ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

22 квітня 2024 року Справа № 915/1678/23

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Ткаченка О. В., при секретарі судового засідання Сулеймановій С. М.

за участю керуючого реструктуризацією - арбітражного керуючого Белінської Н. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи № 915/1678/23, в якій

заявник (кредитор): Головне управління ДПС у Миколаївській області (; 54001, м. Миколаїв, вул. Лягіна, 6)

боржник: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ; адреса фактичного місцезнаходження: АДРЕСА_2 );

керуючий реструктуризацією: арбітражний керуючий Белінська Наталія Олександрівна (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 190 від 12.02.2013) адреса: 21050, м. Вінниця, вул. Миколи Оводова, 38, оф. 305).

суть спору: про визнання кредиторських вимог в сумі 8 545,95 грн.

в с т а н о в и в:

У провадженні Господарського суду Миколаївської області перебуває справа про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Ухвалою суду від 18.01.2024 відкрито провадження у справі № 915/1678/23 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ); введено процедуру реструктуризації боргів фізичної особи; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; призначено керуючим реструктуризацією боргів боржника арбітражного керуючого Белінську Наталію Олександрівну (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 190 від 12.02.2013). З урахуванням режиму воєнного стану на всій території України призначено попереднє судове засідання поза строком, визначеним Кодексу України з процедур банкрутства, на 22 квітня 2024 року о 10:00.

З метою виявлення кредиторів з вимогами за зобов`язаннями боржника, Господарським судом Миколаївської області здійснено офіційне оприлюднення повідомлення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність на офіційному вебпорталі судової влади України. Відповідне повідомлення опубліковане 26.02.2024 на офіційному сайті Вищого господарського суду України за № 72607.

На адресу суду надійшла заява Головного управління ДПС у Миколаївській області від 26.03.2024 (вх. № 3621/24) про визнання кредиторських вимог до боржника у сумі 8 545,95 грн. та 4 844,80 грн. судового збору.

Ухвалою від 01.04.2024 судом було прийнято дану заяву до розгляду та призначено розгляд на 22.04.2023.

Керуючим реструктуризацією визнано заборгованість в повному обсязі, згідно з повідомленням про результати розгляду кредиторських вимог від 18.04.2024.

В судовому засіданні приймала участь керуючий реструктуризацією арбітражний керуючий Белінська Н. О. в режимі ВКЗ, інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та дату судового засідання були повідомлені належним чином.

Відповідно до ст. 122 Кодексу України з питань банкрутства подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Згідно ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Проаналізувавши положення ч. 1 ст. 45, ч. 1 ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства, суд дійшов висновку, що законодавцем покладено обов`язок доказування наявності кредиторських вимог у справі про неплатоспроможність саме на кредитора. До такого обов`язку також належить подання сукупності документів, які дозволять суду переконатися в обґрунтованості грошових вимог кредитора. А неподання такої сукупності документів може мати наслідком відмову суду у визнанні спірних вимог кредитора.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

У свою чергу докази відповідно до ст. ст. 76-79 ГПК України повинні бути належними на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Слід зауважити, що заявник сам визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги. Проте, виходячи з вимог Кодексу, обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство (аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.04.2018 у справі № 914/1126/14, від 05.03.2019 у справі №910/3353/16).

Під час розгляду заявлених грошових вимог, суд користується правами та повноваженнями наданими йому процесуальним законом. Суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (аналогічна позиція наведена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 24.10.2019 у справі №910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16).

В судовому засіданні судом було підписано вступну та резолютивна частини ухвали.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог, безпосередньо дослідивши докази у справі, господарський суд встановив наступне.

В обґрунтування заявлених грошових вимог заявник посилається на те, що ОСОБА_2 станом на 26.03.2024 має непогашену податкову заборгованість, яка раніше не пред`являлась в якості кредиторських вимог, у загальній сумі 8 545,95 грн.

ОСОБА_1 є платником податків і зборів та перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Миколаївській області.

Статтею 67 Конституції України (далі Конституція) визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений ПК України строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України).

Пунктом 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України встановлено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно з підпунктом 14.1.114-2 п. 14.1 статті 14 ПК України, мінімальним податковим зобов`язанням це мінімальна величина податкового зобов`язання із сплати податків, зборів, платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, пов`язаних з виробництвом та реалізацією власної сільськогосподарської продукції та/ або з власністю та/або користуванням (орендою, суборендою, емфітевзисом, постійним користуванням) земельними ділянками, віднесеними до сільськогосподарських угідь, розрахована відповідно до цього Кодексу. Сума мінімальних податкових зобов`язань, визначених щодо кожної із земельних ділянок, право користування якими належить одній юридичній або фізичній особі, у тому числі фізичній особі - підприємцю, є загальним мінімальним податковим зобов`язанням.

Визначення загального мінімального податкового зобов`язання фізичним особам здійснюється контролюючими органами за податковою адресою таких осіб. Мінімальне податкове зобов`язання обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного земельного кадастру та/або на підставі оригіналів чи належним чином засвідчених копій відповідних документів платника податків, зокрема документів, що підтверджують право власності/користування. (пп. 170.14.3 п. 170.14 ст. 170 ПК України).

