ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"04" червня 2024 р. м. Ужгород Справа № 907/911/23 (907/508/24)

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС СИСТЕМ НВ", м. Іршава, (вх. №02.3.1-05/542/24 від 20.05.2024 р.) про вжиття заходів забезпечення позову

Особи, які можуть отримати статус учасника справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС СИСТЕМ НВ», м. Іршава відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКИЙ СТРУМ», м. Київ

у межах справи №907/911/23

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС СИСТЕМ НВ", м. Іршава, (ідентифікаційний код: 44518634)

про банкрутство

За участю представників: не викликались

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС СИСТЕМ НВ", м. Іршава, (ідентифікаційний код: 44518634) звернулось до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство у зв`язку з загрозою неплатоспроможності.

Боржником у заяві зазначено про призначення розпорядником майна арбітражного керуючого Череватого Любомира Богдановича, РНОКПП НОМЕР_1 , свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого №313 від 28.02.2013 р.

В матеріалах заяви міститься згода арбітражного керуючого Череватого Любомира Богдановича, РНОКПП НОМЕР_1 , свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого №313 від 28.02.2013 р. на виконання повноважень розпорядника майна по справі.

05.10.2023 року боржником подано суду копію договору про оплату послуг арбітражного керуючого №14-09-2023/1 від 14.09.2023 року.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області 09.10.2023 було прийнято заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство до розгляду. Підготовче засідання призначено на 31.10.2023 р. Викликано для участі у судовому засіданні представників заявника та арбітражного керуючого Череватого Любомира Богдановича, РНОКПП НОМЕР_1 , свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого №313 від 28.02.2013 р. Зобов`язано заявника надати у засідання суду оригінали документів, копії яких приєднано до поданої ним заяви, а також додаткові відомості (за їх наявності), необхідні для вирішення питання про відкриття провадження у справі про банкрутство. Заборонено власнику майна (органу, уповноваженому управляти майном) боржника та товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС СИСТЕМ НВ", м. Іршава, (ідентифікаційний код: 44518634) приймати рішення про ліквідацію, реорганізацію боржника, а також відчужувати основні засоби.

Заявником 31.10.2023 року надіслано клопотання про відкладення підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 31.10.2023 р. відкладено підготовче засідання на 21.11.2023 року.

На дату судового засідання від арбітражного керуючого Череватого Любомира Богдановича надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання через неможливість прибути у зв`язку з зайнятістю в апеляційній інстанції.

Ухвалою суду від 21.11.2023 р. відкладено підготовче засідання на 30.11.2023 року.

Ухвалою суду від 30.11.2023 р. відкрито провадження у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС СИСТЕМ НВ" (90100, Закарпатська обл., Хустський район, місто Іршава, вул. Карпатської Січі, буд. 25, код в ). Уведено мораторій на задоволення вимог кредиторів товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС СИСТЕМ НВ" ( 90100, Закарпатська обл., Хустський район, місто Іршава, вул. Карпатської Січі, буд. 25, код в ). Уведено процедуру розпорядження майном товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС СИСТЕМ НВ" (90100, Закарпатська обл., Хустський район, місто Іршава, вул. Карпатської Січі, буд. 25, код в ). Призначено розпорядником майна товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС СИСТЕМ НВ" арбітражного керуючого Череватого Любомира Богдановича, (79005, м. Львів, вул.. Івана Франка,22, РНОКПП НОМЕР_1 , свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого №313 від 28.02.2013 р.). Встановлено оплату послуг арбітражному керуючому Череватому Любомиру Богдановичу (свідоцтво №313 від 28.02.2013 р.) у розмірі трьох мінімальних заробітних плат за кожен місяць виконання повноважень за рахунок коштів заявника. Заборонено боржнику та власнику майна (органу, уповноваженому управляти майном) боржника приймати рішення щодо реорганізації боржника, а також відчужувати основні засоби та предмети застави (у разі наявності). Встановлено розпоряднику майна боржника строк до 15.01.2024 для подачі до Господарського суду Закарпатської області відомостей про результати розгляду вимог кредиторів (письмові нормативно-обґрунтовані пояснення щодо складеного реєстру по кожному з кредиторів, витяги з державних реєстрів заборон щодо майна боржника, а також, при наявності, письмові заперечення боржника щодо вимог кредиторів), реєстру вимог кредиторів відповідно до норм наказу Міністерства економіки України "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо заповнення реєстру вимог кредиторів" від 02.07.2010 № 788, а також доказів повідомлення кредиторів про дату проведення попереднього засідання суду. Визначено дату проведення попереднього судового засідання у справі на 15.01.2024 о 10:00. Засідання відбудеться у приміщенні суду за адресою: м. Ужгород, вул. Коцюбинського, 2а, в залі судових засідань №5. Встановлено розпоряднику майна боржника строк до 15.01.2024 для проведення інвентаризації майна боржника. Офіційно оприлюднено повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС СИСТЕМ НВ" (90100, Закарпатська обл., Хустський район, місто Іршава, вул. Карпатської Січі, буд. 25, код в ) у встановленому законодавством порядку. Зобов`язано розпорядника майна боржника виконати вимоги п. 3 ст. 44 Кодексу України з процедур банкрутства, докази чого надати суду.

