СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року м. Харків Справа № 922/693/24

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Гребенюк Н.В., суддя Шутенко І.А.,

за участю секретаря судового засідання: Соляник Н.В.,

за участю представників сторін:

від позивача (апелянта): не з`явилися;

від відповідача: не з`явилися;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Речі", м.Київ (вх. №1087 Х/1),

на рішення Господарського суду Харківської області від 02.04.2024 (повний текст складено 08.04..2024) у справі №922/693/24 (суддя Кухар Н.М..),

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Речі", м.Київ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "4Профі", м.Харків,

про стягнення 408854,24грн,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Речі" (надалі - ТОВ "Речі") звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "4Профі" (надалі - ТОВ "4Профі") про стягнення неустойки в розмірі 408854,24грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач, в порушення умов укладеного між сторонами договору поставки №226-ком від 21.07.2023 та приписів чинного законодавства, упродовж періоду з 23.07.2023 по 31.12.2023 (включно) не поставив замовлений позивачем товар, що відповідно до п. 9.9. договору (в редакції протоколу узгодження розбіжностей) є підставою для нарахування штрафу у розмірі 15% від вартості непоставленого товару.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 02.04.2024 у справі №922/693/24 у позові відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, господарський суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні, а позивачем не надано належних доказів, які б свідчили про порушення відповідачем умов договору №226-ком від 21.07.2023 в частині поставки узгодженого сторонами товару.

Зокрема, в ході розгляду справи суд встановив, що замовлення позивача надійшли на електрону адресу відповідача із незазначеної у додатку №3 до договору електронної адреси, тобто, були направлені покупцем постачальнику із порушенням вимог договору, а саме, додатку №3 до договору. Крім того, судом першої інстанції зазначено, що такі замовлення були складені з порушенням п. 2.4 договору, оскільки вони містять позиції (номенклатуру) товару, які відсутні у погодженій сторонами специфікації №1 від 27.07.2023, яка є додатком №1 до договору поставки №226-ком від 21.07.2023.

Не погодившись із вищевказаним рішенням, позивач - ТОВ "Речі" звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 02.04.2024 по справі №922/693/24 та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Крім того, апелянт просить стягнути з відповідача судові витрати, понесені позивачем під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої норми матеріального та процесуального права, вважає рішення суду першої інстанції таким, що ухвалене з неповним встановленням обставин справи та з неправильною оцінкою доказів.

Зокрема, мотивуючи свою позицію, апелянт посилається на наступне:

- суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про порушення позивачем порядку надсилання замовлення №УПЧМ0026557 від 23.10.2023, мотивувавши свій висновок його правленням з іншої електронної адреси, ніж та, що вказана в специфікації 1 від 27.07.2023; за твердженням скаржника, електронна адреса покупця () була не єдиною електронною адресою, з якої може здійснюватися замовлення товару; при цьому, відправлення позивачем одного замовлення з іншої електронної адреси покупця () жодним чином не порушувало прав відповідача, оскільки відповідач не заперечував проти такого надсилання замовлення, як і не повідомляв покупця про те, що таке замовлення не буде ним виконане на цій підставі; факт відображення електронної адреси в додатку №3 до договору поставки, комунікація між відповідачем та позивачем за допомогою цієї електронної адреси, формування відповідачем листів щодо невиконання замовлення №УПЧМ0026557 і направлення їх позивачу свідчать про те, що відповідач усвідомлював правомірність надсилання замовлення №УПЧМ0026557 та свій обов`язок виконати таке замовлення;

- висновки суду першої інстанції про те, що сторонами договору не було передбачено поставку товарів, зазначених у замовленнях позивача у рамках договору, а також про те, що обов`язок відповідача поставити товар щодо таких замовлень відсутній, апелянт вважає необґрунтованими та безпідставними, оскільки відповідачем було надіслано позивачу фото "Специфікації на новий товар/зміна ціна поставляємого товару" (з відображенням підпису і печатки відповідача), яка містила інформацію про товар в кількості 68 (шістдесят вісім) найменувань; вказані специфікації використовувалися позивачем під час формування "спірних" замовлень на поставку товару, оскільки постачальник (відповідач) сам заявив, що готовий поставити викладений в таких специфікаціях товар;

