ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" травня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/407/24
Господарський суд Одеської області у складі судді Погребної К.Ф. при секретарі судового засідання Фатєєвій Г.В. розглянувши заяву від 20.05.2024р. за вх. №2-839/24 Товариства з обмеженою відповідальністю "В.С. ПРОЕКТ" про прийняття додаткового рішення щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу по справі №916/407/24
про зобов`язання вчинити певні дії
Від позивача: Фірсов В.Д. ордер;
Від відповідача: Тарановський Р.В. довіреність;
Рішенням господарського суду від 15.05.2024р. позов Товариства з обмеженою відповідальністю "В.С. ПРОЕКТ" до Комунального некомерційного підприємства "Одеський регіональний клінічний противопухлинний центр" Одеської обласної ради" про зобов`язання вчинити певні дії був задоволений повністю. Зобов`язано Комунальне некомерційне підприємство Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр Одеської обласної ради прийняти від Товариства з обмеженою відповідальністю В.С. Проект проектну документацію та супровідні документи, розроблені Товариством з обмеженою відповідальністю В.С. Проект на виконання Договору від 24.04.2023 р. № 08-0423 на виконання робіт з виготовлення проектно-кошторисної документації.

20.05.2024р. до Господарського суду Одеської області надійшла заява від Товариства з обмеженою відповідальністю "В.С. ПРОЕКТ" про прийняття додаткового рішення щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 62 921,25грн..

Ухвалою суд від 21.05.2024р. розгляд заяви було призначено в засіданні суду.

23.05.2024р. за вх. №20884/24 до суду від відповідача надійшли письмові заперечення на заяву про прийняття додаткового рішення, згідно яких проти заяви заперечує та зазнає що заявлена сума витрат на правову допомогу в розмірі 62 921,25 грн., є недоведеною та не відповідає критерію розумності їхнього розміру з урахуванням чого в задоволенні заяви просить суд відмовити.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "В.С. ПРОЕКТ" про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов висновку про таке:

Відповідно до ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Відповідно до положень ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно з положеннями пункту 4 статті 1, частини третьої статті 27 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

З огляду на предмет договору про надання правової допомоги, об`єктом оплати за договором є надані адвокатом юридичні послуги, зокрема, у зв`язку із вирішенням спору в суді.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим, згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 123 зазначеного Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

У відповідності до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як встановлено судом, 13.06.2023 між позивачем та Адвокатським об`єднанням АС Лігал було укладено Договір про надання правової допомоги № 108, згідно з яким клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надати за гонорар правову допомогу у порядку та умова, визначених цим договором.

19.01.2024р. між позивачем та Адвокатським об`єднанням АС Лігал було укладено Додаткову угоду №2 до Договору про надання правової допомоги №108 від 13.06.2023р., п. 1 якої передбачено, що на виконання умов договору про надання правової допомоги №108 від 13.06.2023р. сторони додатково визначили форму та вартість надання правової допомоги, а також порядок формування гонорару, зокрема, надання правової допомоги щодо представництва інтересів Клієнта в господарському спорі про зобов`язання КНП «Одеський регіональний клінічний противопухлинний центр" вчинити певні дії, а саме прийняти проектну документацію в межах Договору №08-0423 від 24.04.2023р. відповідно до фактично витрачених робочих годин 150доларів США на годину.

Пунктом 3 Додаткової угоди №2 передбачено, що строк оплати - 90 днів з моменту підписання Акту прийому-передачі наданої правової допомоги.

Згідно з Звітом від 16.05.2024 про надану правову допомогу Адвокатське об`єднання АС Лігал у період з 20.01.2024р. по 15.05.2024р. виконало наступні дії з представництва інтересів ТОВ «В.С.Проект» в господарському суді у справі №916/407/24 у відповідно до Договору про надання правової допомоги №108 від 103.06.2023р., а саме:

1. 20.01.2024р. -01.02.2024р. підготовка та направлення позовної заяви 4 год;

2. 23.02.2024р.-01.03.2024р. складання та направлення відповіді на відзив 2 год;

3. 06.03.2024р. відвідування судового засідання в Господарському суду Одеської області у справі №916/407/24 (з урахування дороги до суду) 0,5год;

4. 20.03.2024р. відвідування судового засідання в Господарському суду Одеської області у справі №916/407/24 (з урахування дороги до суду) 0,5год;

5. 17.04.2024р. відвідування судового засідання в Господарському суду Одеської області у справі №916/407/24 (з урахування дороги до суду) 1год;

6. 08.05.2024р. відвідування судового засідання в Господарському суду Одеської області у справі №916/407/24 (з урахування дороги до суду) 1год;

7. 15.03.2024р. відвідування судового засідання в Господарському суду Одеської області у справі №916/407/24 (з урахування дороги до суду) 1год 30хв.;

Всього: 10год 30хв.

