ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2024м. ДніпроСправа № 904/846/24

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Загинайко Т.В. за участю секретаря судового засідання Сидорової Є.О. розглянув за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу

За позовом Дніпропетровської обласної прокуратури (49044, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, буд. 38; ідентифікаційний код 02909938)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1; ідентифікаційний код 42399676)

про стягнення 1 080 658 грн. 74 коп.

Представники:

від позивача: Чабан О.В. - представник (самопредставництво);

від відповідача: Олійник Н.В. - адвокат (в режимі відеоконференції за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку "ЄСІТС").

ПРОЦЕДУРА:

Позивач - Дніпропетровська обласна прокуратура звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою (вх.№814/24 від 27.02.2024) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" 1 080 658 грн. 74 коп. - збитків у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору від 15.11.2021 №03-1090/21-БО-Т.

Також просить стягнути з відповідача сплачений судовий збір у сумі 12 967 грн. 91 коп.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, яке відбудеться 03.04.2024 о 16:00 год.

Відповідач у заявах (вх.№11047/24 від 05.03.2024 та вх.№11243/24 від 06.03.2024) про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді (внесення РНОКПП / коду ЄДРПОУ до додаткових відомостей про учасника справи та надання доступу до електронної справи) просить, внести дані про адвоката Лі Дарію Димитріївну, в тому числі РНОКПП НОМЕР_1 , до додаткових відомостей про учасника справи (представника відповідача) для забезпечення доступу до матеріалів судової справи №904/846/24 за допомогою Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи (ЄСІТС), зокрема підсистеми ЄСІТС "Електронний кабінет" та надати доступ до електронної справи №904/846/24.

Також відповідач у заяві (вх.№12772/24 від 14.03.2024) просить, задовольнити заяву про участь у судовому засіданні по справі № 904/846/24 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, провести судове засідання по справі № 904/846/24, призначене на 03.04.2024 о 16:00, а також всі наступні судові засідання по справі, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та системи відеоконференцз`язку ЄСІТС, у випадку відмови у задоволенні даної заяви, визнати поважною причину неявки представника ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" в судове засідання, призначене на 03.04.2024, та відкласти розгляд справи на іншу дату.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2024 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (вх.№12772/24 від 14.03.2024) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції частково.

Відповідач у заяві (вх.№13296/24 від 18.03.2024) про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді (внесення РНОКПП / коду ЄДРПОУ до додаткових відомостей про учасника справи та надання доступу до електронної справи) просить, внести мої дані РНОКПП до додаткових відомостей про учасника справи для доступу до електронної справи № 904/846/24, перевести в електронну форму процесуальні та інші документи по справі, що надійшли до суду в паперовому вигляді.

