ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.06.2024м. СумиСправа № 920/37/24

Господарський суд Сумської області у складі судді Заєць С.В., розглянувши матеріали справи № 920/37/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Котельня північного

промислового вузла (вул. Ковпака, 6, м. Суми, 40020,

)

до відповідача: Дочірнє підприємство Сумський навчальний центр Державного

Публічного акціонерного товариства Будівельна компанія Укрбуд (проспект Перемоги, 143, м. Суми, 40031, )

про стягнення 3 944 590 грн 78 коп.

за участю представників сторін:

від позивача: Бирченко Б.В.

від відповідача: Крамаренко О.В.,

при секретарі судового засідання Щербак Н.М.

Суть спору: 12.01.2024 позивач звернувся до суду з позовом, відповідно до вимог якого просить суд стягнути з відповідача на свою користь 3 944 590 грн 78 коп. заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії; а також стягнути з відповідача судовий збір.

Ухвалою суду від 15.01.2024 відкрито провадження у справі № 920/37/24 та призначено підготовче засідання на 15.02.2024, 10:00; позивачу та відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 15.02.2024 відкладено підготовче засідання у справі №920/37/24 на 29.02.2024, 10:00.

28.02.2024 відповідачем через систему Електронний суд надіслано до суду клопотання від 28.02.2024, б/н (вх.№590) про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 29.02.2024 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 15.04.2024.

Протокольною ухвалою суду від 29.02.2024 оголошено перерву в підготовчому засіданні у справі №920/37/24 до 19.03.2024, 10:50.

13.03.2024 через систему Електронний суд відповідачем надано до суду відзив від 13.03.2024, б/н (вх.№748) на позовну заяву, згідно з яким відповідач заперечує проти позовних вимог в повному обсязі та просить суд відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю Котельня північного промислового вузла у задоволенні позову.

18.03.2024 13.03.2024 через систему Електронний суд відповідачем надано до суду клопотання від 18.03.2024, б/н (вх.№806) про долучення доказів, відповідно до якого просить суд долучити до матеріалів справи Акт комісійного обстеження №591 від 22.08.2022.

Протокольною ухвалою суду від 19.03.2024 оголошено перерву в підготовчому засіданні у справі №920/37/24 до 04.04.2024, 10:00.

03.04.2024 через систему Електронний суд позивачем надано до суду відповідь від 03.04.2024, б/н (вх.№984) на відзив на позовну заяву, згідно з положеннями якої позивач заперечує проти тверджень відповідача, висловлених у відзиві, вказуючи на їх необґрунтованість.

Протокольною ухвалою суду від 04.04.2024 оголошено перерву в підготовчому засіданні у справі №920/37/24 до 09.04.2024, 11:20.

09.04.2024 через систему Електронний суд відповідачем надано до суду заперечення від 09.04.2024, б/н (вх.№1048) на відповідь на відзив, в яких окрім іншого відповідач просить суд долучили до матеріалів справи відповідь на адвокатський запит вих.№10 від 05.04.2024 після її отримання.

Ухвалою суду від 09.04.2024 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 30.04.2024, 10:10.

Протокольною ухвалою суду від 30.04.2024 оголошено перерву в судовому засіданні до16.05.2024, 10:30.

16.05.2024 розгляд справи не відбувся у зв`язку з перебуванням судді Заєць С.В. у відпустці з 14.05.2024 по 03.06.2024.

Ухвалою суду від 04.06.2024 призначено розгляд справи на 06.06.2024, 10:30.

05.06.2024 позивачем через систему «Електронний суд» надано Додаткові пояснення у справі.

Представник позивача в судовому засіданні 06.06.2024 підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 06.06.2024 зазначив, що позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити у задоволенні позову.

Судовий процес на виконання ч. 1 ст. 222 ГПК України фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до статті 233 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 06.06.2024 на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд установив наступне:

Як підтверджується матеріалами справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Котельня північного промислового вузла» є теплопостачальною та теплогенеруючою організацією, що надає послуги з постачання теплової енергії мешканцям міста Суми.