16.05.2024р. між сторонами було підписано Акт прийому-передачі наданої правової допомоги за Договором №108 від 16.05.2024р., згідно якого відповідно до звіту про надану правову допомогу від 16.05.2024р., осяг фактично наданих послуг складає 10год. 30хв., вартість послуг представництва інтересів Клієнта у Господарському суді Одеської області у справі №916/407/24 становить 1575 доларів США, що за визначеним сторонами в Договорі курсом складає 62 921,25грн.

За змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц звернула увагу не те, що: 1) при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін; 2) розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу; 3) саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони

Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 26.02.2015 у справі Баришевський проти України (пункт 95), від 26.02.2015 у справі Двойних проти України (пункт 80), заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду сформулювала висновок щодо застосування норм права при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правову допомогу, зокрема, зазначивши, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись ч. 5-7, 9 ст. 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Дослідивши заяву позивача про розподіл судових витрат, проаналізувавши звіт та акт надання послуг від 16.05.2024, застосовуючи зазначені вище критерії розумності розміру заявлених позивачем до відшкодування витрат на оплату послуг адвоката, їх необхідності та співмірності зі складністю справи і виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг, враховуючи всі аспекти та характер спірних правовідносин у справі та виходячи із загальних засад господарського законодавства щодо принципів диспозитивності, змагальності сторін, рівності усіх учасників, господарський суд з урахуванням критерію реальності, дійсності, необхідності, розумності їх розміру, суд дійшов висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу в сумі 62 921,25грн., є необґрунтованими.

Так суд вказує, що вказані в пунктах 1, 2 звіту послуги із підготовки та направлення позовної заяви та складання та направлення відповіді на відзив що загалом складає 6 год є значно завищеною, оскілки як встановлено судом в рамках судовій справі № 916/19/24 ( суддя Літвінова В.В.) позивачем було подано зустрічну позовну заяву про зобов`язання Комунального некомерційного підприємства «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр" Одеської обласної ради», прийняти від Товариства з обмеженою відповідальністю «В.С.ПРОЕКТ» проектну документацію та супровідні документи, розроблені Товариством з обмеженою відповідальністю «В.С.ПРОЕКТ» на виконання Договору від 24.04.2023 року №08-0423, яка ухвалою Господарського суду Одеської області від 31.01.2024 по справі № 916/19/24 була повернута заявнику. Крім того подана в рамках дійсної справи відповіді на відзив повністю дублює відзив на позовну заяву в справі №916/19/24. Отже на переконання суду позивачу на було необхідності витрачати 6 годи для підготування відповідних документів, та з урахування наведених обставин об`єктивно витрачений час складає 3 год. що становить 450дол. США. та по курсу складає 17977,50грн.

При цьому, щодо заявлених витрат стосовно участі адвоката у п`яти судових засіданнях по справі, суд враховує, що жодного разу явка сторін у судове засідання при розгляді справи №916/407/24 обов`язковою не визнавалась.

Оскільки договором встановлено гонорар адвоката, суд оцінює співмірність таких витрат через співвідношення суми гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів (їх складності та необхідності), кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом.

Так, суд вважає заявлена сума витрат за участь в судових засіданнях в розмірі 645 доларів США, що по курсу складає 25767,75грн невідповідає критеріям розумності та є значно завищеним розміром гонорару адвоката з урахуванням рівня складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі та пропорційності по відношенню до сторін та предмету спору, з урахування чого витрати за участь в судових засідання підграють частковому задоволенню по 2 000грн. за кожне засідання суду.

Враховуючи вищевикладене, розглянувши заяву представника позивача про розподіл судових витрат, оцінивши додані до заяви докази, враховуючи принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, з урахуванням принципу справедливості, верховенства права та встановлення, що розмір гонорару, визначений позивачем та його адвокатом щодо деяких послуг, є завищеним щодо відповідача, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви та стягнення з відповідача на користь позивача 27 977,50грн витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 129, 244, 254-255 Господарського процесуального кодексу України суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "В.С. ПРОЕКТ" від 20.05.2024р. за вх. №2-839/24 про прийняття додаткового рішення щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу по справі №916/407/24 задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального некомерційного підприємства "Одеський регіональний клінічний противопухлинний центр" Одеської обласної ради" (65005, м. Одеса. вул. Нежданової, буд. 32, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "В.С. ПРОЕКТ" (65009, м. Одеса, пров. Світлий, 3, ) витрати на правову допомогу в сумі 27 977 (двадцять сім тисяч дев`ятсот сімдесят сім)грн. 50коп.

3. В іншій частині відмовити.

Додаткове рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повне додаткове рішення складено 03.06.2024р.

Суддя К.Ф. Погребна