Також відповідач у відзиві (вх.№13358/24 від 18.03.2024 та вх.№13398/24 від 18.03.2024) на позовну заяву просить відмовити Дніпропетровській обласній прокуратурі у задоволенні позовних вимог в повному обсязі судові витрати покласти на позивача, посилаючись на те, що: - згідно змісту позовної заяви прокуратура просить стягнути з ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" збитки у розмірі 1 080 658, 74 грн. у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору постачання природного газу від 15.11.2021 №03-1090/21-БО-Т; - даний договір набирає чинності з дати його укладання і діє в частині поставки газу до 31.12.2022 включно, а в частині розрахунків - до повного їх виконання, продовження або припинення договору можливе за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до договору; - згідно з умовами пункту 1.5 зазначеного договору постачання природного газу споживачу здійснюється по двох точках виходу з ГТС, а саме АТ "Дніпрогаз" та АТ "Дніпропетровськгаз"; - 16.11.2021 Товариство подало запит на інформаційній платформі Оператора ГТС щодо зміни постачальника по точці виходу АТ "Дніпрогаз", цей запит було підтверджено 16.11.2021 та зареєстровано споживача в реєстрі споживачів постачальника з датою початку постачання з 19.11.2021; - при реєстрації споживача по точці виходу АТ "Дніпропетровськгаз" на інформаційній платформі Оператора ГТС Товариство отримало повідомлення, що EIC код Споживача зареєстровано в розрізі окремих вузлів обліку (об`єктів споживання), в зв`язку з чим інформаційна платформа Оператора ГТС надає можливість реєстрації таких споживачів виключно окремо по кожному суб`єкту (вузлу обліку газу) із зазначенням EIC коду споживача та відповідним EIC кодом вузла обліку; - ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 07.03.2022 у справі №904/4107/22 задоволено спільну заяву ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" та прокуратури про затвердження мирової угоди щодо сплати основного боргу прокуратури за договором з ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" у розмірі 1 814 265 грн. 52 коп. за період з 02.11.2021 по 28.01.2022 року; - розмір збитків, які, на думку прокуратури, підлягають відшкодуванню за рахунок товариства складають суму 1 080 658,74 грн.; - зазначена сума, на думку прокуратури, складається з наступного: прокуратура заплатила 1 725 663,66 грн. за мировою угодою у справі №904/4107/22 (сума сплачена прокуратурою за спожитий газ ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" у період 15.11.2021 по 28.02.2022 року) мінус 645004,94 грн. (сума, яка повинна була бути сплачена прокуратурою за спожитий газ ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" у період з 15.11.201 по 28.01.2022) = 1080658,74 грн.; - згідно з пунктом 3.2 договору постачання газу від 15.11.2021 №03-1090/21-БО-Т за цим договором здійснюється постачальником виключно за умови включення споживача до реєстру споживачів постачальника, розміщеного на інформаційній платформі Оператора ГТС; - згідно з умовами пункту 1.5 зазначеного договору у разі якщо об`єкти споживача підключені до газорозподільних мереж, розподіл природного газу, який постачається за цим договором, здійснюють оператори газорозподільних мереж, а саме АТ "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" та АТ "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз", з якими споживач уклав відповідні договори; - при підписанні договору споживачем не було зазначено ЕІС-кодів вузлів обліку газу, за якими повинно було здійснюватись газопостачання за договором; - на офіційну адресу товариства інформацію від споживача щодо переліку об`єктів та їх ЕІС-кодів вузлів обліку газу по точці виходу АТ "Дніпропетровськгаз", по яких буде здійснюватися постачання природного газу в рамках укладеного договору, товариством отримано листом прокуратури від 25.01.2022 №34-17/1вих-2022, відповідно; - товариство 26.01.2022 подало запити на інформаційній платформі Оператора ГТС щодо зміни постачальника по точці виходу АТ "Дніпропетровськгаз", ці запити було підтверджено 27.01.2022 та зареєстровано в реєстрі споживачів постачальника з датою початку постачання 29.01.2022; - товариством було забезпечено своєчасну реєстрацію споживача на інформаційній платформі Оператора ГТС в реєстрі споживачів постачальника після надання необхідної інформації позивачем, отже, договір вважається укладеним 15.11.2021, але фактичне постачання природного газу розпочалось по точкам виходу АТ "Дніпропетровськгаз" 29.01.2022; - у пункті 2.3 договору визначено, що підписанням цього договору споживач дає згоду постачальнику на включення його до реєстру споживачів постачальника, розміщеного на інформаційній платформі Оператора ГТС відповідно до вимог Кодексу ГТС; - пунктом 6.4 договору визначено, що постачальник зобов`язаний забезпечувати відповідно до вимог Кодексу ГТС своєчасну реєстрацію споживача у реєстрі при дотриманні споживачем умов цього договору; - у межах справи №904/4107/22 встановлено, що типовий договір постачання природного газу між постачальником "останньої надії" та позивачем укладено; - даний факт, на думку відповідача, підтверджує факт споживання прокуратурою, вже після укладення з ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" договору природного газу з ресурсу іншого постачальника, а тому прийняття природного газу від ТОВ "ГК "Нафтогаз України" було правомірною підставою виникнення у споживача зобов`язання з оплати; - оскільки матеріали справи не містять доказів самостійного обмеження прокуратурою споживання природного газу з ресурсу ТОВ "ГК "Нафтогаз України", як то передбачено пунктом 21 розділу ІІ Правил постачання природного газу, ризик економічної неефективності укладеного договору лежить на позивачеві; - ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 07.03.2023 у справі №904/4107/22 затверджено мирову угоду від 27.02.2023 між прокуратурою та ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", пунктом 2 якої визначено, що відповідач (прокуратура) визнає позовні вимоги, заявлені позивачем (ТОВ "ГК "Нафтогаз України") у справі № 904/4107/22 у загальному розмірі 2 488 088 грн. 04 коп., з яких 1 814 265 грн.52 коп. - основного боргу., 356 859 грн. 27 коп. - інфляційних втрат, 34 941 грн. 46 коп. - 3% (відсотки) річних та 282 021 грн. 79 коп. - пені, відповідач зобов`язується відповідно до пункту 3 Мирової угоди виплатити у повному обсязі суму основного боргу протягом 90 календарних днів з дня затвердження Мирової угоди судом шляхом перерахування коштів з рахунку відповідача на рахунок позивача; - в позовній заяві прокуратурою зазначається, що нею 26.05.2023 було сплачено ТОВ "ГК "Нафтогаз України" заборгованість за спожитий природний газ за період з 02.11.2021 по 28.01.2022, укладання Мирової угоди та виплата суми заборгованості підтверджує визнання заборгованості та добровільну згоду прокуратури на її погашення, а також визнання постачальником природного газу за спірний період саме ТОВ "ГК "Нафтогаз України".

Крім того, відповідач у заяві (вх.№13996/24 від 20.03.2024) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції просить задовольнити заяву відповідача про участь у судовому засіданні по справі №904/846/24 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, провести судове засідання по справі №904/846/24, призначене на 03.04.2024 о 16:00 год., а також всі наступні судові засідання по справі, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та системи відеоконференцз`язку EASYCON, у випадку відмови у задоволенні даної заяви, визнати поважною причину неявки представника ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" в судове засідання та відкласти розгляд справи на іншу дату.