20.05.2024 р. через систему «Електронний суд» до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС СИСТЕМ НВ", м. Іршава, надійшла заява про забезпечення позову до подання позовної заяви у якій заявник просить суд до пред`явлення позову вжити заходи забезпечення позову шляхом: накладення арешту на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКИЙ СТРУМ» (код в , місцезнаходження: 01133, місто Київ, вул. Алмазова Генерала, будинок 18/7), що знаходяться на всіх банківських рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКИЙ СТРУМ», а також на все рухоме майно та майнові права, що належать ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ СТРУМ» у межах ціни позову - 19 799 042,82 грн. (дев`ятнадцять мільйонів сімсот дев`яносто дев`ять тисяч сорок дві гривні 82 коп.).

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

За змістом частини другої статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Частинами першою, другою статті 4 ГПК України встановлено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Такими превентивними передбаченими законом заходами запобігання правопорушення є, зокрема, заходи забезпечення позову визначені главою 10 розділу І ГПК України.

Згідно із частиною першою статті 138 ГПК України заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Системний аналіз наведених норм процесуального закону свідчить, що право особи на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду, в тому числі додержання правил юрисдикції у господарських судах.

Отже, розгляд заяви та вжиття заходів забезпечення позову здійснюються виключно судом, компетентним розглядати спір по суті. При цьому першочерговим при надходженні на розгляд суду заяви про забезпечення позову є надання оцінки щодо порядку звернення з нею до суду за умови дотримання яких здійснюється її розгляд по суті.

У постанові Верховного Суду від 14 січня 2021 року в справі № 910/3414/20 зазначено, що при поданні заяви про забезпечення позову до його подання, суд фактично перебуває у ситуації, коли його можливості щодо оцінки розумності, співмірності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову є обмеженими внаслідок того, що інформація щодо предмету та підстав позову, учасників справи, необхідності застосування обраного заявником заходу забезпечення позову, обґрунтованості доводів щодо істотного ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача базується виключно на доводах заявника та фактично їх відповідність можливо перевірити в повному обсязі лише після відкриття провадження у справі та початку розгляду позовних вимог.

В зазначених умовах суд повинен звертати особливу увагу дотримання заявником вимог процесуального законодавства з метою забезпечення балансу між дотриманням процесуальних прав заявника, потенційних учасників справи та недопущення зловживання процесуальними правами, зокрема дотримання вимог щодо підсудності та оцінки аргументів заявника.

Частиною шостою статті 12 ГПК України встановлено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

21.10.2019 з набранням чинності Кодексом України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), втратив чинність Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

У пункті 4 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону про банкрутство.

Відповідно до частини першої статті 7 КУзПБ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення. У разі якщо відповідачем у такому спорі є суб`єкт владних повноважень, суд керується принципом офіційного з`ясування всіх обставин у справі та вживає визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів, з власної ініціативи (частина друга статті 7 КУзПБ).

Тобто, частина друга статті 7 КУзПБ визначає підсудність спорів одному господарському суду, який акумулює спори стороною в яких є боржник;

Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97 проти України» від 21.10.2010).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.06.2021 у справі № 916/585/18 (916/1051/20), з питання застосування приписів статті 7 КУзПБ щодо розгляду спорів стороною в яких є боржник немайнового характеру в межах справи про банкрутство, звернула увагу на те, що якщо наслідком задоволення вимоги, заявленої у справі, стороною якої є особа, щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство, може бути зміна розміру або складу ліквідаційної маси боржника, таку справу слід розглядати у межах справи про банкрутство на підставі статті 7 КУзПБ, а спір є майновим у розумінні положень цього Кодексу.

Верховний Суду у своїх судових рішеннях неодноразово вказував на те, що процедура банкрутства являє собою складний механізм, що відповідно до спеціального законодавства, поєднує в собі як розгляд процедурних питань, пов`язаних заме з здійсненням провадження у справі про банкрутство, так і вирішення спорів, стороною в яких є боржник, які розглядаються за позовом сторони, тобто в позовному провадженні, тим судом, який відкрив провадження у справі про банкрутство, оскільки наслідком задоволення вимоги, заявленої у справі, стороною якої є особа, щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство, може бути зміна розміру або складу ліквідаційної маси боржника.