У відповідності до розпоряджень голови Сумської обласної державної адміністрації від 06.10.2021 № 633-ОД та від 06.10.2021 № 634-ОД ТОВ «КППВ» було надано ліцензії та виробництво та постачання теплової енергії.

Рішеннями Виконавчого комітету Сумської міської ради № 627 від 20.10.2021 року та № 521 від 22.11.2022 року ТОВ «КППВ» визначено виробником та виконавцем послуг з постачання теплової енергії в межах території обслуговування, визначеної додатками до вказаних рішень.

Дочірнє підприємство «Сумський навчальний центр» Державного Публічного акціонерного товариства «Будівельна компанія «Укрбуд» є орендарем комплексу будівель та споруд, розташованих за адресою: м. Суми, вул. Курська (Перемоги), 143, загальною площею 1 930,9 кв.м. за Договором оренди № СМ/16-001 нерухомого майна державного публічного акціонерного товариства «Будівельна компанія «Укрбуд» від 01.01.2016.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в період з листопада 2021 року по квітень 2023 року Позивачем було надано Відповідачу послуги з постачання теплової енергії на загальну суму 4 983 833,56 грн, що підтверджується актами приймання-передачі послуги з постачання теплової енергії за січень 2023 року від 31.01.2023, лютий 2023 року від 28.02.2023, березень 2023 року від 31.03.2023, квітень 2023 року від 30.04.2023, за лютий 2023 року з перерахунком за листопад 2021 - квітень 2022 року від 28.02.2023, за липень 2023 з перерахунком за листопад 2021 - січень 2022 року від 31.07.2023.

У зв`язку зі зниженням фактичної ціни природного газу, порівняно з ціною, врахованою в тарифі на теплову енергію, позивачем було проведено перерахунки вартості послуг з постачання теплової енергії по Договору за період з листопада 2021 року пол. Квітень 2022 року та зменшено вартість послуг з постачання теплової енергії на загальну сум 1039242, 78 грн.

Оскільки Відповідач не сплатив за спожиті послуги з постачання теплової енергії (з урахуванням перерахунку) суму в розмірі 3 944 590 грн 78 коп Позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відповідач проти позову заперечує, зазначаючи, що між Позивачем і Відповідачем не укладався Договір з постачання теплової анергії, жодна із сторін з пропозицією укладення договору не зверталась. Відповідач не вчинив жодних дій (не здійснював оплату, не підписував заявку-приєднання, не підписував акти наданих послуг і т.п.), які б свідчили про укладання договору з Позивачем. Більше того, Відповідач не отримував від Позивача самих послуг щодо постачання теплової енергії починаючи з 2016 р. Так 05 грудня 2016 р. за участі представника Відповідача та дирекції «Котельні СПУ» ПАО «СНПО ім. М.В. Фрунзе» був складений акт, про те що система опалення будівлі Відповідача не підключена, не заповнена, запірна арматура на подаючому та зворотному трубопроводі опломбована - шифр пломб СНВО 1КППВ - кількість 2 шт. З того часу і по сьогодні Відповідач не отримував теплову енергію. А шифр пломб свідчить про те, що система опалення відключалась саме представниками «Котельні СПУ» ПАО «СНПО ім. М.В. Фрунзе», а не Відповідачем, що виключає припущення Позивача, про самовільне відключення Відповідачем системи опалення.

Більше того, внаслідок бомбардування російськими агресорами м. Суми 05.03.2022р., будівлі Відповідача завдано значних пошкоджень, а Відповідача визнано потерпілим Постановою Окружної прокуратури міста Суми у кримінальному провадженні № 0000032 від 05.03.2022р. за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, ст. 483 КК України.

