ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"05" червня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/1154/24

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Д.О.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Бізнес Позика (б. Лесі Українки, 26, оф. 411, м. Київ, 01133)

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 37871,46 грн,

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Бізнес Позика звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до фізичної особи ОСОБА_1 , в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання кредиту від 27.09.2022 № 451847-КС-002 в сумі 37871,46 грн, з яких: 17096,84 грн прострочених платежів по тілу кредиту; 20774,62 грн прострочених платежів по процентам.

Позиції учасників справи

Підставою позову позивач визначив обставину неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за вищевказаним договором в частині повернення кредитних коштів, а також сплати процентів за користування кредитом в повному обсязі та у визначені договором строки.

Відповідач відзив на позов і жодних доказів суду не надав, про розгляд справи був повідомлений належним чином, а отже справа згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України вирішується судом за наявними матеріалами. При цьому суд зауважує, що відповідач не повідомляв суду про наявність обставин, що перешкоджають йому брати участь у розгляді справи в умовах воєнного стану, запровадженого на території України або з інших підстав.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.03.2024 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Бізнес Позика було залишено без руху із встановленням позивачу десятиденного строку для усунення виявлених судом недоліків.

Приймаючи до уваги усунення позивачем недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, ухвалою суду від 03.04.2024 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Бізнес Позика було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/1154/24; постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами; роз`яснено сторонам про можливість подання відповідно до ч. 7 ст. 252 ГПК України клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін; встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

Крім цього, вищевказаною ухвалою суду судом було витребувано у Акціонерного товариства "УНІВЕРСАЛ БАНК" (, місце знаходження: 04082, місто Київ, вулиця Автозаводська, 54/19): 1) докази (відповідь банку або інший доказ), які містять інформацію щодо належності або неналежності банківської картки № НОМЕР_1 ФОП ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ); 2) у випадку належності банківської картки № НОМЕР_1 ФОП ОСОБА_1 виписку про рух коштів по цій банківській картці за період з 27.09.2022 по 06.07.2023 включно в розрізі виключно фінансових операцій між Товариством з обмеженою відповідальністю Бізнес Позика та ФОП ОСОБА_1 .

Обставини справи

Товариство з обмеженою відповідальністю Бізнес Позика зареєстровано як фінансова установа, що підтверджується наявним у справі свідоцтвом від 25.05.2020, виданим Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (а.с. 51, т.1).

27.09.2022 позивачем було направлено відповідачу в електронній формі пропозицію укласти договір (оферта) про надання кредиту (а.с. 25-27, т.1), яка була прийнята відповідачем (а.с. 28-30, т.1).

Так, 27.09.2022 між позивачем (далі кредитодавець) та відповідачем (далі позичальник) в електронній формі був укладений договір про надання кредиту № 451847-КС-002 (а.с. 22-24, т.1; далі - договір), згідно з п. 1. якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти в розмірі 20000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності (надалі - кредит), а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту, та Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям (надалі договір).

Сторонами у п. 1. договору також погоджено наступні умови надання кредиту:

- тип кредиту: кредит;

- строк кредиту: 16 тижнів;

- стандартна процентна ставка: в день 2,00000000, фіксована;

- знижена процентна ставка за кредитом: в день 1,15957500, фіксована;

- комісія за надання кредиту (далі- комісія): 3000,00 грн;

- загальний розмір наданого кредиту: 20000,00 грн;

- термін дії договору: до 17.01.2023;

- орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 42000,00 грн.

Згідно з п. 2. договору протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за кредитом (надалі проценти за користування кредитом), нараховуються за ставкою вказаною у п. 1. договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3. договору і розраховується в порядку описаному нижче.

За умовами підп. 2.1., 2.2. п. 2. договору у разі якщо погашення кредиту здійснюється згідно погодженого сторонами графіку платежів, що наведений в п. 3. до договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом розраховуються відповідно до зниженої процентноїставки, що вказана в п. 1. договору. Сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п. 3. договору, (за виключенням дострокового повернення кредиту), внаслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 1. договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3. до договору та до закінчення терміну дії договору. У випадку не повернення будь-якого з платежів у строки, передбачені графіком платежів, кредитодавець здійснює відповідне коригування зобов`язань позичальника, в тому числі з врахуванням скасування умови про нарахування процентів за зниженою процентною ставкою, при чому проценти за користування кредитом нараховуються на фактичний залишок суми кредиту. Всі нараховані проценти за користування кредитом мають бути сплачені не пізніше дати кожного із наступних чергових платежів, при цьому сторони погодили, що кредитодавець надає позичальнику оновлений графік платежів шляхом відображення такого графіку в особистому кабінеті позичальника. Скасування умови про нарахування процентів за зниженою процентною ставкою та початок нарахування процентів за стандартною процентною ставкою на умовах, викладених в цьому договорі не є зміною істотних умов цього договору.

