд» між позивачем та відповідачем (майновий поручитель) укладено договір іпотеки від 22 жовтня 2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Колдубай Н.П. за р.№2507 (далі - договір іпотеки), який забезпечує виконання зобов`язань, що випливають з Договору кредиту та в якості предмета іпотеки передано нерухоме майно: нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: м.Львів, вул. Городоцька, буд. 242. Загальна площа становить 2974,9 кв.м. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер 7491725, виданого 02.08.2013 Реєстраційною службою Львівського міського управління юстиції. Право власності на нежитлові приміщення зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01.08.2013, номер запису про право власності: 1993448 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

Заставодавцем відповідно до частини 1 статті 583 ЦК України може бути боржник або третя особа (майновий поручитель).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов`язання іншої особи - боржника (пункт 7 частини 1 статті 1 Закону України "Про іпотеку").

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (стаття 3 Закону України "Про іпотеку").

Частиною 5 статті 3 Закону "Про іпотеку" передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Зважаючи на приписи статті 583 ЦК України, статті 11 Закону України "Про заставу", статей 1 та 11 Закону України "Про іпотеку" заставодавцем (іпотекодавцем) може виступати як сам боржник, так і третя особа (майновий поручитель). Заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави.

Майновий поручитель несе відповідальність перед кредитором за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета застави. До майнового поручителя, який виконав забезпечене заставою зобов`язання, переходять усі права кредитора за цим зобов`язанням в тому обсязі, в якому він сам виконав вимоги кредитора.

Згідно зі ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Частинами 1 та 2 ст. 35 Закону "Про іпотеку" встановлено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Таким чином, у позивача виникло право на задоволення своїх вимог за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону України "Про іпотеку" ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронного аукціону ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій (ч. 2 ст. 39 Закону України "Про іпотеку").

Згідно з ч.1 ст. 41 Закону України "Про іпотеку" реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу зазначеного нерухомого майна на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Водночас, господарський суд звертає увагу, що між учасниками справи наявний спір щодо сум заявленої заборгованості, зокрема в частині суми тіла кредиту та від якої необхідно рахувати пеню, інфляційні втрати та 3% річних.

Як встановлено судом в позасудовому порядку 04 березня 2021 року позивач звернув стягнення на майно ТОВ «Гал-Леобуд» та 09 березня 2021 року взяв на свій баланс іпотечне майно позичальника, вартість якого становила 16440895,00грн. З вказаної суми позивач зарахував 2865972,16грн в рахунок погашення заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами та 13574922,84грн в рахунок погашення тіла кредиту. Відтак, в розрахунку заборгованості по тілу кредиту зазначено, що: з 24.10.2020 по 09.03.2021 борг становив 37200000,00грн; з 10.03.2021 по 15.03.2021 борг становив 23625077,00грн. Також позивач продовжив нараховувати відсотки за користування кредитними коштами до жовтня 2022 року.

У подальшому в жовтні 2022 року було реалізоване заставне майно позичальника (згідно з рішенням Господарського суду Львівської області від 01 липня 2021 року у справі №914/773/21) на загальну суму 1156965,45грн. З вказаної суми позивач зарахував 947915,74грн в рахунок погашення заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами та 209049,71грн в рахунок погашення тіла кредиту.

Зараховуючи погашення заборгованості по процентам за користування кредитом від вартості реалізованого заставного/іпотечного майна, позивач керувався правовою позицією, яка викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17, в якій зазначено, що нарахування процентів за користування кредитом припиняється у день фактичного повернення кредиту, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів. Однак, суд не погоджується, що вказана правова позиція є релевантною для цієї справи.

Так, у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду надала висновки щодо правильного розуміння застосування частини четвертої статті 36 Закону України «Про іпотеку» в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 03 липня 2018 року № 2478-VIII, зазначивши, що буквальне застосування положень ч. 4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 03 липня 2018 року № 2478-VIII) можливе виключно в тих випадках, коли належне та повне виконання основного зобов`язання було забезпечене лише одним способом забезпечення, і вказаний спосіб було реалізовано у повному обсязі в позасудовому порядку. У випадку забезпечення виконання основного зобов`язання двома і більше предметами застави, основне зобов`язання не припиняється після звернення стягнення на всі предмети застави або на будь-який з них на вибір заставодержателя, якщо це не потягло повного задоволення його вимог та не закінчився строк на реалізацію права звернення стягнення на інші забезпечувальні зобов`язання.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17, на яку покликається позивач, зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею). Після спливу такого строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право позикодавця нараховувати проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) забезпечує частина друга статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий правовий висновок Велика Палата Верховного Суду зробила у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 4-10цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18).

Підстав для відступу від вказаних правових висновків Велика Палата Верховного Суду не вбачає (п. 112 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17).

З огляду на зазначене, Господарський суд Львівської області не погоджується із розрахунком позивача в частині зарахування сум внаслідок реалізації іпотечного та заставного майна позичальника. Оскільки строк повернення кредиту є 23 жовтня 2020 року (згідно з додатковою угодою №24 від 24.10.2018), відтак 24 жовтня 2020 року позивач мав припинити нарахування процентів за користування кредитом. Згідно з розрахунком позивача за жовтень 2020 року нараховано 670819,68грн процентів за користування кредитом, які позичальником добровільно не сплачені. Решта проведених позивачем нарахувань відсотків (після 23.10.2020) не відповідає правовим приписам та не може входити в склад заборгованості позичальника перед банком.

