за первісним позовом Фізичної особи-підприємця Руденко Ольги Володимирівни
до Дочірнього підприємства "Кондитерська корпорація "Рошен"
про стягнення 649893,56 грн
та за зустрічним позовом Дочірнього підприємства "Кондитерська корпорація "Рошен"
до Фізичної особи-підприємця Руденко Ольги Володимирівни
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на предмета спору на стороні відповідача за зустрічним позовом - Товариства з обмеженою відповідальністю "ОВС Транс"
про стягнення 409598,31 грн
Суддя Сташків Р.Б.
Секретар судового засідання Гарашко Т.В.
від позивача - не з`явився;
від відповідача - Карнаков О.В.,
від третьої особи - не з`явився.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.05.2024 заявлені у справі №910/14395/23 позовні вимоги первісного позову задоволено частково, у задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

27.05.2024 через систему "електронний суд" надійшла заява Фізичної особи-підприємця Руденко Ольги Володимирівни про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на правову допомогу понесених позивачем у справі №910/14395/23, відповідно до якої заявник просить суд стягнути з Дочірнього підприємства "Кондитерська корпорація "Рошен" на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20500 грн.

Ухвалою суду від 29.05.2024 призначено до розгляду цю заяву у судовому засіданні на 10.06.2024.

10.06.2024 від відповідача надійшли заперечення на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення.

У судовому засіданні 10.06.2024 представник відповідача заперечив проти заяви позивача та суми витрат на професійну правничу допомогу, яку він просить стягнути з відповідача. Представник позивача у судове засідання 10.06.2024 не з`явився.

Відповідно до положень ст.221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Відповідно до положень п.3 ч.1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Розглянувши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Позивач просить суд стягнути із відповідача 20500 грн витрат на професійну правничу допомогу та на підтвердження наданих послуг до заяви надав копії:

- ордер СВ №1003201 від 01.11.2023;

- банківські виписки про перерахування коштів у період з 08.11.2023 по 24.05.2024

- договір про надання правової (правничої) допомоги №15-Д від 23.10.2023 укладений між позивачем та Адвокатом Дяковським Олександром Сергійовичем;

- акт прийому-передачі наданих послуг від 22.05.2024 на 20500 грн.

Судом встановлено, що відповідні докази подано позивачем у строки встановлені частиною 8 статті 129 ГПК України.

23.10.2023 між позивачем та адвокатом Дяковським О.С. було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги №15-Д (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору адвокат приймає на себе доручення позивача про надання правової допомоги обумовленого цим договором виду в інтересах позивача щодо ведення справи 910/14395/23 (Господарський суд м.Києва) за позовом ФОП Руденко Ольги Володимирівни до Дочірнього підприємства "Кондитерська корпорація "Рошен" про стягнення заборгованості за транспортно-експедиторські послуги в суді першої інстанції на мовах, передбачених цим договором, а позивач зобов`язується сплатити гонорар за дії адвоката по наданню правової допомоги, а також фактичні витрати, пов`язані з виконанням цього договору.

За умовами п. 4.1 Договору оплата послуг адвоката складає фіксовану суму гонорару котру сторони погодили в розмірі 20500 грн, за ведення справи №910/14395/23 за первісним позовом ФОП Руденко Ольги Володимирівни до Дочірнього підприємства "Кондитерська корпорація "Рошен" про стягнення заборгованості за транспортно-експедиторські послуги в суді першої інстанції.

Між позивачем та адвокатом 22.05.2024 було підписано акт прийому-передачі наданих послуг до Договору.

Частинами 2-6 ст. 126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідач заперечуючи проти заявленої позивачем суми витрат на професійну правничу допомогу у своїх письмових запереченнях зазначив, що:

- позивачем не обґрунтовано поважності причин неможливості надати докази витрат на адвокатські послуги до судових дебатів;

- надані позивачем документи, зокрема, банківські виписки не є належними доказами понесених витрат, оскільки з їх змісту неможливо встановити чи пов`язані ці витрати з розглядом цієї справи;

- не надано детального опису робіт;

- позовні вимоги задоволено частково, що не дає стороні права заявляти до стягнення повну суму понесених нею витрат;

- позивачем порушено п`ятиденний строк для подання доказів.

Судом прийнято до уваги заперечення відповідача, стосовно яких зазначає наступне.

Заява позивача була подана в системі «Електронний суд» 27.05.2024, а отже, останній не пропустив п`ятиденний строк для подання доказів понесених витрат на адвоката. Що ж стосується неможливості раніше (до судових дебатів) подати такі докази, то судом враховано, що акт прийому-передачі наданих послуг був підписаний між адвокатом позивача та позивачем лише після ухвалення рішення у даній справі - від 22.05.2024.

Позивач з адвокатом погодили фіксовану суму гонорару за надання послуг в межах цього спору.

Натомість, відповідач не висловив заперечень щодо правомірності заявленої позивачем суми витрат на професійну правничу допомогу.

Суд, з урахуванням вимог ст.ст. 123, 124, 126, 129 ГПК України дослідивши надані позивачем докази щодо витрат на професійну правничу допомогу понесених при розгляді даного спору вважає, що заявлена позивачем сума у розмірі 20500 грн (гонорар) є правомірною, враховуючи складність справи та оскільки справа розглядалася за правилами загального позовного провадження, натомість, у зв`язку із частковим задоволенням вимог позову, понесені позивачем витрати на правничу допомогу покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

У зв`язку із наведеним вище, з відповідача підлягає стягненню 18404,50 грн понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу при розгляді даної справи. Решта суми заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу йому не відшкодовується.

Крім того, судом встановлено, що оголошуючи вступну та резолютивну частину рішення 22.05.2024 судом не було зазначено про стягнення інфляційних втрат, які заявлялися до стягнення за первісним позовом, та відповідно при розрахунку судового збору не враховано цю суму боргу.

Відповідно до абзаців 2 та 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд у своєму рішенні від 22.05.2024 на 8 аркуші мотивувальної частини зазначив про наявність підстав для стягнення інфляційних втрат за первісним позовом, однак у резолютивній частині рішення суму інфляційних втрат, яка підлягає стягненню не було вказано, а також розраховуючи пропорцію судового збору, який підлягає стягненню з відповідача, судом не враховано суму інфляції, яка підлягає стягненню.

Приймаючи до уваги наведене вище, суд вважає за необхідне з власної ініціативи в межах цього додаткового рішення вказати про стягнення з відповідача 9082,01 грн інфляційних втрат та відповідно достягнути 80,60 грн судового збору, які не були зазначені при оголошенні вступної та резолютивної частини рішення від 22.05.2024.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Стягнути з Дочірнього підприємства "Кондитерська корпорація "Рошен" (03039, м. Київ, проспект Науки, буд. 1, корпус 1; ідентифікаційний код 25392188) на користь Фізичної особи-підприємця Руденко Ольги Володимирівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 18404 (вісімнадцять тисяч чотириста чотири) грн 50 коп. витрат на професійну правничу допомогу, а також 9082 (дев`ять тисяч вісімдесят дві) грн 01 коп. інфляційних втрат та 80 (вісімдесят) грн 60 коп. судового збору.

Додаткове рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Р.Б. Сташків