За правовою позицією Великої Палати Верховного Суду наведеною у постанові від 18.02.2020 у справі № 918/335/17, судові рішення у процедурі банкрутства можна поділити на дві групи:

Одна з них стосується не вирішення спорів, а розв`язання специфічних питань, притаманних саме процедурам банкрутства, тобто непозовному провадженню: про відкриття провадження у справі про банкрутство, про припинення дії мораторію щодо майна боржника, про закриття провадження у справі про банкрутство, про затвердження плану санації, про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, про призначення керуючого санацією, ліквідатора тощо.

Друга група стосується виключно вирішення спорів. До неї належать судові рішення щодо розгляду спорів, стороною в яких є боржник. Такі спори розглядаються за позовом сторони, тобто в позовному провадженні. Хоча вони вирішуються тим судом, який відкрив провадження у справі про банкрутство, ці спори не стосуються непозовного провадження, яке врегульоване Кодексом України з процедур банкрутства, а тому регламентуються правилами про позовне провадження, встановленими у Господарському процесуальному кодексі України.

За приписами ч. 1 ст. 27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Разом з тим, частиною 13 ст. 30 ГПК України встановлено виключну підсудність справ, передбачених пунктами 8 та 9 частини першої статті 20 цього Кодексу, які розглядаються господарським судом за місцезнаходженням боржника.

До таких категорій справ віднесено справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України, а також справи за заявами про затвердження планів санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство.

У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року в справі № 442/4490/18.

З урахуванням спрямованості Кодексу України з процедур банкрутства, яким передбачено концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство, заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС СИСТЕМ НВ", м. Іршава, (вх. №02.3.1-05/542/24 від 20.05.2024 р.) про вжиття заходів забезпечення позову підлягає розгляду в Господарському суді Закарпатської області.

Розглянувши подану заяву про забезпечення позову, суд вважає, що вона підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

За приписами статті 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статті 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 137 ГПК України передбачено, що позов забезпечується, у тому числі накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною відповідачу вчиняти певні дії та забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання (пункти 1, 2, 4).

Частинами 1, 3 статті 138 ГПК України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа. У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

За змістом статті 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Тобто, за приписами чинного господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до пред`являння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Наразі, суд зазначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. При зверненні до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти відповідача, заявник зобов`язаний надати докази того, що запропонований захід до забезпечення позову дійсно може виключити можливість невиконання або утруднення виконання судового рішення.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову.

Заявник, звертаючись із заявою про забезпечення позову вказує, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Електротрейдінг Груп» (далі також ТОВ «ЕТГ») та ТОВ «Український струм» було укладено договір про участь у балансуючій групі №БГ-23/0589 від 01.03.2023 р. 04.12.2023 р. між ТОВ «ЕТГ» та ТОВ «Український струм» було укладено додаткову угоду №2 до договору про участь у балансуючій групі №БГ-23/0589 від 01.03.2023 р. Відповідно до п.1 ДУ №2 від 04.12.2023 р., Сторони вирішили з 01.01.2024 викласти Договір разом із додатками до нього у новій редакції. Згідно з п.2 ДУ №2 від 04.12.2023 р., Сторони погодили, що умови Договору в редакції цієї Додаткової угоди застосовуються до розрахункових періодів, які настають після 01.01.2024. Розрахунки за розрахункові періоди, що передують 01.01.2024, здійснюються згідно умов Договору, які були чинні до 01.01.2024. Відповідно до п.1.1. договору №БГ-23/0589 від 01.03.2023 р., Сторони об`єднались у БГ та визначили ТОВ «ЕТГ» - СВБ БГ. Згідно з п.1.2. договору №БГ-23/0589 від 01.03.2023 р., за умовами цього Договору, СВБ зобов`язується: нести перед ОСП фінансову відповідальність за небаланси ЕЕ БГ, до складу якої увійшов Учасник; врегульовувати небаланси Учасника; здійснювати купівлю-продаж ЕЕ в обсязі небалансів, обумовлених учасниками БГ; надавати Учаснику послуги з адміністрування ФГ, а Учасник зобов`язується: нести фінансову відповідальність за свої небаланси ЕЕ перед СВБ; здійснювати купівлю-продаж у СВБ ЕЕ в обсязі своїх небалансів; оплачувати СВБ послуги з адміністрування ФГ. Відповідно до п.5.1. договору №БГ-23/0589 від 01.03.2023 р., визначення вартості та обсягів небалансів здійснюється відповідно до Розділу 4 цього Договору з використанням даних, що містяться в СУР/MMS у будь-який момент (за вибором СВБ) в період з 16 по 18 число (включно) місяця, наступного за розрахунковим місяцем. Згідно п.5.3. договору №БГ-23/0589 від 01.03.2023 р., в період з 16 по 18 число (включно) місяця, наступного за розрахунковим місяцем, СВБ формує та направляє Учаснику БГ підписаний зі своєї сторони Акт НБ. Відповідно до п.5.4. договору №БГ-23/0589 від 01.03.2023 р., акт НБ є підставою для здійснення Сторонами розрахунків за придбану ЕЕ. Згідно п.7.3. договору №БГ-23/0589 від 01.03.2023 р., учасник оплачує вартість ЕЕ на підставі Акту НБ протягом 3 (трьох) робочих днів з дати його направлення СВБ Учаснику в електронному вигляді, а якщо СВБ не здійснювала направлення такого акту в електронному вигляді - з дати його отримання Учасником на паперовому носії інформації.