Також відповідач у заяві (вх.№14155/24 від 21.03.2024) повідомляє суд, що в судовому засіданні, призначеному на 03.04.2024 о 16:00 год., що відбудеться поза межами приміщення суду в режимі відеоконференції, прийматиме участь представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" адвокат Олійник Надія Віталіївна.

У судове засідання 03.04.2024 з`явились представники сторін.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.04.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (загальне позовне провадження) на 07.05.2024 о 15:00 год.

Відповідач у заяві (вх.№16690/24 від 04.04.2024) просить задовольнити заяву про участь у судовому засіданні по справі №904/846/24 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду провести судове засідання по справі №904/846/24, призначене на 07.05.2024 о 15:00, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та системи відеоконференцз`язку ЄСІТС, у випадку відмови у задоволенні даної заяви, визнати поважною причину неявки представника ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" в судове засідання, призначене на 03.04.2024, та відкласти розгляд справи на іншу дату.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2024 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (вх.№16690/24 від 04.04.2024) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

У судове засідання 07.05.2024 з`явились представники сторін.

В засіданні 07.05.2024 оголошено перерву до 28.05.2024 о 15:00 год.

Відповідач у заяві (вх.№22778/24 від 08.05.2024) просить задовольнити заяву про участь у судовому засіданні по справі №904/846/24 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, провести судове засідання по справі №904/846/24, призначене на 28.05.2024 о 15:00, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та системи відеоконференцз`язку ЄСІТС, у випадку відмови у задоволенні даної заяви, визнати поважною причину неявки представника ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" в судове засідання, призначене на 28.05.2024 о 15:00 год., та відкласти розгляд справи на іншу дату.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.05.2024 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (вх.№22778/24 від 08.05.2024) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Відповідач у додаткових поясненнях (вх.№25330/24 від 23.05.2024) зазначає про те, що: - постачання природного газу відбувається після настання певних обставин, зокрема, укладення договору та включення споживача до Реєстру; - лише після укладення Договору у відповідача виникли правові підстави включати позивача в Реєстр та підписанням Договору позивач надав відповідачу згоду на його включення до Реєстру; - відповідач 16.11.2021, тобто на наступний після укладення Договору день, подав запит на інформаційній платформі Оператора ГТС щодо зміни постачальника по точці виходу АТ "Дніпрогаз", який було підтверджено 16.11.2021 та зареєстровано позивача в реєстрі споживачів постачальника з датою початку постачання з 19.11.2021; - подаючи запит на інформаційній платформі Оператора ГТС відповідач вказував ЕІС-код позивача, який зазначено в Договорі; - водночас, при реєстрації позивача по точці виходу АТ "Дніпропетровськгаз", знову ж таким за ЕІС-кодом позивача зазначеним в Договорі, відповідач отримав повідомлення, що у споживача наявні точки обліку (Додаток 1), тобто ЕІС-код позивача зареєстровано в розрізі окремих вузлів обліку (об`єктів споживання); - в такій ситуації реєстрація позивача на інформаційній платформі Оператора ГТС здійснюється виключно окремо по кожному об`єкту (вузлу обліку газу) із зазначенням ЕІС-коду споживача та відповідним ЕІС-кодом вузла обліку газу; - чинне законодавство України не наділяє постачальника повноваженнями самостійно визначати, по яких саме точках комерційного обліку необхідно здійснювати постачання природного газу; - такий споживач може обирати різних постачальників на різні точки комерційного обліку; - 25.01.2022 позивач надіслав на адресу відповідача інформацію щодо переліку об`єктів та їх ЕІС-кодів вузлів обліку газу по точці виходу АТ "Дніпропетровськгаз", по яких буде здійснюватися постачання природного газу в рамках укладеного Договору; - на підставі наданих позивачем даних (ЕІС-кодів вузлів обліку газу) відповідач 26.01.2022 подав запити на інформаційній платформі Оператора ГТС щодо зміни постачальника; - ці запити було підтверджено 27.01.2022 та зареєстровано позивача в реєстрі споживачів постачальника по точці виходу АТ "Дніпропетровськгаз" з датою початку постачання 29.01.2022; - надання позивачем відповідачу ЕІС-кодів точок обліку надало можливість зареєструвати позивача на інформаційній платформі оператора ГТС по точці виходу АТ "Дніпропетровськгаз"; - чинним законодавством та умовами Договору не визначено чіткого строку, протягом якого відповідач зобов`язаний здійснити реєстрацію споживача у власному реєстрі споживачів та інформаційній платформі оператора ГТС; - запити відповідача щодо зміни постачальника потребують підтвердження Оператором ГТС, а отже, строк реєстрації залежить не лише від відповідача; - в той же час, подання відповідачем в Реєстр відповідних запитів щодо зміни постачальника позивачем на наступний день, після укладення Договору та отримання інформації щодо переліку об`єктів та їх ЕІС-кодів вузлів обліку свідчить про своєчасність виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо реєстрації; - твердження позивача про його несвоєчасне включення до Реєстру споживачів відповідача не знайшло свого підтвердження; - відповідно, позивачем не доведено вину відповідача, що є одним з елементів цивільного правопорушення; - позивач, як суб`єкт ринку природного газу, мав право доступу до Інформаційної платформи у межах прав на перегляд відображених відомостей та міг перевірити, за яким постачальником зареєстровані його точки обліку, та у разі відсутності бажання здійснення постачання природного газу постачальником "останньої надії", позивач відповідно до статті 13 Закону України "Про ринок природного газу", міг змінити останнього, якщо його не задовольняли умови постачання; - відповідно до пункту 20 розділу II Правил постачання природного газу споживач зобов`язується, зокрема, самостійно обмежувати (припиняти) споживання природного газу у випадку відсутності споживача у розрахунковому періоді в Реєстрі будь-якого постачальника на інформаційній платформі Оператора ГТС; - аналогічні положення мітяться у пункті 6.2 Договору, проте, позивач не обмежив (припинив) споживання природного газу у спірний період у випадку небажання його отримувати з ресурсів постачальника "останньої надії", що свідчить про свідомий намір останнього отримувати природний газ від постачальника "останньої надії"; - вартість поставленого позивачу природного газу постачальником "останньої надії" в такому випадку не може вважатись збитками; - враховуючи недоведення позивачем наявності усіх елементів складу цивільного правопорушення, правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача збитків у розмірі 1 080 658 грн. 74 коп. - відсутні.

