ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2024 р. Справа№ 910/18965/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Гаврилюка О.М.

Ткаченка Б.О.

без виклику представників сторін

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант»

на рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2024

у справі № 910/17865/23 (суддя - Лиськов М.О.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС»

до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант»

про стягнення 142 059, 89 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди 142 059,89 грн. в порядку суброгації, посилаючись на те, що в силу приписів статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України, у межах фактичних витрат у позивача виникло право вимоги до відповідача.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.03.2024 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа Гарант» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» пені в розмірі 12 051,29 грн., 3% річних в розмірі 921,65 грн. та інфляційних нарахувань на суму боргу в сумі 1 661,63 грн. та 2 684,00 грн. - судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням місцевого господарського суду, Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2024 у справі №910/18965/23 та ухвалити в нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що враховуючи те, що позивачем разом із заявою про виплату страхового відшкодування не було надано належним чином засвідченої копії платіжного доручення № 331855 від 19.04.2023 року, яка, у свою чергу, слугує підтвердженням заявленої суми страхового відшкодування, відповідач був позбавлений можливості здійснити страхове відшкодування на користь позивача.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.03.2024 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Суліму В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Ткаченку Б.О., Гаврилюку О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.04.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант». Розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Позивач своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 ГПК України не скористався, відзив на апеляційну скаргу не надав, що згідно із ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, з огляду на викладені скаржником доводи та вимоги апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається зі матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 02.11.2022 між Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» та ОСОБА_1 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту FO 1438577 (далі-договір страхування) згідно умов, даного договору, було застраховано ризик настання збитків Страхувальника, що спричинені пошкодженням, знищенням, втратою забезпеченого транспортного засобу - автомобіль «Opel» д.н.з. НОМЕР_1 ).

23.03.2023 о 19.10 год. на перехресті вул. Юзвинська пров. Світанковий в м. Вінниці Кулик Віталій Петрович керуючи автомобілем марки «Volkswagen passat» д.н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, здійснив зіткнення із транспортним засобом «Opel» д.н.з. НОМЕР_1 . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області № 127/8837/23 від 02.05.2023 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні ДТП.

Згідно з договором добровільного страхування наземного транспорту FO 1438577 від 02.11.2022 року, під «Знищенням ЗТЗ» розуміється, що витрати на відновлювальний ремонт ЗТЗ дорівнюють або перевищують 70% його дійсної вартості на дату настання страхового випадку.

Вартість транспортного засобу «Opel» д.н.з. НОМЕР_1 , відповідно до звіту № 28-D/12/89 становить 207 192,15 грн.

Ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу «Opel» д.н.з. НОМЕР_1 , відповідно до звіту № 29- R/12/16 становить 77 266,83 гри.

Зазначене свідчить, що вартість відновлювального ремонту перевищує 70% його дійсної вартості не дату настання страхового випадку, а тому транспортний засіб є фізично знищеним.

Відповідно до умов договору страхування, на підставі звіту про вартість транспортного засобу № 28-D/12/89, звіту про ринкову вартість пошкодженого транспортного засобу № 29-R/12/16 та заяви на виплату страхового відшкодування, AT «СГ «ТАС» (приватне) здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі: 207 192,15 - 77 266,83 = 129 925.32 грн., що підтверджується страховим актом №07399/02/923 від 18.04.2023 року та платіжною інструкцією.

Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України «Про страхування» за договором страхування страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до положень статті 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. При страхуванні майна страхова сума встановлюється в межах вартості майна за цінами і тарифами, що діють на момент укладання договору, якщо інше не передбачено договором страхування.

Статтею 25 Закону України «Про страхування» передбачено, що виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що визначається страховиком.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та ч. 1 ст. 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Як вірно встановлено судом першої інстанції цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ТДВ «СК «Альфа-Гарант» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів AT 002804985.

Франшиза по полісу становить: 2500,00 грн. Ліміт за шкоду майну становить: 130 000,00 гри.

04.05.2023 року Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» направило заяву на виплату страхового відшкодування № 02064/9223 разом із документами, визначеними ст. 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Заява вручена уповноваженій особі відповідача 18.05.2023 року.

12.01.2024 після відкриття провадження у справі в суді першої інстанції відповідачем сплачено суму боргу у розмірі 127 435,32 грн., на підтвердження чого до матеріалів справи додано платіжне доручення №42301 від 12.01.2024.

А тому позовні вимоги зменшенні та складаються з пені у сумі 12 051, 29 грн за період з 21.08.2023 по 16.11.2023, 3% річних у сумі 921, 65 грн та інфляційних нарахувань у сумі 1 661, 63 грн.

Як передбачено ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, апелянт зазначає, що позивачем не було надано належним чином завіреної копії платіжного доручення № 331855 від 19.04.2023 про виплату позивачем страхового відшкодування на користь потерпілого, а тому строк виплати відповідачем позивачу страхового відшкодування в порядку суброгації не настав.

Так, апелянт зазначає, що відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися:

а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ;

б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження;

в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують;

г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих;

ґ) підпис заявника та дата подання заяви.

До заяви додаються:

а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа;

б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником;

в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа;

г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну;

ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого;

д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого;

е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника;

є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

Документи, зазначені у підпунктах "а"-"ґ" цього пункту, надаються для огляду та зняття копії або в копіях, засвідчених заявником. Страховик та МТСБУ мають право вимагати для огляду оригінали зазначених документів. Решта документів надаються в оригіналі або належним чином оформленій копії. Належно оформленою копією документа є копія, посвідчена органом, установою чи організацією, що його видала, або нотаріально посвідчена або посвідчена особою, якій подається заява про страхове відшкодування.

Беручи до уваги зазначене, відповідач електронним листом просив позивача надати належним чином завірене платіжне доручення № 331855 від 19.04.2023. Однак, позивач відповіді на вказаний лист не направив, належним чином завірене платіжне доручення не надав.

Як зазначалося вище, страховик не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

Згідно із п. 37.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» рішення страховика про відмову у здійсненні страхової виплати повідомляється страхувальнику у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Так, колегією суддів встановлено, що відповідач вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування не приймав та позивачу не направляв.

У зв`язку із відсутністю вмотивованого рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодовування в порядку суброгації, та зважаючи на те, що заява на виплату страхового відшкодування за полісом № АТ/002804985 була отримана відповідачем 18.05.2023, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що строк виконання зобов`язання з виплати страхового відшкодування в порядку суброгації настав 18.08.2023, а тому з 19.08.2023 відбулося прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Законами України «Про страхування» та «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які застосовуються до спірних правовідносин, передбачено розмір неустойки (пені) у разі прострочення виплати страхового відшкодування страховиком.

Пунктом 36.5 статті 36 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до статті 992 Цивільного кодексу України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

В силу положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

Колегія суддів перевіривши наданий позивачем розрахунок пені приходить до висновку, що він є арифметично вірним, а тому суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовів вимоги в частині стягнення пені у сумі 12 051, 29 грн за період з 21.08.2023 по 16.11.2023.

Крім того, згідно зі статтю 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Здійснивши перевірку нарахування 3% річних та збитків від інфляції, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині стягнення 3% річних у розмірі 921, 65 грн та 1 661, 63 грн збитків від інфляції.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає інші посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.

Саме лише прагнення скаржника ще раз розглянути та оцінити ті самі обставини справи і докази в ній не є достатньою підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2024 року у справі № 910/18965/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2024 року у справі № 910/18965/23 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 910/18965/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді О.М. Гаврилюк

Б.О. Ткаченко