За доводами заявника, станом на момент звернення до суду з даною заявою про забезпечення позову, у Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКИЙ СТРУМ», м. Київ виникла заборгованість за розрахунковий період квітень 2024 р. згідно умов договору №БГ-23/0589 від 01.03.2023 р. яка становить 19 799 042, 82 грн.

Разом з тим, заявник стверджує, що починаючи з травня 2024 р. ТОВ «Український струм» почало вчиняти дії, які свідчать про відсутність у даного товариства наміру здійснити сплату заборгованості згідно договору №БГ-23/0589 від 01.03.2023 р., акту №ВН-2024/04-44378553 від 30.04.2024 р. та рахунку на оплату №ВН1-24/04-44378553 від 16.05.2024 р.

Не дивлячись на те, що згідно п.7.3. договору №БГ-23/0589 від 01.03.2023 р., відповідач повинен був сплатити на користь ТОВ «ЕТГ» вартість електричної енергії за розрахунковий період квітень 2024 р. не пізніше 21.05.2024 р., станом на момент звернення до суду з даною заявою про забезпечення позову відповідач без надання будь-яких пояснень вніс з простроченням оплати суму в загальному розмірі 10 000 000, 00 грн., не доплативши за вказаний розрахунковий період суму заборгованості в розмірі 19 799 042,82 грн.

Водночас, 29.05.2024 р. між ТОВ «ЕТГ» та ТОВ «Український струм» було укладено договір про відступлення права вимоги №24/0844 від 29.05.2024 р., згідно з п.1.1. якого, в порядку та на умовах визначених цим Договором, Первісний кредитор відступає, а Новий кредитор набуває право вимоги за Основним договором на залишок заборгованості в розмірі 19 799 042, 82 грн.

Відповідно до п.1.2. договору про відступлення права вимоги №24/0844 від 29.05.2024 р., під Основним договором Сторони розуміють договір №БГ-23/0589 про участь у балансуючій групі від 01.03.2023 р. укладений між Первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКИЙ СТРУМ».

А відтак, станом на сьогодні право вимоги про сплату 19 799 042,82 грн. згідно акту №ВН-2024/04-44378553 від 30.04.2024 р. та рахунку на оплату №ВН1-24/04-44378553 від 16.05.2024 р. за договором №БГ-23/0589 від 01.03.2023 р. наявне у заявника - ТОВ «Бізнес Систем НВ».

Так, згідно зі статями 73, 74, 77, 79 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина 1 статті 236 ГПК України).

Надавши оцінку обґрунтованості доводів заявника, врахувавши наведені вище обставини та дослідивши надані докази, суд прийшов до висновку про наявність достатніх підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти до набрання рішенням суду, ухваленого за результатами розгляду позовної заяви, законної сили.

Крім того, суд зазначає, що при вирішенні питання про забезпечення позову суду слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Судом також враховано, що заходи забезпечення позову є тимчасовими до вирішення спору по суті, з метою зупинення вчинення дій, які матимуть відповідні юридичні наслідки, що можуть істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів, за захистом яких позивач звернувся до суду.

З огляду на викладене, враховуючи предмет та підстави позову та приймаючи до уваги, що обраний позивачем захід у вигляді накладення арешту на грошові кошти відповідача, спрямований на ефективний захист та поновлення порушених прав і може забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову, суд приходить до висновку про обґрунтованість поданої заяви в частині накладення арешту на грошові кошти ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ СТРУМ», м. Київ в межах суми позовних вимог.