У судове засідання 28.05.2024 з`явилися повноважні представники сторін.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Справа відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод розглядалася протягом розумного строку у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ

Як вбачається, між позивачем - Дніпропетровською обласною прокуратурою, як споживачем, та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", як постачальником, було укладено договір від 15.11.2021 №03-1090/21-БО-Т постачання природного газу (надалі - Договір) (т.1, а.с.17-24).

Відповідно до пункту 1.1 Договору постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору.

За умовами пункту 1.4 Договору споживач підтверджує та гарантує, що на момент підписання цього договору у споживача є в наявності укладений договір на розподіл природного газу між споживачем та оператором газорозподільчої мережі (надалі - Оператор ГРМ) і присвоєний Оператором ГРМ персональний ЕІС-код та/або укладений договір транспортування природного газу між споживачем та оператором газотранспортної системи (далі - Оператор ГТС) та присвоєний Оператором ГТС персональний ЕІС-код (якщо об`єкти споживача безпосередньо приєднані до газотранспортної мережі). Відповідальність за достовірність інформації, зазначеної в цьому пункті, несе споживач.

Згідно з пунктом 2.1 Договору (в редакції Додаткової угоди від 19.12.2022 №5) постачальник передає споживачу на умовах цього договору замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з листопада 2021 року по грудень 2022 року (включно), у кількості 206,997 тис. куб. м, в тому числі по місяцям:

- жовтень 2021 - ;

- листопад 2021 - 41,715 тис. куб. м.;

- грудень 2021 - 43,055 тис. куб. м.;

- січень 2022 - 18,30612 тис. куб. м.;

- лютий 2022 - 26,21071 тис. куб. м.;

- березень 2022 - 27,16754 тис. куб. м.;

- квітень - 4,35337 тис. куб. м.;

- травень 2022 - 0,48128 тис. куб. м.;

- червень 2022 - 0,29329 тис. куб. м.;

- липень 2022 - 0,52083 тис. куб. м.;

- серпень 2022 - 0,47291 тис. куб. м.;

- вересень 2022 - 0,55788 тис. куб. м.;

- жовтень 2022 - 0,84906 тис. куб. м.,

- листопад 2022 - 19,85905 тис. куб. м.,

- грудень 2022 - 23,1550 тис. куб. м.

Пунктом 2.3 Договору визначено, що підписанням цього договору споживач дає згоду постачальнику на включення його до Реєстру споживачів постачальника (далі - Реєстр або Реєстр споживачів), розміщеного на інформаційній платформі Оператора ГТС відповідно до вимог Кодексу ГТС.

Відповідно до пункту 3.1 Договору постачальник передає споживачу у загальному потоці природний газ у внутрішній точці виходу з газотранспортної системи. Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.

Згідно з пунктом 3.2 Договору постачання газу за цим договором здійснюється постачальником виключно за умови включення споживача до Реєстру споживачів постачальника, розміщеного на інформаційній платформі Оператора ГТС.

Приймання-передача газу, переданого постачальником споживачу у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу (пункт 3.5 Договору).

За умовами пункту 6.4 Договору постачальник зобов`язаний, зокрема, забезпечувати відповідно до вимог Кодексу ГТС своєчасну реєстрацію споживача у Реєстрі при дотриманні споживачем умов цього договору.

Відповідно до пункту 7.6 Договору збитки, завдані одній із сторін внаслідок невиконання (неналежного виконання) іншою стороною своїх зобов`язань, відшкодовуються винною у невиконанні (неналежному виконанні) стороною в порядку та розмірі, визначених цим Договором та чинним законодавством України.

