ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року Справа № 14/169-нр(915/1854/23)

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Ткаченко О.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Юженергобуд" (, 55001, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, Промзона, а/с 62)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурстехнобуд" (, 81100, Львівська область, м. Пустомити, вул. Грушевського, 8)

про: стягнення заборгованості в загальному розмірі 143288,82 грн.

у межах справи №14/169-нр про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Юженергобуд" ()

розпорядник майна: Ратинська Сталіна Вікторівна (54001, м. Миколаїв, вул. Маріупольська, 54-А, ел.пошта ІНФОРМАЦІЯ_1 )

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Юженергобуд" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою (вх. № 16343/23) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурстехнобуд" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за договором оренди.

В обґрунтування позову посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору оренди приміщень від 02.05.2019 № 1 ОР в частині своєчасного внесення орендної плати.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.12.2023 головуючим суддею у справі призначено суддю Ткаченка О. В.

В провадженні Господарського суду Миколаївської області перебуває справа № 14/169-нр про банкрутство ПрАТ "Юженергобуд" ().

Згідно ч. 1, абз. 1 ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Враховуючи зазначене, даний спір підлягає розгляду в межах справи № 14/169-нр про банкрутство ПрАТ "Юженергобуд" ().

На підставі викладеного ухвалою суду від 15.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами та провести розгляд справи поза межами встановленого ГПК України строку у розумний строк, тривалість якого обумовлюється введенням в Україні за указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, воєнного стану через військову агресію російської федерації проти України.; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов, оформленого згідно вимог ст. 165 ГПК України, та заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження - п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив, з урахуванням вимог ст. 166 ГПК України, - п`ять днів з моменту отримання відзиву на позов; встановлено відповідачу строк для подання заперечень, з урахуванням вимог ст. 167 ГПК України, - п`ять днів з моменту отримання відповіді на відзив.

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, відзиву на позов не надав, заперечень проти позову не висловив.

За правилами ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з приписами ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

Враховуючи те, що судом було надано достатньо часу для сторін для реалізації наданих їм процесуальних прав та обов`язків, суд, керуючись засадами рівності учасників судового процесу перед законом і судом, розумності строків розгляду справи, вважає обґрунтованим постановлення рішення в цій справі за наявними в ній матеріалами у розумний строк, тривалість якого обумовлюється введенням в Україні Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, воєнного стану через військову агресію Російської Федерації проти України.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

02 травня 2019 року за №1 ОР між приватним акціонерним товариством «Юженергобуд», як орендодавцем, та товариством з обмеженою відповідальністю «Ресурстехнобуд», як орендарем, був укладений договір оренди нерухомого майна, відповідно до умов якого орендодавець зобов`язався передати в строкове платне користування нерухоме майно - виробничі приміщення площею 120 кв.м, розташовані у м.Южноукраїнськ, промзона, а орендар зобов`язався прийняти майно та своєчасно оплачувати орендну плату та після припинення цього договору повернути орендоване майно орендодавцеві в належному стані.

Відповідно до умов п.3.1 договору, орендар після підписання акту приймання-передачі орендованого приміщення, вносить орендну плату на підставі рахунку, що виставляє орендодавець згідно з домовленість в сумі 6000,0 грн. за календарний місяць.

Згідно з умовами п.8.1 договору, за несвоєчасне перерахування або перерахування не в повному обсязі орендної плати з орендаря стягується на користь орендодавця пеня в розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожний день прострочення оплати платежу.

Майно було передано орендарю належним чином про що свідчить акт приймання приміщень від 02.05.2019.

Додатковою угодою №1 від 01.01.2020 строк дії договору був продовжений до 31.12.2020.

Орендар свої обов`язки зі сплати орендної плати не виконував належним чином, у зв`язку з чим за вказаним договором існує заборгованість з орендної плати в сумі 120000,0 грн.

Позивач 31.08.2023 за №702-2023 направив відповідачу відповідну претензію на сплату заборгованості за договором оренди з урахуванням втрат від інфляції, відсотків річних та пені.

Відповідач відповіді на претензію не надав, вимоги позивача залишив без розгляду та задоволення.

Вказане стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Згідно частин 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу (далі ЦК) України, зобов`язанням є правовідносини, у яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (зокрема, сплатити гроші), чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частина 1 ст. 626 ЦК України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу (далі ГК) України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ч. 1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічні положення містить ч. 1 ст. 526 ЦК України.

Частиною 7 статті 193 ГК України та статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається. Статтею 283 ГК України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності. Частиною 6 статті 283 ГК України передбачено, що до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цих кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Згідно ч. 1 ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частиною 1 ст. 795 ЦК України передбачено, що передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

Розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, контррозрахунок не наданий.

Судом перевірена арифметична вірність розрахунку заборгованості, та встановлено, що розмір заборгованості за договором у загальній сумі 120000,0 грн. є обґрунтованим.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі.

Окрім суми боргу, на підставі положень статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував (з урахуванням зупинення перебігу строку позовної давності з 12.03.2020 по 30.06.2023 на час дії карантину) та просить суд стягнути з відповідача збитки від інфляції за період з червня 2019 по грудень 2020 у сумі 6734,97 грн. та 3% річних за період з 02.06.2019р. по 31.12.2020р. в розмірі 6007,0 грн.

Суд перевірив надані розрахунки та вважає їх арифметично вірними.

У зв`язку з цим, позовні вимоги в цій частині обґрунтовані чинним законодавством, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі п. 8.1 договору яким передбачена відповідальність сторін за невиконання умов договору, в тому числі за порушення строків сплати, позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за період з 01.06.2019р. по 31.12.2020р. яка за його розрахунком становить 10546,85 грн.

Перевіривши надані розрахунки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані чинним законодавством, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд виходить з того, що, згідно ст. 129 ГПК України, у разі задоволення позову, судовий збір підлягає покладенню на відповідача.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 236-238 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурстехнобуд" (, 81100, Львівська область, м. Пустомити, вул. Грушевського, 8) на користь Приватного акціонерного товариства "Юженергобуд" (, 55001, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, Промзона, а/с 62) 120000,0 грн. основного боргу, 6734,97 грн. втрат від інфляції, 6007,0 грн. відсотків річних, 10546,85 грн. пені та 2684,0 грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржено до Південно-Західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Миколаївської області протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 06.06.2024.

Суддя О.В. Ткаченко