- судом першої інстанції безпідставно не прийнято до уваги надані позивачем докази, а саме фото/сканкопії документів, надісланих за допомогою електронної пошти; на думку скаржника, ці докази дають змогу в повній мірі встановити дійсні обставини справи, що виникли між сторонами.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.04.2024 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Гребенюк Н.В., суддя Шутенко І.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.05.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Речі" на рішення Господарського суду Харківської області від 02.04.2024 у справі №922/693/24; встановлено учасникам справи строк - 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань та письмових пояснень з доказами їх надсилання іншим учасникам провадження; призначено розгляд апеляційної скарги у справі № 922/693/24 на 04.06.2024 о 15:15 год.

03.06.2024 до Східного апеляційного господарського суду від ТОВ "Речі" надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

До початку розгляду апеляційної скарги по суті відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу та не направив його до апеляційного суду.

Уповноважені представники позивача (апелянта) та відповідача у судове засідання апеляційної інстанції 04.06.2024 не з`явилися; про дату, час та місце судового засідання всі сторони повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників сторін, у зв`язку з чим переходить до її розгляду по суті.

Згідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 наведеної статті передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як встановлено господарським судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 21.07.2023 між ТОВ "Речі" (покупець) та ТОВ "4Профі" (постачальник) укладено договір поставки №226-ком (надалі - договір), за умовами якого постачальник зобов`язується передавати у власність (постачати) товар покупцю, у визначеній кількості, відповідної якості та за погодженою ціною, а покупець зобов`язується приймати товар та оплачувати його на умовах, визначених цим договором (п. 1.1. договору).

Згідно з п. 2.1 договору, поставка товару постачальником здійснюється окремими партіями відповідно до прийнятих постачальником замовлень покупця. Постачальник зобов`язується приймати від покупця замовлення на поставку товару та здійснювати його поставку за адресами, в кількості та на дату, вказані у замовленні, власними силами і засобами (в т.ч. транспортом) та за свій рахунок.

Відповідно до п. 2.6 договору (в редакції протоколу узгодження розбіжностей), замовлення вважається прийнятим постачальником з дати та часу підтвердження його отримання постачальником, шляхом відповіді на електронну пошту покупця, зазначену у додатку №3, протягом 8 робочих годин з часу отримання замовлення. В іншому випадку замовлення вважається прийнятим постачальником.

Відповідно до п. 2.10 договору, зобов`язання постачальника з постачання товару вважаються виконаними з моменту передачі товару, який відповідає вимогам якості та іншим умовам цього Договору, у повному обсязі (за кількість) відповідно до прийнятого замовлення покупця та передачі повного пакету належним чином оформлених товаросупроводжувальних документів відповідно до умов цього Договору та діючого законодавства.

Постачальник зобов`язується забезпечити безперервний контроль за неухильним і своєчасним отриманням та виконанням замовлень покупця. При цьому, постачальник приймає на себе усі ризики, пов`язані з діями (бездіяльністю) його працівників (представників/уповноважених осіб), які призвели до неналежного (у т.ч. несвоєчасного) виконання замовлення покупця (п. 2.11 договору).

Позивач зазначає, що на виконання умов договору упродовж періоду з 23.07.2023 по 31.12.2023 (включно) позивачем (покупцем) замовлено у відповідача (постачальника) товар на загальну суму 2725694,90грн, при цьому за вказаний період відповідачем замовлений товар взагалі не постачався.

У зв`язку з невиконанням постачальником свого зобов`язання з поставки продукції в обумовлений строк та в замовлених обсягах, позивач не зміг забезпечити належні темпи та обсяги постачання товару суб`єктам господарювання роздрібної торгівлі, що, у свою чергу, призвело до завдання йому збитків у вигляді недоотриманого прибутку та ускладнення погашення своїх видатків.