Пунктом 13.1 Договору визначено, що договір набирає чинності з дати його укладання і діє в частині поставки газу до 31.12.2022 включно, а в частині розрахунків - до повного їх виконання. Продовження або припинення договору можливе за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до договору.

Відповідно до пункту 13.5 Договору сторони зобов`язуються повідомляти одна одну рекомендованим листом з повідомленням про зміни власних платіжних реквізитів, ЕІС-коду, адреси, номерів телефонів, факсів у п`ятиденний строк з дня виникнення відповідних змін.

Отже, протягом періоду з 15.11.2021 по 31.12.2022 постачання природного газу до позивача повинно було здійснюватись відповідачем на підставі Договору від 15.11.2021 №03-1090/21-БО-Т постачання природного газу.

Позивач зазначає, що у період з 02.11.2021 по 14.11.2021 обласна прокуратура не мала офіційно визначеного постачальника природного газу, жодного договору про постачання природного газу у цей період не діяло, у зв`язку з чим Дніпропетровську обласну прокуратуру автоматично приєднали на інформаційній платформі реєстру споживача Оператора ГТС до постачальника "останньої надії" ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" (далі - ПОН).

Також позивач стверджує, що після укладання з відповідачем Договору від 15.11.2021 №03-1090/21-БО-Т постачання природного газу внаслідок несвоєчасного внесення відповідачем шістнадцяти з дев`ятнадцяти об`єктів обласної прокуратури до реєстру споживачів Оператора ГТС, обласна прокуратура не увійшла до реєстру, як споживач газу, від ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" у період з 02.11.2021 по 28.01.2022 та автоматично продовжувала вважатися споживачем постачальника "останньої надії" від Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України".

Позивач листом від 12.01.2024 №34-26вих-24 пропонує відповідачеві добровільно відшкодувати завдані збитки у розмірі 1 080 658 грн. 74 коп. та попереджає про вжиття заходів щодо звернення до суду (т.1, а.с. 34-36).

Отже, позивач стверджує, що сума збитків, завданих йому внаслідок недобросовісних та протиправних дій відповідача становить 1 080 658 грн. 74 коп., виходячи з розрахунку: 1 725 663 грн. 66 коп. (сума сплачена обласною прокуратурою за спожитий газ Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" у період 15.11.2021 по 28.01.2022) - 645 004 грн. 92 коп. (сума, яка повинна була бути сплачена обласною прокуратурою за спожитий газ Товариства з обмеженою відповідальністю "ГК "Нафтогаз Трейдинг" у період з 15.11.2021 по 28.01.2022); відповідач проти цього заперечує, що і стало причиною виникнення спору та звернення позивача з позовом до суду.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Права споживача природного газу визначені статтею 13 Закону України "Про ринок природного газу", зокрема споживач має право на вільний вибір постачальника, безоплатну зміну постачальника, крім випадків, передбачених абзацом другим частини першої статті 14 цього Закону.

Відповідно до частини 1 статті 14 Закону України "Про ринок природного газу" усім споживачам гарантується право вибору постачальника. Забороняється стягувати плату або вимагати будь-яку іншу фінансову компенсацію у зв`язку із зміною постачальника (крім випадків, коли така плата або компенсація прямо передбачена договором постачання із споживачем, що не належить до категорії побутових споживачів).

Статтею 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання.

Згідно з пунктом 1 розділу І Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2496 (надалі - Правила) (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) ці Правила розроблені на виконання пункту 17 частини третьої статті 4 Закону України "Про ринок природного газу" та регулюють відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи (надалі - Оператори ГРМ/ГТС).

Пунктом 3 розділу І Правил визначено, що постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи. Постачальник не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника у розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем.

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Правил підставою для постачання природного газу споживачу є:

- наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газорозподільної системи, договору розподілу природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГРМ, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду, як суб`єкту ринку природного газу;

- наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газотранспортної системи, договору транспортування природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГТС, та присвоєння споживачу Оператором ГТС персонального ЕІС-коду, як суб`єкту ринку природного газу;

- наявність у споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу та дотримання його умов;

- включення споживача до Реєстру споживачів постачальника у відповідному розрахунковому періоді;

- відсутність простроченої заборгованості споживача за поставлений природний газ перед діючим постачальником (за його наявності), що має підтверджуватися письмовою довідкою діючого постачальника або складеним з ним актом звірки взаєморозрахунків, або наявність письмового дозволу діючого постачальника на перехід споживача до нового постачальника.

Разом із цим, відповідно до пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2493 (надалі - Кодекс ГТС):

- Реєстр споживачів постачальника - перелік споживачів, які в інформаційній платформі закріплені за певним постачальником у розрахунковому періоді;

- Інформаційна платформа - електронна платформа у вигляді веб-додатка в мережі Інтернет, функціонування та керування якою забезпечується оператором газотранспортної системи, яка використовується для забезпечення надання послуг транспортування природного газу відповідно до вимог цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 1, 2 глави 5 розділу ІV Кодексу ГТС постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до Правил постачання природного газу та за умови включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі у відповідному розрахунковому періоді. Постачальник, крім постачальника «останньої надії», не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника в розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем.