Отже, суд констатує, що внаслідок звернення стягнення на іпотечне майно 04.03.2021 (вартість склала 16 440 895,00 грн) ТОВ «Гал-Леобуд» було повністю погашено заборгованість за відсотками, яка існувала станом на 24 жовтня 2020 року, в розмірі 670 819,67 грн (16 440 895,00 грн 670 819,67 грн = 15 770 075,33 грн). Також заборгованість позичальника по тілу кредиту зменшилась, зокрема з 37 200 000,00 грн до 21 429 924,67 грн (37 200 000,00 грн 15 770 075,33 грн) й саме на цю суму позивач має право нараховувати пеню, інфляційні втрати та 3% річних.

В подальшому у вересні-жовтні 2022 року, у зв`язку із зверненням стягнення на заставне майно (згідно з рішенням Господарського суду Львівської області від 01 липня 2021 року у справі № 914/773/21), заборгованість позичальника перед позивачем по тілу кредиту зменшилась на загальну суму 1 156 965,45 грн. Відтак з жовтня 2022 року заборгованість ТОВ «Гал-Леобуд» перед позивачем за кредитом становить 20 272 959,22 грн (21 429 924,67 грн 1 156 965,45 грн).

Крім цього, суд звертає увагу на визначений позивачем період розрахунку. Так, позивач вважає, що внаслідок звернення стягнення на майно ТОВ «Гал-Леобуд» в позасудовому порядку 04 березня 2021 року борг позичальника зменшився лише 09 березня 2021 року (дата взяття на баланс банку іпотечного майна, вартість якого становила 16440895,00грн). Відтак, при нарахуванні суми пені позивач керувався такими періодами: з 24.10.2020 по 09.03.2021, з 10.03.2021 по 15.03.2021. А стосовно нарахування сум інфляційних втрат та 3% річних позивач керувався такими періодами: з 24.10.2020 по 09.03.2021, з 10.03.2021 по 24.02.2022.

Господарський суд не погоджується із позивачем в частині визначеного періоду, а саме щодо того, що тільки після прийняття іпотечного майна на баланс банку (09.03.2021) заборгованість позичальника зменшилася. Під час судового розгляду представник позивача на надав належного обґрунтування з посиланням на норми законодавства стосовно вказаної позиції.

Зважаючи на обставини цієї справи, суд відзначає, що саме після дати звернення стягнення на іпотечне майно (04.03.2021), а не взяття на баланс банку (09.03.2021), борг позичальника зменшився. Відтак, в розрахунку при нарахуванні суми пені слід керуватися такими періодами: з 24.10.2020 по 04.03.2021 (на суму 37 200 000,00 грн), з 05.03.2021 по 15.03.2021 (на суму 21 429 924,67 грн). А стосовно нарахування сум інфляційних втрат та 3% річних слід керуватися такими періодами: з 24.10.2020 по 04.03.2021 (на суму 37 200 000,00 грн), з 05.03.2021 по 24.02.2022 (на суму 21 429 924,67 грн).

Перевіривши поданий позивачем розрахунок позовних вимог, підстави та правильність нарахування суми інфляційних втрат та 3% річних, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, за якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, судом встановлено, що позивачем допущені арифметичні помилки. Так, за розрахунком суду з відповідача підлягає до стягнення 3988553,75грн інфляційних втрат за період з 24.10.2020 по 04.03.2021, з 05.03.2021 по 24.02.2022, а також 1038870,39грн 3% річних за період з 24.10.2020 по 04.03.2021, з 05.03.2021 по 24.02.2022. В задоволенні решти вимог в цій частині слід відмовити.

Стосовно вимоги про стягнення 1731111,12грн пені суд зазначає таке.

Згідно з п. 4.2. договору, у випадку прострочення позичальником строків повернення кредиту, визначених п.п.1.1, 3.2.3, 4.3 договору, позичальник сплачує кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно повернутої суми за кожен день прострочення, що діє у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 343 ГК України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно із вимогами ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок, підстави та правильність нарахування суми пені, відповідно до положень 4.2 договору та ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», судом встановлено, що позивачем допущені арифметичні помилки у нарахуванні суми пені. Так, за розрахунком суду з відповідача підлягає до стягнення 1696030,74грн пені за період з 24.10.2020 по 04.03.2021, з 05.03.2021 по 15.03.2021. В задоволенні решти вимог в цій частині слід відмовити.

Судовий збір покладається на відповідача, оскільки спір виник з його вини.

Керуючись статтями 4, 7, 13, 14, 73, 74, 76-79, 91, 96, 120, 123, 129, 233, 236, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

Вирішив:

1.Позов задоволити частково.

2.Звернути стягнення на предмет іпотеки згідно з договором іпотеки від 22 жовтня 2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Колдубай Н.П. за р.№2507, на майно Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма "Ратуша" (79000, місто Львів, проспект В`ячеслава Чорновола, буд. 25, ідентифікаційний код 38821865), а саме: нерухоме майно: нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, буд. 242, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01 на користь АТ «Комінвестбанк» (м. Ужгород, вул. Гойди, 10, ідентифікаційний код 19355562), в рахунок погашення заборгованості по Договору кредиту № 02-1/3К-49 від 26.10.2010 в сумі 26 996 414,10 грн шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною, яка буде визначена на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом згідно з оцінкою майна під час проведення виконавчих дій не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна.

3.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гал-Леобуд» (79000, Львівська область, місто Львів, вулиця Дорошенка, будинок 19, ідентифікаційний код 22336350) на користь Акціонерного товариства «Комерційний інвестиційний банк» (88000, Закарпатська область, місто Ужгород, вулиця Юрія Гойди, будинок,10, ідентифікаційний код 19355562) 325974,67грн судового збору.

4.У задоволенні решти вимог відмовити.

5.Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст.ст. 241, 256, 257 ГПК України та може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повне рішення складено 31.05.2024.

Суддя Ділай У.І.