Отже, позивач вказує, що відповідачем не поставлено товар згідно з наступними замовленнями:

- замовленням №УПЧМ0026557 від 23.10.2023 замовлено товар на суму 1258399,80грн; товар мав бути поставлений 27.10.2023;

- замовленням №УПЧМ0028164 від 06.11.2023 замовлено товар на суму 1263985,10грн; товар мав бути поставлений 09.11.2023;

- замовленням №УПЧМ0028258 від 06.11.2023 замовлено товар на суму 96798,00грн; товар мав бути поставлений 09.11.2023;

- замовленням №УПЧМ0029219 від 20.11.2023 замовлено товар на суму 35616,00грн; товар мав бути поставлений 23.11.2023;

- замовленням №УПЧМ0031123 від 04.12.2023 замовлено товар на суму 35616,00грн; товар мав бути поставлений 07.12.2023;

- замовленням №УПЧМ0032471 від 18.12.2023 замовлено товар на суму 35280,00грн; товар мав бути поставлений 21.12.2023.

Проте, за вищевказаними замовленнями товар відповідачем поставлено не було.

Відповідно до п. 9.9 договору (в редакції протоколу узгодження розбіжностей), у разі порушення постачальником строків поставки товару більше ніж на 1 (один) календарний день ніж це передбачено даним договором або замовленням, постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 15% від вартості непоставленого товару, але не менше ніж 5000,00грн.

Пунктом 9.13 договору передбачено, що кошти, на які виникли права вимоги у покупця в рамках цього договору (п. 9.2 - п. 9.5, п. 9.8 - п. 9.12) сплачуються постачальником протягом 5 (п`яти) робочих днів.

На підставі вищевказаних умов договору покупець звернувся до постачальника з претензією №1 про сплату неустойки за порушення умов договору поставки (вих. № 34 від 29.01.2023) в сумі 408854,24грн.

Вказана претензія постачальником отримана, проте відповідь на цю претензію не надано та виставлену суму неустойки не сплачено.

За розрахунком позивача, станом на 01.03.2024 розмір неустойки (штрафу) за невиконання договірних зобов`язань за вказаними замовленнями становить 408854,24грн, про стягнення якої з відповідача і заявлено відповідний позов.

Невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки №226-ком від 21.07.2023 стало підставою для звернення ТОВ "Речі" до господарського суду першої інстанції з відповідним позовом для захисту свого порушеного права.

У свою чергу, відповідач проти позову заперечує повністю, просить відмовити у його задоволення, мотивуючи свою позицію тим, що документ з назвою "Замовлення УПЧМ0026557" від 23.10.2023 на загальну суму 1258399,80грн було відправлено на електронну адресу (електронну адресу особи, уповноваженої на обробку та підтвердження замовлення) не з електронної адреси , яка була визначена позивачем в якості електронної адреси особи, уповноваженої ТОВ "Речі" на відправлення замовлень за договором поставки №226- ком від 21.07.2023, а з іншої електронної адреси. Крім того, замовлення УПЧМ0026557 від 23.10.2023 на загальну суму 1258399,80грн, яке було направлено на адресу ТОВ "4Профі" містило замовлення на 39 позицій товару, поставка якого взагалі не була узгоджена сторонами у рамках договору поставки № 226-ком від 21.07.2023, та якого не було зазначено у специфікації № 1 (додаток № 1) до договору.

Як вже зазначалося, за результатами розгляду позовних вимог Господарським судом Харківської області 02.04.2024 ухвалено оскаржуване рішення у справі №922/693/24, яким у позові відмовлено з підстав, зазначених раніше.

Надаючи кваліфікацію спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції погоджується з правильністю правових висновків суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору №226-ком від 21.07.2023, колегія суддів зазначає, що останній за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Аналогічна правова норма передбачена ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як вже зазначалося, за умовами п. 2.10. договору, зобов`язання постачальника з постачання товару вважаються виконаними з моменту передачі товару, який відповідає вимогам якості та іншим умовам цього договору, у повному обсязі (за кількість) відповідно до прийнятого замовлення покупця та передачі повного пакету належним чином оформлених товаросупроводжувальних документів відповідно до умов цього договору та діючого законодавства.

Відповідно до п. 2.11. договору, постачальник зобов`язується забезпечити безперервний контроль за неухильним і своєчасним отриманням та виконанням замовлень покупця. При цьому постачальник приймає на себе усі ризики, пов`язані з діями (бездіяльністю) його працівників (представників/уповноважених осіб), які призвели до неналежного (у т.ч. несвоєчасного) виконання замовлення покупця.