З моменту реєстрації споживача за постачальником в інформаційній платформі постачальник набуває статусу діючого постачальника для такого споживача (крім майбутніх періодів постачання, які заброньовані за іншими постачальниками в інформаційній платформі, постачання природного газу постачальником «останньої надії» та випадків, передбачених пунктом 6 цієї глави) та вважається, що з цього моменту зазначений постачальник забронював за собою цього споживача на наступні розрахункові періоди та є відповідальним за обсяги споживання природного газу цим споживачем. Реєстрація споживача в Реєстрі споживачів постачальником «останньої надії» здійснюється на період, що не може перевищувати граничний строк постачання, визначений Законом України "Про ринок природного газу" та Правилами постачання природного газу.

Реєстрація споживача, що не є побутовим (крім споживача, що здійснює виробництво теплової енергії, та оператора газорозподільної системи), здійснюється автоматично в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи за умови відсутності на інформаційній платформі інформації про відключення або ініціювання діючим постачальником відключення його об`єкта у випадку, якщо діючому постачальнику було зупинено дію чи анульовано ліцензію на постачання природного газу.

Дата початку постачання природного газу споживачу постачальником "останньої надії" визначається в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" на інформаційній платформі.

Відповідно до пункту 19 частини 1 статті 1 Закону України "Про ринок природного газу" оператор газотранспортної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників).

Оператор газотранспортної системи виконує функції адміністратора інформаційної платформи (пункт 5 глави 3 розділу IV Кодексу ГТС).

При цьому, відповідно до пункту 2 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС оператори газорозподільних систем, оператор газотранспортної системи (щодо прямих споживачів) протягом трьох діб зобов`язані надати постачальнику "останньої надії" через інформаційну платформу інформацію щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії", за формою оператора газотранспортної системи, погодженою Регулятором. Інформація скріплюється електронним підписом уповноваженої особи оператора газорозподільної системи/оператора газотранспортної системи (щодо прямих споживачів) та повинна містити:

- ЕІС-код споживача або ЕІС-код точки комерційного обліку споживача;

- назву та ЄДРПОУ (для споживачів, що не є побутовими);

- поштову адресу об`єкта споживача.

Згідно з пунктом 37 розділу ІІІ Правил постачання природного газу постачальник є відповідальним за несвоєчасне включення споживача до Реєстру споживачів постачальника на інформаційній платформі Оператора ГТС за умови дотримання споживачем умов договору постачання природного газу.

Відповідно до пункту 9 розділу ІІ Правил постачання природного газу постачальник відшкодовує збитки споживачеві за несвоєчасне включення споживача до Реєстру споживачів постачальника за умови дотримання споживачем договору постачання природного газу відповідно до розділу VІI цих Правил.

Позивач зазначає, що обсяг спожитого позивачем природного газу у період з 15.11.2021 по 28.01.2022 становить 38963,69 куб.м., ціна за 1 куб.м. постачання природного газу згідно Договору від 15.11.2021 №03-1090/21-БО-Т становить 16,554 грн. Отже, на думку позивача, загальна сума, яка мала би бути сплачена обласною прокуратурою складає 645 004,924 грн. (38963,69 куб.м. / 1000 куб. м. х 16 554 грн. 00 коп.).

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що позивачем при розрахунку не враховано, що Додатковою угодою від 17.10.2022 №2 до Договору, пункт 4.1 Договору викладено у новій редакції, згідно з якою, зокрема, ціна природного газу за 1000 куб.м. з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, становить 16 553 грн. 89 коп.

Крім того, позивач зазначає, що у зв`язку з неналежним виконанням умов Договору з боку відповідача позивач сплатив 1 725 663 грн. 66 коп. за Мировою угодою у справі №904/4107/22 (т.1, а.с.33).

Так, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 07.03.2023 у справі №904/4107/22 було затверджено мирову угоду від 27.02.2023, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" та Дніпропетровською обласною прокуратурою по справі № 904/4107/22 (т.1, а.с.25-32).

Отже, позивач стверджує, що сума збитків, завданих йому внаслідок недобросовісних та протиправних дій відповідача становить 1 080 658 грн. 74 коп., виходячи з розрахунку: 1 725 663 грн. 66 коп. (сума, сплачена обласною прокуратурою за спожитий газ Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" у період 15.11.2021 по 28.01.2022) - 645 004 грн. 92 коп (сума, яка повинна була бути сплачена обласною прокуратурою за спожитий газ Товариства з обмеженою відповідальністю "ГК "Нафтогаз Трейдинг" у період з 15.11.2021 по 28.01.2022).

