ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"03" червня 2024 р. м. Київ Справа № 911/1370/24

Суддя Бабкіна В.М., розглянувши позовну заяву і додані до неї документи

за позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 17-А)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕРІДОН» (08310, Київська обл., Бучанський (Києво-Святошинський) р-н, с. Петропавлівська Борщагівка (з), вул. Черкаська, буд. 26)

та до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЮКСІОН ТРЕЙД» (49064, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Кам`янська, буд. 36)

про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 1710/1-2022 від 17.10.2022 р.,

встановив:

До Господарського суду Київської області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Дніпропетровській області б/н від 28.05.2024 р. (вх. № 2846 від 29.05.2024 р.) до Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕРІДОН» та до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЮКСІОН ТРЕЙД» про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 1710/1-2022 від 17.10.2022 р. цілісного майнового комплексу, укладеного між ТОВ «ЛЮКСІОН ТРЕЙД» та ТОВ «НЕРІДОН».

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України, позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Позови у спорах за участю кількох відповідачів можуть пред`являтися до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання одного з відповідачів (ч. 2 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас, згідно з ч. 1 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Статтею 30 Господарського процесуального кодексу України встановлено правила виключної підсудності господарських справ.

Виключна підсудність - правило, відповідно до якого справа має бути розглянута тільки певним господарським судом. Виключна підсудність означає, що деякі категорії справ не можуть розглядатися за загальними правилами підсудності, а також за правилами альтернативної підсудності. У цих категоріях справ не допускається також договірна підсудність.

Згідно з ч. 3 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України встановлено виключну підсудність справ, що виникають зі спорів щодо нерухомого майна, які розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до ст. 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Цивільний кодекс України при класифікації речей як об`єктів цивільних прав поділяє речі на рухомі і нерухомі.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 р. № 911/2390/18 зроблено висновки, що за правилами чинного Господарського процесуального кодексу України виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у ч. 3 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

З аналізу логічної послідовності змін до формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю убачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.

Приймаючи дану постанову, Велика Палата Верховного Суду чітко визначила, що будь-який спір, предметом якого є нерухоме майно, яке, в свою чергу, не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення, розглядається за виключною підсудністю, за місцем знаходження такого нерухомого майна.

Отже, за правилами чинного Господарського процесуального кодексу України виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

До позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним; про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна; про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна; про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини (п. 5.13 постанови Верховного Суду від 17.05.2023 р. у справі № 925/1298/21).

Як встановлено судом, позивачем заявлено вимогу про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 1710/1-2022 від 17.10.2022 р., предметом якого є купівля-продаж цілісного майнового комплексу.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.10.2023 р., цілісний майновий комплекс, до складу якого входить промислова база загальною площею 744,40 кв.м та виробниче обладнання у кількості 82 одиниці, та який є предметом оспорюваного правочину, знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, с. Чумаки, вул. Садова, буд 3А.

З урахуванням наведеного, спір у даній справі стосується правовідносин, що пов`язані з нерухомим майном цілісним майновим комплексом, розташованим у Дніпропетровській області, а відтак позовна заява б/н від 28.05.2024 р. (вх. № 2846 від 29.05.2024 р.) Головного управління ДПС у Дніпропетровській області підлягає розгляду за правилами виключної підсудності в силу приписів ч. 3 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України Господарським судом Дніпропетровської області.

У відповідності з п. 1 ч. 1 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо, зокрема, справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Приписами ч. 3 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Керуючись ст.ст. 27, 29, 30, 31, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

Позовну заяву б/н від 28.05.2024 р. (вх. № 2846 від 29.05.2024 р.) Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕРІДОН» та до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЮКСІОН ТРЕЙД» про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 1710/1-2022 від 17.10.2022 р. про продаж цілісного майнового комплексу, укладеного між ТОВ «ЛЮКСІОН ТРЕЙД» та ТОВ «НЕРІДОН», передати за виключною підсудністю до Господарського суду Дніпропетровської області.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду оскаржується в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 03.06.2024 р.

Суддя В.М. Бабкіна