Позивач зазначає, що на виконання умов договору відповідачем не поставлено товар згідно замовлень №УПЧМ0026557 від 23.10.2023, №УПЧМ0028164 від 06.11.2023, №УПЧМ0028258 від 06.11.2023, №УПЧМ0029219 від 20.11.2023, №УПЧМ0031123 від 04.12.2023, №УПЧМ0032471 від 18.12.2023 на загальну суму 2725694,90грн.

Разом з цим, за умовами п. 9.9. договору, у разі порушення постачальником строків поставки товару більше ніж на 1 (один) календарний день ніж це передбачено даним договором або замовленням, постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 15% від вартості непоставленого товару, але не менше ніж 5000,00грн.

ТОВ "Речі" стверджує, що ТОВ "4Профі"порушило умови договору поставки №226-ком від 21.07.2023, що в силу п. 9.9. договору є підставою для нарахування останньому неустойки у розмірі 15% (408854,24грн) за порушення строків поставки товару, який був замовлений покупцем, однак не поставлений постачальником, на загальну суму 2725694,90грн

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

У разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки - грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобов`язання (ч. 1 ст. 549 та п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

За приписами ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 та ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України за порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та договором

У відповідності до ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. повному обсязі, з огляду на наступне.

Колегія суддів зазначає, що уклавши 21.07.2023 договір поставки №226-ком, сторони погодили наступне.

Так, згідно з п. 1.1 договору, в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язується передавати у власність (постачати) товар покупцю, у визначеній кількості, відповідної якості та за погодженою ціною, а покупець зобов`язується приймати товар та оплачувати його на умовах, визначених ним договором.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що поставка товару постачальником здійснюється окремими партіями відповідно до прийнятих постачальником замовлень покупця. Постачальник зобов`язується приймати від покупця замовлення на поставку товару та здійснювати його поставку за адресами, в кількості та на дату, вказані у замовленні, власними силами і засобами (в т.ч. транспортом) за та свій рахунок.

Замовлення покупця, форма якого погоджена сторонами у додатку №4, що є невід`ємною частиною цього договору, оформлюється на підставі даних специфікації та графіку поставок і надсилається постачальнику виключно на електронну пошту, вказану в додатку №3 до цього договору (п. 2.4 договору).

Згідно п. 2.6 договору (в редакції протоколу узгодження розбіжностей) замовлення вважається прийнятим постачальником з дати та часу підтвердження його отримання постачальником, шляхом відповіді на електронну пошту покупця зазначену у додатку №3 протягом 8 робочих годин з часу отримання замовлення. В іншому випадку замовлення вважається прийнятим постачальником.

Пунктом 2.7 договору (в редакції протоколу узгодження розбіжностей) визначено, що у разі неможливості виконання замовлення покупця, постачальник зобов`язується не пізніше ніж через 12 робочих годин після отримання такого замовлення письмово по електронній пошті (додаток №3) повідомити покупця про неможливість виконання замовлення в повному об`ємі або частково з обґрунтуванням причин неможливості виконання та вказати дату поставки.

Додатком №3 до договору "Інформація про уповноважених представників сторін" у розділі "Інформація про уповноважених представників покупця" вказано:

- відправка замовлення здійснюється з адреси ел.пошти: ;

- адреси ел. пошти для отримання підтвердження на відвантаження товару:

,

,

,

,

Додатком №3 до договору "Інформація про уповноважених представників сторін" у розділі "Інформація про уповноважених представників постачальника" вказано:

- особа уповноважена на обробку та підтвердження замовлення: ПІБ: БЄК Менеджер, телефон:+38, адреса ел. пошти: .

Пунктом 7.1 договору передбачено, що сторони гарантують правильність вказаних у цьому договорі реквізитів та інформації про уповноважених представників сторін і зобов`язуються негайно у письмовій формі повідомляти про їх зміну (відповідне повідомлення про зміни має бути належним чином завірене стороною). Відповідальність за настання несприятливих наслідків, які пов`язані з виконанням зобов`язань за цим договором, несе сторона, яка не виконала зазначену умову.