Позивач в поданій заяві про забезпечення позову просить суд також накласти арешт на все рухоме майно та майнові права, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКИЙ СТРУМ».

Судом встановлено, що предметом позовних вимог у справі є стягнення грошових коштів за договором; водночас заявник (позивач) просить забезпечити позов шляхом накладення арешту в тому числі на рухоме майно відповідача, яке не є спірним. Тобто в цьому випадку відсутній зв`язок між обраним позивачем заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги у справі, оскільки накладення арешту на майно має стосуватися майна, яке належить до предмета спору.

Крім того, позивачем не подано доказів на підтвердження відсутності грошових коштів на банківських рахунках відповідача станом на момент звернення із заявою про забезпечення позову.

Суд зазначає, що за умови неможливості встановити достатність чи недостатність грошових коштів, що належать відповідачам, і які знаходяться на всіх їх рахунках в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах для задоволення вимог про стягнення 19 799 042,82 грн., не можна стверджувати як про доцільність накладення арешту на майно відповідача, так і про те, що у разі задоволення позову вимоги позивача будуть задовольнятись саме за рахунок майна відповідача.

За таких обставин вимоги заявника, наведені в заяві про забезпечення позову, щодо накладення арешту на майно відповідача не співвідносяться з предметом позову.

Разом з тим, суд зазначає, що зі змісту заяви позивача про забезпечення позову не вбачається реальної загрози невиконання чи утруднення виконання відповідачем можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки жодного документального підтвердження та інформації щодо того, що відповідачем здійснюються дії спрямовані на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду такі як: реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації; витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, тощо.

При цьому, сам по собі факт порушення відповідачами своїх грошових зобов`язань перед позивачем у розумінні приписів Господарського процесуального кодексу України не є підставою для застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача, оскільки такі заходи застосовуються не в залежності від наявності у відповідача заборгованості, а в залежності від наявності належних та допустимих доказів на підтвердження того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про часткове задоволення в частині вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача в межах ціни позову.

При цьому, суд, з врахуванням приписів статті 141 ГПК України, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність обставин, з якими законодавець пов`язує необхідність застосування зустрічного забезпечення.

Відповідно частині 6 статті 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає, зокрема, вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Згідно ст. 141 Господарського процесуального кодексу України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Крім того, відповідно до частин 1, 4 статті 141 ГПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання.

Заявником у поданій заяві зазначається про відсутність підстав для вжиття зустрічного забезпечення.

Водночас, за змістом диспозитивної норми статті 141 ГПК України пред`явлення особі, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, вимог забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення), є правом, а не обов`язком господарського суду (наведена правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.07.2018 по справі №916/2851/17 та від 26.11.2018 у справі №904/2925/18), так само як і питання зустрічного забезпечення може бути вирішено судом в ухвалі про зустрічне забезпечення позову, винесеній за результатами розгляду клопотання відповідача про зустрічне забезпечення, що відповідає принципу змагальності сторін, закріпленому статтею 13 цього Кодексу.

Відтак, у даному випадку незазначення в даній ухвалі про вирішення питання зустрічного забезпечення не можна вважати процесуальним порушенням, оскільки з метою захисту своїх прав відповідач не позбавлений можливості звернутися з клопотанням про зустрічне забезпечення.

З огляду на викладене та керуючись статтями 7 КУзПБ, 27-30, 136-140, 234, 235 ГПК України, господарський суд Закарпатської області, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС СИСТЕМ НВ", м. Іршава, (вх. №02.3.1-05/542/24 від 20.05.2024 р.) про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити частково.

2. До набрання рішенням у даній справі №907/911/23 (907/508/24) законної сили накласти арешт на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКИЙ СТРУМ» (код в , місцезнаходження: 01133, місто Київ, вул. Алмазова Генерала, будинок 18/7), що знаходяться на всіх банківських рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКИЙ СТРУМ» у межах ціни позову - 19 799 042,82 грн. (дев`ятнадцять мільйонів сімсот дев`яносто дев`ять тисяч сорок дві гривні 82 коп.).

3. У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

4. Дана ухвала набирає законної сили з 04.06.2024, підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень, та може бути пред`явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку до 04.06.2027.

5. Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС СИСТЕМ НВ" (90100, Закарпатська обл., Хустський р-н, місто Іршава, вул. Карпатської Січі, будинок 25, ).

6. Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКИЙ СТРУМ" (01133, місто Київ, вул.Алмазова Генерала, будинок 18/7, ).

7. Дана ухвала може бути оскаржена в порядку в порядку, передбаченому статтями 253-259 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.Ф. Ремецькі