За твердженням позивача, внаслідок несвоєчасного внесення відповідачем шістнадцяти з дев`ятнадцяти об`єктів обласної прокуратури до Реєстру споживачів Оператора ГТС, позивач не увійшов до реєстру як споживач газу від Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" у період з 02.11.2021 по 28.01.2022 та автоматично продовжував вважатися споживачем постачальника "останньої надії" від Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" та постачання природного газу постачальником "останньої надії" в період з 02.11.2021 по 28.01.2022 здійснювалось за ціною, вищою, ніж ціною, визначеною у Договорі, що завдало позивачу збитки у розмірі 1 080 658 грн. 74 коп.

Відповідно до частини 1 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

За приписами частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків (стаття 611 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до частини 1 статті 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Згідно з пунктом 4 розділу VII Правил відшкодування збитків постачальником споживачу, що не є побутовим, здійснюється, зокрема, у разі якщо постачальник не забезпечив своєчасне включення споживача до власного Реєстру споживачів у погодженому зі споживачем періоді постачання (за умови, що споживачем не порушувались зобов`язання за договором постачання природного газу), що призвело до припинення розподілу/транспортування природного газу Оператором ГРМ/ГТС, споживач має право вимагати від постачальника відшкодування вартості або об`єму недовідпущеного природного газу, який обчислюється виходячи з підтвердженого обсягу природного газу, визначеного договором постачання природного газу на відповідний період, з урахуванням періоду припинення газопостачання та вартості робіт з припинення і повторного відновлення подачі природного газу після його безпідставного припинення.

Аналіз вказаного пункту Правил свідчить про те, що споживач має право вимагати від постачальника відшкодування збитків лише за наявності таких умов: 1) не забезпечення своєчасного включення споживача до Реєстру споживачів постачальника; 2) припинення розподілу/транспортування природного газу Оператором ГРМ/ГТС, тобто настання для споживача негативних наслідків.

Відповідно до пункту 7.6 Договору збитки, завдані одній із сторін внаслідок невиконання (неналежного виконання) іншою стороною своїх зобов`язань, відшкодовуються винною у невиконанні (неналежному виконанні) стороною в порядку та розмірі, визначених цим Договором та чинним законодавством України.

Суд зазначає, що для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка; збитки; причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора; вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вищеперелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Таким чином, позивач повинен довести факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків, докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками. Відповідачу потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.

Розподіл між сторонами тягаря доказування визначається предметом спору. За загальним правилом обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17).

Отже, істинність твердження позивача щодо наявності підстав для стягнення збитків, зокрема в контексті наявності збитків та їх розміру, протиправності поведінки заподіювача збитків та існування причинного зв`язку такої поведінки із заподіяними збитками, ураховуючи принципи змагальності, диспозитивності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, підлягає доведенню позивачем перед судом. Натомість вина боржника у порушенні зобов`язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 25.08.2021 у справі №911/3215/20 та від 14.12.2021 № 924/5/21.

Принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається у якості підтвердження або заперечення вимог. При цьому, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за таким підходом сама концепція змагальності втрачає сенс (постанова Верховного Суду у від 23.10.2019 року у справі №917/1307/18).

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у не одержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Згідно з частиною 2 статті 614 Цивільного кодексу України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Як вбачається, позивач у позові стверджує, що інформація про перелік об`єктів та їх ЕІС-кодів вузлів обліку газу надавалась раніше на електронну пошту відповідача: .

При цьому суд звертає увагу позивача на те, що у розділі 14 Договору зазначена інша адреса електронної пошти відповідача: , ніж та, на яку вказує позивач.

Окремо суд звертає увагу, що з наданих позивачем до позовної заяви копій електронного листування з відповідачем не вбачається, яку саме інформацію надсилав позивач, який зміст надісланих ним файлів, вкладень. Крім того, як вбачається, частина листування взагалі стосується не питань реєстрації об`єктів споживача, а інших організаційних питань - зауважень юристів, питань надіслання/отримання відповідних повідомлень (т.1, а.с.70-120).

Натомість, в матеріалах справи наявний лист позивача від 25.01.2022 №34-17/1 вих.-2022 "Щодо об`єктів споживання" скерований за адресою місцезнаходження відповідача, яким позивач повідомляє відповідача, що зареєстрований на інформаційній платформі Оператора ГТС в розрізі окремих вузлів обліку (об`єктів споживання) та надає перелік об`єктів, по яких здійснюється постачання природного газу відповідно до умов Договору від 15.11.2021 №03-1090/21-БО-Т (т.2, а.с.27).

Як вбачається, до вказаного листа доданий перелік об`єктів, по яких здійснюється постачання природного газу Дніпропетровській обласній прокуратурі з зазначенням ЕІС кодів (т.1, а.с.27 зворотня сторона).

Відповідач зазначає, що після отримання вказаного вище листа 26.01.2022 відповідачем було подано запити на інформаційній платформі Оператора ГТС щодо зміни постачальника по точці виходу АТ "Дніпропетровськгаз". Ці запити було підтверджено 27.01.2022 та зареєстровано в реєстрі споживачів постачальника з датою початку постачання 29.01.2022.