Як вже вказувалося раніше, як в обґрунтування неналежного виконання відповідачем умов договору позивач посилається на невиконання постачальником - ТОВ "4Профі" замовлень покупця - ТОВ "Речі", а саме:

1) замовлення №УПЧМ0026557 від 23.10.2023;

2) замовлення №УПЧМ0028164 від 06.11.2023;

3) замовлення №УПЧМ0028258 від 06.11.2023;

4) замовлення №УПЧМ0029219 від 20.11.2023;

5) замовлення №УПЧМ0031123 від 04.12.2023;

6) замовлення №УПЧМ0032471 від 18.12.2023.

Дослідженими судом матеріалами справи підтверджується, що замовлення №УПЧМ0026557 від 23.10.2023 на загальну суму 1258399,80грн було направлено на електронну адресу (електронну адресу особи, уповноваженої на обробку та підтвердження замовлення) не з електронної адреси , яка була визначена позивачем у додатку №3 до договору в якості електронної адреси уповноваженої особи від ТОВ "Речі" на відправлення замовлень по договору поставки №226-ком від 21.07.2023, а з електронної адреси , яка визначена сторонами у додатку №3 до договору як офіційна електронна адреса уповноваженої особи ТОВ "Речі" виключно для отримання на цю адресу підтвердження на відвантаження товару.

З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що замовлення №УПЧМ0026557 від 23.10.2023 на електронну адресу ТОВ "4Профі", вказану у додатку №3 до договору, надійшло з електронної адреси, яка не передбачена у додатку №3 до договору для таких цілей як направлення замовлень.

Тобто, вказане замовлення було направлено покупцем постачальнику із порушенням умов договору, а саме всупереч додатку №3 до договору, а тому зазначений документ не може вважатись саме "замовленням", яке за погодженими між сторонами умовами направляється постачальнику в рамках вищезазначеного договору.

З огляду на те, що позивач у порядку, передбаченому п. 7.1 договору, у письмовій формі не повідомив відповідача про зміни інформації про уповноважених представників сторін, відтак, саме ТОВ "Речі" несе відповідальність за настання несприятливих наслідків, які пов`язані з виконанням зобов`язань за цим договором, як сторона, яка не виконала зазначену умову договору.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що електронна адреса могла вільно використовуватися ТОВ "Речі" для надсилання відповідачу замовлень товару, судовою колегією не можуть бути прийняті до уваги, оскільки як вбачається з додатку №3 до договору "Інформація про уповноважених представників сторін" у розділі "Інформація про уповноважених представників покупця" сторонами безальтернативно погоджено, що електронною адресою для цілей відправки замовлення є адреса електронної пошти: , а електронна адреса: , у свою чергу, могла використовуватися виключно для отримання підтвердження на відвантаження товару:

Таким чином, як вірно зазначено судом першої інстанції, оскільки з умов додатку №3 до договору поставки вбачається, що замовлення повинно надсилатись саме з тієї електронної адреси покупця, яка вказана у додатку №3 до договору (тобто, з адреси: ), у зв`язку з чим суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що надсилання вказаного замовлення не з тієї електронної адреси, яка вказана у додатку №3, суперечить умовам договору.

При цьому, позивачем не надано доказів, які б свідчили, що електронна адреса, з якої позивачем фактично було направлено замовлення №УПЧМ0026557 від 23.10.2023, належить представнику ТОВ "Речі", відповідальному за відправлення замовлень (а не, наприклад, іншому представнику, який здійснив таке направлення помилково).

Судом також враховано, що згідно з умовами п. 1.2. договору передбачено, що найменування товару, його асортимент, ціна, код товару за УКТЗЕД та інша необхідна інформація зазначається постачальником у специфікації, що є невід`ємним додатком до цього договору (додаток № 1).

Згідно з п. 2.4 договору, замовлення покупця, форма якого погоджена сторонами у додатку №4, що є невід`ємною частиною цього договору, оформлюється на підставі даних специфікації та графіку поставок і надсилається постачальнику виключно на електронну пошту, вказану в додатку №3 до цього договору.

Проаналізувавши зміст замовлення №УПЧМ0026557 від 23.10.2023 на загальну суму 1258399,80грн, яке направлено ТОВ "Речі" на адресу ТОВ "4Профі", судом встановлено, що воно також було складено з порушенням п. 2.4 договору, оскільки містило 39 позицій товару, поставка якого не була узгоджена сторонами у рамках договору поставки №226-ком від 21.07.2023 та який (товар) не було зазначено у специфікації № 1 (додаток № 1) до договору.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

За умовами п. 7.3 договору будь-які зміни умов цього договору оформлюються шляхом додаткових угод та додатків до цього договору та набувають юридичної чинності з моменту їх підписання уповноваженими представниками сторін.