У п. 3. договору сторони, на момент укладення договору, встановили графік платежів, припускаючи, що позичальник буде його дотримуватись і застосовуватиметься знижена процентнаставка, який передбачає, зокрема, здійснення відповідачем 8 платежів по 5250,00 грн у період з 11.10.2022 по 17.01.2023 включно.

Відповідно до п. 5. договору позичальник підтверджує, що він ознайомлений з договором про надання кредиту та Правилами, текст яких розміщено на сайті кредитодавця, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх, та, відповідно, укладає договір.

Згідно з п. 10. договору умови цього правочину регулюються Правилами, які є невід`ємною частиною договору. Усі неврегульовані договором правовідносини сторін регулюються законодавством України.

Як пояснив суду позивач, вищевказаний договір був укладений між сторонами шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідачем обставина укладення договору з позивачем не заперечена.

До матеріалів справи позивачем також долучено примірник Правил про надання грошових коштів у кредит Фізичним особам-підприємцям Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», в редакції, яка набрала чинності з 28.06.2022 (а.с. 35-50, т.1).

На підтвердження обставини перерахування відповідачу на його картковий рахунок грошових коштів за кредитним договором від 27.09.2022 № 451847-КС-002 в розмірі 20000,00 грн позивачем до матеріалів справи додано роздруківку з платіжної системи (а.с. 34, т.1). Вказана обставина щодо перерахування позивачем коштів у розмірі 20000,00 грн на рахунок відповідача також підтверджується відомостями АТ «Універсал Банк», наданими на виконання вимог ухвали суду (а.с. 93-106, т.1).

Як вбачається з долученого позивачем до матеріалів справи розрахунку заборгованості за договором (а.с. 16-21, т.1), починаючи з 23.11.2022 відповідач користується кредитом не дотримуючись умов договору та не погашає як суму кредиту, так і нараховані позивачем проценти, у зв`язку з чим за відповідачем, станом на 04.10.2023, рахується прострочена заборгованість за кредитом в сумі 17096,84 грн та по процентам за користування кредитом в сумі 20774,62 грн. При цьому розрахунок процентів позивачем здійснено в межах строку дії договору кредиту, а саме по 17.01.2023.

На підтвердження іншого відповідачем суду доказів не подано.

Законодавство, застосоване судом до спірних відносин

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом ч.1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтями 525, 526 ЦК України, що кореспондуються за змістом з положеннями ст. 193 ГК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За умовами ч. 1 ст. 598 та ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з ч. 1-3 ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Інформування потенційних покупців (замовників, споживачів) щодо товарів, робіт, послуг здійснюється відповідно до вимог Закону України "Про рекламу" та може здійснюватися шляхом надсилання комерційних електронних повідомлень. Комерційні електронні повідомлення поширюються лише на підставі згоди на отримання таких повідомлень, наданої особою, якій такі повідомлення адресовані. Комерційне електронне повідомлення може надсилатися особі без її згоди лише за умови, що вона може відмовитися від подальшого отримання таких повідомлень.

За змістом статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавстваю. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

За змістом статті 12 «Про електронну комерцію» (в редакції, чинній на момент укладення між сторонами договору) якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з п. 6, 12 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.1 ст. 1048 ГПК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За змістом ч. 1-4 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позиція суду

Як встановлено судом між сторонами у справі виникли договірні правовідносини, за якими позивач зобов`язався надати відповідачу на відповідних умовах кредит, а відповідач, в свою чергу, зобов`язався використати та повернути кредит позивачу, а також сплатити відсотки за користування кредитом та комісійну винагороду у розмірах та в строки, що визначені кредитним договором.

Під час розгляду справи судом в межах підстав позову встановлена обставина неналежного виконання відповідачем свого зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом, у зв`язку з чим станом на цей час за відповідачем рахується заборгованість за кредитом в розмірі 17096,84 грн та по процентам за користування кредитом в сумі 20774,62 грн.

Оскільки ця бездіяльність відповідача суперечить вищевказаним нормам права та договору, суд дійшов висновку, що позивачем правомірно заявлено до стягнення з відповідача борг по кредиту та процентам у зазначених сумах, а отже позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Бізнес Позика підлягають задоволенню в повному обсязі.

При цьому суд зазначає, що дія форс-мажорних обставин може бути підставою для звільнення зобов`язаної особи від відповідальності (ст. 617 ЦК України), натомість у цій справі предметом позову не є вимоги про застосування до відповідача відповідальності.

Розподіл судових витрат

У відповідності до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, приймаючи до уваги задоволення в повному обсязі позовних вимог позивача, судовий збір в сумі 2422,40 грн слід покласти на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. 129, 231, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Бізнес Позика (б. Лесі Українки, 26, оф. 411, м. Київ, 01133, ) борг по тілу кредиту в сумі 17096 грн 84 коп, борг по процентам в сумі 20774 грн 62 коп та судовий збір в сумі 2422 грн 40 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повний текст рішення складено 05 червня 2024 р.

Суддя Д.О. Бездоля