Водночас, суд звертає увагу, що чинним законодавством України, що регулює спірні правовідносини, та умовами Договору не визначено чіткого строку, протягом якого відповідач (постачальник) зобов`язаний здійснити реєстрацію позивача (споживача) у власному Реєстрі споживачів та інформаційній платформі Оператора ГТС.

Отже, відповідачем було забезпечене своєчасну реєстрацію позивача на інформаційній платформі Оператора ГТС в реєстрі споживачів відповідача після надання необхідної інформації позивачем.

Враховуючи викладене, Договір укладено 15.11.2021, але фактичне постачання природного газу розпочалось по точкам виходу АТ "Дніпропетровськгаз" 29.01.2022.

Загальний обсяг природного газу, використаний зареєстрованими об`єктами позивача з ресурсів відповідача складає:

- у листопаді 2021 - 4 754,12 куб.;

- у грудні 2021 - 13 385,57 куб.м;

- у січні 2022 - 18 306,12 куб. м, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, копії яких містяться в матеріалах справи (т.2, а.с.18-20).

Пунктом 3.3 Договору визначено, що постачання (включення споживача до реєстру споживачів постачальника) та використання (відбір) природного газу за цим договором здійснюється за умови виконання споживачем вимог пункту 5.1 цього договору щодо остаточного розрахунку за фактично переданий природний газ та відсутності реєстрації споживача в реєстрі будь-якого іншого постачальника природного газу.

Водночас, Господарським судом Дніпропетровської області у справі №904/4107/22 встановлено, зокрема, наступне:

- у зв`язку з відсутністю постачання природного газу іншим постачальником Оператором ГТС за участю Операторів ГРМ об`єми природного газу, спожитого відповідачем з 29.01.2021 автоматично включно до портфеля постачальника "останньої надії" - Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" і, відповідно, спожитий природний газ віднесено до об`ємів, поставлених Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України";

- факт включення Дніпропетровської обласної прокуратури до реєстру споживачів постачальника "останньої надії" та віднесення газу, спожитого відповідачем, до портфеля постачальника "останньої надії" підтверджується листом Оператора ГТС від 12.10.2022 №ТОВВИХ-22-10915, інформацією щодо споживачів, які були зареєстровані в реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" від Оператора ГРМ (форма №10), відомостями з інформаційної платформи Оператора ГТС щодо споживачів.

Отже, позивач до укладення Договору з відповідачем, був включений в реєстр споживачів постачальника "останньої надії", про що позивач був обізнаний. При цьому, укладаючи Договір з відповідачем, позивач надав згоду на те, що постачання природного газу відбудеться за умови відсутності реєстрації споживача в реєстрі будь-якого іншого постачальника природного газу.

Відповідно до частини 1 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Згідно з частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до параграфу 72 рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою №48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України" одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів

Також суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на положення підпункту 3 пункту 6.2 Договору, яким передбачено обов`язок споживача самостійно припиняти (обмежувати) використання природного газу в разі, зокрема невключення/виключення споживача до/з Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС.

Однак, матеріали справи не містять доказів виконання позивачем вказаного обов`язку, а тому ризик економічної неефективності укладеного Договору лежить на позивачеві.

Крім того, у даному випадку суд констатує, що позивачем не доведено такого елементу складу цивільного правопорушення як наявність збитків, що, у свою чергу, виключає можливість з`ясування судом наявності причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача (порушення зобов`язання щодо своєчасного внесення позивача до Реєстру споживачів постачальника) та завданою шкодою у розмірі 1 080 658 грн. 74 коп.

Так, суд зазначає, що доказів фактичного понесення позивачем збитків у розмірі 1 080 658 грн. 74 коп. (як-то, доказів сплати виставлених відповідачем рахунків) матеріали справи не містять, у той час, як визначений у Правилах порядок розрахунку збитків, за відсутності факту реального їх понесення, не є підставою для стягнення збитків.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судових рішеннях у справі, питання вичерпності висновків судів, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Законом України від 20.09.2019 №132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", було внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України та змінено назву статті 79 цього кодексу з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування "вірогідність доказів".

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

За результатами аналізу всіх наявних у справі доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що докази, надані позивачем на підтвердження факту завдання відповідачем збитків є не достатньо вірогідними, тобто факти, які розглядаються щодо завдання відповідачем збитків позивачеві, є менш вірогідними порівняно з доказами, наданими відповідачем на їх спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявності усіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення, у зв`язку з чим позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Щодо судового збору

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, судові витрати зі сплати судового збору слід віднести за рахунок позивача.

Керуючись пунктом 19.1 Розділу ХІ Перехідних положень, статтями 123, 129, 232, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити у задоволенні позову Дніпропетровської обласної прокуратури (49044, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, буд. 38; ідентифікаційний код 02909938) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1; ідентифікаційний код 42399676) про стягнення 1 080 658 грн. 74 коп.

2. Судові витрати у справі віднести за рахунок Дніпропетровської обласної прокуратури (49044, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, буд. 38; ідентифікаційний код 02909938).

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Загинайко

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 238 ГПК України,

07.06.2024