Статтею 654 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Господарським судом першої інстанції правильно встановлено відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів підписання сторонами відповідних змін до договору.

Відтак, оскільки зміни до договору сторонами не вносилися, тому єдиний перелік товару, який є замовленням покупця у розумінні п. 2.4 договору є саме перелік товару, погоджений сторонами у специфікації №1 (додаток №1) до договору.

Наведеним спростовуються доводи апеляційної скарги щодо правомірності надсилання позивачем замовлень за специфікаціями, які не були належним узгоджені (підписані) сторонами як додаток до договору поставки №226-ком від 21.07.2023.

Таким чином, суд першої інстанцій дійшов правильного висновку, що замовлення №УПЧМ0026557 від 23.10.2023 складено та надіслано з порушенням умов договору поставки, а саме всупереч п. 2.4 та додатку №1 (специфікації), а відтак таке замовлення не підлягало виконанню постачальником.

Разом з цим, при вирішенні спору сторін по суті суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв, як належні та допустимі докази на підтвердження укладення (погодження) між сторонами інших специфікацій за договором, ніж специфікація №1, надані позивачем листи зі сканованими специфікаціями, отримані 09.10.2023 о 10:49 з електронної адреси на електронну адресу та 17.10.2023 о 10:51 з електронної адреси на електронну адресу , зазначивши, що позивачем не надано копій підписаних сторонами вказаних специфікацій або листування та інших доказів на підтвердження факту погодження сторонами умов цих специфікацій.

Колегія суддів апеляційної інстанції, погоджуючись з таким висновком місцевого господарського суду, додатково зазначає, що така специфікація всупереч п. 7.3 договору та приписів ст.ст. 651, 654 ЦК України не підписана та не скріплена печаткою з боку позивача, в той час як за приписами ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

З наданого позивачем на підтвердження факту погодження всіх істотних умов (в іншій специфікації) електронного листування з відповідачем не можна дійти висновку про повний та безумовний акцепт запропонованих змін до умов договору в частині замовлення іншого товару.

Крім того, зі змісту наданих позивачем документів судом встановлено, що сканована копія специфікації була надіслані позивачу на електронну адресу та з електронних адрес, які сторонами не узгоджувались та не визначені у договорі поставки №226-ком від 21.07.2023 як адреси представників або уповноважених осіб позивача і відповідача.

При цьому, відповідач вказує, що сторонами договору, та безпосередньо позивачем, не було вчинено жодних спроб ініціювати підписання цих специфікацій.

Пунктом 5.1 договору закріплено, що ціни на товар встановлюються в національній валюті України та визначаються на підставі специфікацій (додаток №1). Дата підписання специфікації покупцем є датою узгодження цін.

Враховуючи те, що жодної іншої специфікації, окрім специфікації №1, сторонами не підписувалось, тобто у встановленому договором та чинним законодавством порядку не узгоджувалося, відтак ціни на товар є неузгодженими сторонами, у розумінні п. 5.1 договору.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками господарського суду першої інстанції про те, що надані позивачем до матеріалів справи замовлення: №УПЧМ0028164 від 06.11.2023 на суму 1263985,10грн; №УПЧМ0028258 від 06.11.2023 на суму 96789,00грн; №УПЧМ0029219 від 20.11.2023 на суму 35616,00грн; №УПЧМ0031123 від 04.12.2023 на суму 35616,00грн; №УПЧМ0032471 від 18.12.2023 на суму 35280,00грн, які були направлено ТОВ "Речі" на адресу ТОВ "4Профі" містили замовлення на позиції товару, поставка якого не була узгоджена сторонами у рамках договору поставки № 226-ком від 21.07.2023.

У той же час, як правильно встановлено судом, специфікацією №1 (додаток №1 до договору), підписаною між сторонами, не було передбачено та узгоджено можливості поставки відповідачем товару, який було зазначено позивачем у вищевказаних замовленнях.