У разі згоди платника податку з визначеним контролюючим органом загальним мінімальним податковим зобов`язанням та/або розрахованою сумою річного податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб такий платник податку зобов`язаний сплатити зазначену у відповідному податковому повідомленні-рішенні суму податку протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

У разі незгоди платника податку з визначеним контролюючим органом загальним мінімальним податковим зобов`язанням та/або розрахованою у відповідному податковому повідомленні-рішенні сумою річного податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб такий платник податку має право у порядку, встановленому статтею 42 цього Кодексу, протягом 30 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення звернутися до контролюючого органу для проведення звірки даних, використаних для розрахунку суми податку на доходи фізичних осіб, з наданням підтвердних документів, зокрема щодо: земельних ділянок, що знаходяться у платника податку у власності та/або постійному користуванні або в оренді (суборенді, емфітевзисі), їх нормативної грошової оцінки та площі; · суми доходу, отриманого від реалізації власної сільськогосподарської продукції; суми сплачених податків, зборів, платежів. (пп. 170.14.6 п. 170.14 ст. 170 ПК України).

В судовому та адміністративному порядку у встановлені чинним законодавством терміни податкові повідомлення-рішення не оскаржено, а відтак зазначена у них сума податкового зобов`язання є узгодженою і підлягає сплаті у десятиденний строк з моменту отримання згідно із п. 57.3 ст. 57 ПК України.

В результаті неналежного виконання покладених законом на платника податків обов`язків, у ОСОБА_1 наявна непогашена податкова заборгованість/недоїмка у сумі 8545,95 грн., з них: податок на доходи фізичних осіб у вигляді мінімального податкового зобов`язання у сумі 8 545,95 грн. (основний платіж 8 545,95 грн., штрафні санкції 0,00 грн., пеня 0,00 грн.).

Отже, як вбачається з матеріалів справи, боржником порушено податкове законодавство в частині своєчасної сплати податку на доходи фізичних осіб, внаслідок чого станом на 17.01.2024 (до дати відкриття провадження у справі про неплатоспроможність) у гр. ОСОБА_1 виникла заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 8 545,95 грн.

Станом на дату звернення заявника з грошовими вимогами до боржника борг не сплачено та боржником не оспорено, а навпаки погоджено.

Вказані вимоги виникли до відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та є конкурсними.

Ураховуючи встановлене та відповідно до ст. 122, 45 Кодексу України з процедур банкрутства, суд вважає грошові вимоги банку в сумі 8 545,95 грн. належним чином обґрунтованими, відповідно ці вимоги підлягають визнанню у повному обсязі.

Разом з тим, згідно з частиною 2 статті 133 Кодексу України з процедур банкрутства витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність, зокрема, витрати на оплату судового збору, відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Кредитором за подання до господарського суду заяви з вимогами до боржника згідно платіжних інструкцій від 17.11.2023 № 3180 та від 22.03.2024 № 755 сплачено судовий збір за звернення до суду із заявою про грошові вимоги в розмірі 4 844,40 грн. а тому вказані витрати мають бути відшкодовані до задоволення вимог кредиторів.

Виходячи з вимог положень КУзПБ у справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору. При цьому суд досліджує надані кредитором письмові докази, встановлює підстави виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характер та зміст та розмір.

Під час розгляду заявлених грошових вимог, суд користується правами та повноваженнями наданими йому процесуальним законом. Суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (аналогічна позиція наведена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 24.10.2019 у справі №910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16).

Відповідно до приписів Кодексу України з процедур банкрутства, за результатами розгляду заяв про грошові вимоги господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.

Враховуючи, що кредиторські вимоги Головного управління ДПС у Миколаївській області виникли до порушення провадження у справі про неплатоспроможність боржника, вони є конкурсними.

При цьому, вимоги заявника не забезпечені заставою майна боржника.

Отже, судом визнається обґрунтованою заборгованість ОСОБА_1 в загальній сумі 8 545,95 грн. грн.

Стосовно черговості задоволення вимог кредиторів суд зазначає, що порядок задоволення вимог кредиторів у справі про неплатоспроможність визначено статтею 133 Кодексу України з процедур банкрутства. Згідно з ч. 4 цієї статті, вимоги кредиторів, включені до реєстру вимог кредиторів, задовольняються у такій черговості:

1) у першу чергу задовольняються вимоги до боржника щодо виплати заборгованості із заробітної плати працівникам, які перебувають /перебували у трудових відносинах із боржником, сплати аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування;

2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) та проводяться розрахунки з іншими кредиторами;

3) у третю чергу сплачуються неустойки (штраф, пеня), внесені до реєстру вимог кредиторів.

З урахуванням положень ст. 133 Кодексу України з процедур банкрутства суд вважає, що визнані судом вимоги Головного управління ДПС у Миколаївській області мають задовольнятися у такій черговості:

- 4 844,40 грн. (судовий збір) - позачергові вимоги;

- 8 545,95 грн. (заборгованість з податку на доходи фізичних осіб) - ІІ черга.

Керуючись ст. 45 - 47, 122, 133, Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Головного управління ДПС у Миколаївській області () про визнання грошових вимог до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) задовольнити частково.

2. Визнати грошові вимоги Головного управління ДПС у Миколаївській області () до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у розмірі 8 545,95 грн.

3. Зобов`язати керуючого реструктуризацією включити визнані судом вимоги Головного управління ДПС у Миколаївській області () до реєстру вимог кредиторів боржника фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у відповідності до вимог Кодексу України з процедур банкрутства.

4. Зобов`язати керуючого реструктуризацією включити витрати Головного управління ДПС у Миколаївській області () по сплаті судового збору за подання заяви про грошові вимоги у розмірі 4 844,40 грн. до реєстру вимог кредиторів відповідно до ч. 2 ст. 133 Кодексу України з процедур банкрутства.

5. Повідомити кредитору, боржнику та керуючому реструктуризацією, що вони можуть отримати інформацію по справі, що розглядається на офіційному веб-порталі судової влади України, а саме www.court.gov.ua.

6. Ухвалу направити кредитору, боржнику, керуючому реструктуризацією.

Ухвала набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Повний текст ухвали складено та підписано 05.06.2024.

Суддя: О. В. Ткаченко