УХВАЛА

м. Київ

07.06.2024Справа № 910/15007/14
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді - Князькова В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Івченка А.М. від розгляду справи № 910/15007/14

за заявою Фізичної особи - підприємця Рачинського Віктора Анатолійовича м. Києва

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний центр торгівлі" м. Києва

про банкрутство

Буз виклику учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У липні 2014 року Колективне підприємство "Київський птахокомбінат" правонаступником якого є фізична особа-підприємець Рачинський Віктор Анатолійович звернулося в суд із заявою про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний центр торгівлі".

Ухвалою суду від 1 серпня 2014 р. порушено провадження у справі № 910/15007/14 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний центр торгівлі".

Постановою суду від 12 грудня 2018 р. боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатора банкрута.

У березні 2023 року ліквідатор подав заяву про покладення на ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ТОВ "Підйомні машини", ТОВ "Бізнес-Пром Інновейшн" субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника.

18 березня 2024 р. ОСОБА_2 подав заяву про відвід судді Паламаря П.І., яка мотивована упередженістю та необ`єктивністю судді.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.03.2024 заяву про самовідвід судді Паламаря П.І. задоволено; відведено суддю Паламаря П.І. від розгляду справи № 910/15007/14.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.03.2024 справу № 910/15007/14 передано судді Івченко А.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.03.2024 прийнято справу № 910/15007/14 до свого провадження та призначити її розгляд на 15.05.2024; призначено до розгляду заяву ліквідатора банкрута про покладення на ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ТОВ "Підйомні машини", ТОВ "Бізнес-Пром Інновейшн" субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на 15.05.24; запропоновано учасникам провадження у справі надати пояснення по справі; зобов`язано ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ТОВ "Підйомні машини", ТОВ "Бізнес-Пром Інновейшн" надати пояснення з доказами на заяву ліквідатора банкрута; викликано ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ТОВ "Підйомні машини", ТОВ "Бізнес-Пром Інновейшн" в судове засідання, призначене на 15.05.2024.

04.04.2024, 30.04.2024, 07.05.2024, від ліквідатора банкрута надійшли звіти, пояснення.

13.05.2024 від ТОВ "Підйомні машини" надійшли пояснення.

15.05.2024 від ОСОБА_1 , ОСОБА_2 надійшли клопотання про відкладення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.05.2024 відкладено розгляд справи, заяви про покладення на ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ТОВ "Підйомні машини", ТОВ "Бізнес-Пром Інновейшн" субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на 12.06.2024.

29.05.2024 від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді.

Судом розглянуто заяву про відвід та встановлено таке.

Подана заява мотивована тим, що, на думку ОСОБА_1 , суддя Івченко А.М. не може розглядати справу № 910/15007/14 на підставі того, що ним було відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ "Міжнародний центр торгівлі" м. Києва.

Ухвалою від 31.05.2024 визнано необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід судді Івченка А.М. від розгляду справи № 910/15007/14 та передано останню для визначення судді в порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа для розгляду заяви ОСОБА_1 про відвід судді Івченка А.М. від розгляду справи № 910/15007/14 була передана на розгляд судді Князькову В.В.

Розглянувши у нарадчій кімнаті подану ОСОБА_1 про відвід судді Івченка А.М. від розгляду справи № 910/15007/14, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для її задоволення. При цьому, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Підстави для відводу (самовідводу) судді встановлені положеннями ст. 35 Господарського процесуального кодексу України.

Так, згідно з ч. 1 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Зі змісту ч.3 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України полягає, що якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу (ч.ч.7, 8, 11 Господарського процесуального кодексу України.

Проте, за висновками суду, обставини, які повідомлено ОСОБА_1 не є підставою для відводу судді Івченка А.М. від розгляду справи №910/7027/22.

В контексті означеного суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що у ч.1 ст.6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» вказано, що суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Одночасно, ст.15 Кодексу суддівської етики також визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

У ч.1 ст.6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» вказано, що суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Частиною 3 ст.2 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Слід зазначити, що згідно ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ст.9 Конституції України, статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами документів, ратифікованих законами України.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

Згідно Європейської Хартії «Про закон «Про статус суддів» судді при виконанні своїх обов`язків повинні бути доступними та виявляти повагу по відношенню до осіб, які до них звертаються; повинні турбуватися про підтримання високого рівні компетентності, необхідного рівня вирішення справ в кожному конкретному випадку, оскільки від рішень судді залежить гарантія прав особи.

Відповідно до п. 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: «Ніхто не може бути суддею у власній справі». Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Одночасно, ст.15 Кодексу суддівської етики також визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалено Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006р. №2006/23 від 19.05.2006р., незалежність судових органів є передумовою забезпечення правопорядку та основною гарантією справедливого вирішення справи в суді. Отже, суддя має відстоювати та втілювати в життя принцип незалежності судових органів в його індивідуальному та колективному аспектах.

Пунктом 1.1 Бангалорських принципів поведінки суддів передбачено, що суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою. Одночасно, вказаними Принципами унормовано, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Згідно п.п.2.1, 2.2 Бангалорських принципів поведінки суддів при виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів. Поведінка судді в процесі засідання та за стінами суду має сприяти підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі до об`єктивності суддів та судових органів.

Наразі, суд звертає увагу на те, що згідно приписів ч.4 ст.35 Господарського процесуального кодексу України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

За таких обставин, виходячи з вищевикладеного у сукупності, суд не вбачає підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про відвід судді Івченка А.М. від розгляду справи № 910/15007/14, оскільки наведені заявником доводи в її обґрунтування не можуть бути, в розумінні процесуального закону, підставою для відводу судді від розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 35-39, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Івченка А.М. від розгляду справи № 910/15007/14.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Повний текст складено 07.06.2024.

Суддя В. В. Князьков