Визначені у вищевказаних замовленнях покупця: асортимент, штрих-код, УКТЗЕД товару, кількість, ціна товару, повністю не відповідають тому переліку товарів, який зазначено у специфікації №1 (додаток №1 до договору) та був саме погоджений сторонами.

Господарським судом також обґрунтовано прийнято до уваги те, що у замовленні №УПЧМ0028164 від 06.11.2023 лише одна з 36 позицій (позиція №8) "Блокнот 4 Profi Етнічні мотиви А5", схожа на позиції товарів, зазначених у специфікації №1 до договору, однак, у замовленні позивача №УПЧМ0028164 від 06.11.2023 йдеться про замовлення товару схожого за назвою, але з іншим штрих-кодом товару, ніж передбачено у специфікації, а отже, поставка цього товару також не була передбачена домовленістю сторін і тому не була зазначена у специфікації №1 до договору.

Таким чином, оскільки сторонами договору не було погоджено поставку товарів, зазначених у замовленнях позивача в рамках договору поставки №226-ком від 21.07.2023, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що у відповідача не виникало зобов`язання поставити позивачу товар, передбачений умовами п.п. 2.4, 2.5, 2.6, 2.7, 2.9 договору, на підставі таких замовлень.

Колегія суддів також зазначає, що предметом договору 226-ком від 21.07.2023 є поставка товару, номенклатура (перелік позицій) якого визначена в погодженій між сторонами специфікації №1 (додаток №1) до договору. Натомість, надані позивачем до матеріалів справи замовлення №УПЧМ0026557 від 23.10.2023, №УПЧМ0028164 від 06.11.2023, №УПЧМ0028258 від 06.11.2023, №УПЧМ0029219 від 20.11.2023, №УПЧМ0031123 від 04.12.2023, №УПЧМ0032471 від 18.12.2023 на загальну суму 2725694,90грн, не підтверджують того факту, що позивач замовляв у відповідача саме той товар, який був погоджений специфікацією №1 (додаток №1) до договору.

Крім того, дослідивши зміст наданої позивачем до матеріалів справи іншої специфікації, яка, за його доводами, направлялася йому відповідачем для узгодження поставки нового товару та використовувалася ТОВ "Речі" при формування спірних замовлень, судом апеляційної інстанції встановлено, що найменування, асортимент, штрих-код, УКТЗЕД, кількість та ціна товару також відрізняються та не відповідають тому товару, який зазначено у замовленнях позивача.

Тобто, перелік товару, який замовлявся позивачем на підставі спірних замовлень, не відповідає ані тому переліку товару, який зазначено у погодженій між сторонами в специфікації №1 (додаток №1) до договору, ані тому переліку товару, про який зазначено у вищевказаній (новій) специфікації, яка не була погоджена сторонами.

Відповідач у відзиві на позовну заяву вказує, що ним не були заплановані поставки іншої номенклатури товарів, ніж передбаченої у специфікації №1 до договору, оскільки виробництво товарів має плановий характер і поставка великої кількості товарів, які взагалі не були заплановані сторонами, та у скорочений термін, що передбачений договором, для ТОВ "4Профі" є фізично неможливим.

На підтвердження обізнаності відповідача щодо правомірності зроблених позивачем замовлень, ТОВ "Речі" також посилається на листи та документи, отримані електронною поштою від представників відповідача, а саме:

- відповідь на замовлення №УПЧМ0028258 від 06.11.2023, відправлену з електронної поштової адреси ;

- відповідь на замовлення № УПЧМ0029219 від 20.11.2023, відправлену з електронної поштової адреси sаlе;

- відповідь на замовлення №УПЧМ0032471 від 18.12.2023, відправлену з електронної поштової адреси , надіслано позивачу скан-копію листа від 20.12.2023 (з відображенням підпису і печатки відповідача);

- інші документи, відправлені з адреси ;

- специфікації, відправлені з на електронні адреси uа, .

Апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що вищевказані листи та документи не є неналежними підтвердженням направлення замовлення покупцем, з огляду на таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст. 96 ГПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо). Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством.

Згідно із ч. 1 ст. 7 цього Закону оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.06.2023 у справі №916/3027/21 зазначила, що електронний доказ - це будь-яка інформація в цифровій формі, що має значення для справи. Повідомлення (з додатками), відправлені електронною поштою чи через застосунки-месенджери, є електронним доказом, який розглядається та оцінюється судом відповідно до ст. 86 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням у сукупності з іншими наявними у матеріалах справи доказами.

Також Велика Палата Верховного Суду у цій постанові вказала, що слід враховувати, що суд може розглядати електронне листування між особами у месенджері (як і будь-яке інше листування) як доказ у справі лише в тому випадку, якщо воно дає можливість суду встановити авторів цього листування та його зміст. Відповідні висновки щодо належності та допустимості таких доказів, а також обсяг обставин, які можливо встановити за їх допомогою, суд робить у кожному конкретному випадку із врахуванням всіх обставин справи за своїм внутрішнім переконанням, і така позиція суду в окремо взятій справі не може розцінюватися як загальний висновок про застосування норм права, наведених у ст. 96 ГПК України, у подібних правовідносинах.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що в ході розгляду справи позивач надав суду роздруківку з електронної пошти, з якої вбачається факт листування щодо відправлення та отримання специфікацій та відповіді на замовлення між користувачами електронних поштових адрес та .

Дослідивши подане позивачем електронне листування, колегія суддів зазначає про відсутність можливості встановити авторів (сторін) зазначеного листування, оскільки позивачем не доведено, що особа - користувач електронної поштової адреси є працівником чи уповноваженою особою ТОВ "4Профі" або взагалі будь-яким чином пов`язана з відповідачем.

Як вже зазначалося, відповідач заперечує факт отримання від позивача та погодження будь-яких інших специфікацій із новим переліком (номенклатурою) товару.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що з наявних у матеріалах справи доказів неможливо достеменно встановити та позивачем не доведено, що вказана адреса електронної пошти (), з якої надсилались листи та документи, використовувались саме відповідачем та для ведення ділового листування, як про це стверджує позивач, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які інші офіційні листи, які б стосувалися договору поставки та надсилались від імені ТОВ "4Профі" замовнику з електронної адреси , тоді як умовами договору поставки чітко визначено лише одну електронну адресу відповідача , при цьому не передбачено листування через вказану електронну адресу ().

З урахуванням наведеного, судом першої інстанції обґрунтовано відзначено, що автори листування, яких можливо встановити та ідентифікувати як уповноважених на таке листування представників позивача і відповідача чітко встановлені за домовленістю сторін у додатку №3 до договору.

Отже, електронне листування та документи, які були направлені та/або отримані не з визначених у додатку №3 до договору електронних адрес (відповіді на замовлення, листи, специфікації та інше), не можуть розглядатись та оцінюватися судом як доказ у справі, оскільки неможливо встановити авторів цього листування.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, оцінивши наявні у справі докази як кожен окремо, так і у їх сукупності, дійшов висновку, що позивачем належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 76, 77 ГПК України не доведено факту неналежного виконання відповідачем обумовленого договором поставки зобов`язання, як і не спростовано відсутність у ТОВ "4Профі" обов`язку виконати усі замовлення позивача у зв`язку з неузгодженням асортименту, ціни та кількості товару, зазначеного у цих замовленнях, як це передбачено умовами договору.

Суд першої інстанції також обґрунтовано врахував й те, що протягом строку дії договору поставки, починаючи з 21.07.2023 по 31.12.2023, сторонами у рамках цього договору не було вчинено жодної господарської операції, чим додатково підтверджується той факт, що відповідач не погоджував зміну умов договору щодо отримання позивачем нового товару за не підписаними специфікаціями.

Доводи апеляційної скарги позивача жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, та не доводять неправильність чи незаконність прийнятого судового рішення.

Таким чином, оскільки доводи заявника апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оскаржуваному судовому рішенні висновки відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим апеляційна ТОВ "Речі" задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Харківської області від 02.04.2024 у справі №922/693/24 підлягає залишенню без змін.

З огляду на те, що апеляційна скарга залишається без задоволення, відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за її подання покладається судом на скаржника.

Керуючись ст. 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Речі" на рішення Господарського суду Харківської області від 02.04.2024 у справі №922/693/24 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 02.04.2024 у справі №922/693/24 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені ст. 286 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 07.06.2024.

Головуючий суддя Н.О. Мартюхіна

Суддя Н.В. Гребенюк

Суддя І.А. Шутенко