Після отримання від Позивача вимоги про сплату боргу по неіснуючому договору № НР426/001 від 01.11.2021р., Відповідач проінформував останнього про пошкодження будівлі внаслідок бомбардування 05.03.2022р. відключення системи опалення - навчального центру від централізованої системи опалення та про наявність пломб на подаючому та зворотному трубопроводі з шифром «СНВО 1КППВ» і що підстави наявності вказаних пломб Відповідачу не відомі, також повідомив, що угода про теплопостачання за адресою: проспект Курський, 143 не укладалась та до моменту усунення несправностей системи опалення за вказаною адресою намірів щодо її укладення Відповідач не має. Але докази направлення такого повідомлення на сьогодні знищенні внаслідок завданого 29.07.2023 ракетного удару крилатою ракетою по будівлі Відповідача, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Також значні пошкодження будівлі Відповідача підтверджується Звітом про проведення технічного обстеження об`єкту нерухомого майна «навчальний корпус по проспекту Перемоги (Курський) 143 у Ковпаківському районі м. Суми, Сумської області». В даному звіті зазначено, що експлуатація будівлі неможлива, потребує проведення демонтажних робіт (знесення) та нового будівництва.

Вирішуючи спір у даній справі, суд керується наступним:

Предметом розгляду у даній справі є вимога Позивача про стягнення з Відповідача вартості наданих Позивачем послуг постачання теплової енергії.

Згідно ст. 1 Закону України «Про теплопостачання», теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

За приписами п.п. 5, 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно зі ст.5 даного Закону, до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до п.п. 1, 4, 17, 19, 20 Правил користування тепловою енергією, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007р. № 1198 (надалі - Правила), вказані Правила визначають взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії. Користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі - продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією (далі - договір), крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання. Для обліку, відпуску та споживання теплової енергії застосовуються прилади комерційного обліку, що відповідають вимогам законодавства про метрологію і метрологічну діяльність. Після технічного огляду вузла обліку теплопостачальна організація видає акт про його прийняття в експлуатацію. Споживач за показами вузла обліку визначає обсяг спожитої теплової енергії та параметри теплоносія і заносить ці дані до журналу обліку споживання теплової енергії. Облік обсягу споживання теплової енергії і параметрів теплоносія ведеться на межі балансової належності теплових мереж теплопостачальної організації та споживача або за домовленістю сторін в іншому місці.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, між Позивачем та Відповідачем відсутні договірні відносини щодо надання послуг з теплопостачання.

Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг.

Така ж правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 15 березня 2018 року № 401/710/15-ц та у постановах Верховного Суду від 10 травня 2018 року у справі № 922/2790/17, від 26 вересня 2018 року у справі №750/12850/16-ц (провадження № 61-11107св18), від 13 листопада 2019 року у справі № 686/14833/15-ц (провадження № 61-26205св18).

Разом з тим вказаний обов`язок виникає лише в разі отримання споживачем певних послуг.

Отже, питання щодо фактичного надання та користування житлово-комунальними послугами входить до предмета доказування в справі та має істотне значення для її правильного вирішення.

Відповідно до визначення, передбаченого Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018р. № 315 (далі Методика 315), опалюване приміщення - це приміщення у будівлі/будинку, яке забезпечується тепловою енергією за допомогою внутрішньобудинкової системи теплопостачання, та у якому забезпечується нормативна температура повітря.

Як вже зазначалось вище, Дочірнє підприємство «Сумський навчальний центр» Державного Публічного акціонерного товариства «Будівельна компанія «Укрбуд» є орендарем комплексу будівель та споруд, розташованих за адресою: м. Суми, вул. Курська (Перемоги), 143, загальною площею 1 930,9 кв.м. за Договором оренди № СМ/16-001 нерухомого майна державного публічного акціонерного товариства «Будівельна компанія «Укрбуд» від 01.01.2016.

З матеріалів справи вбачається, що 05.12.2016, за участю дирекції попереднього надавача послуг «Котельні СПУ» ПАО «СНПО ім. М.В. Фрунзе» та представника Відповідача був складений акт, про те, що система опалення будівлі Відповідача не підключена, не заповнена, запірна арматура на подаючому та зворотньому трубопроводі опломбована шифр пломб СНВО 1КППВ кількість 2 шт.

Також спеціалістами попереднього надавача послуг з постачання теплової енергії на території, в межах якої Позивачем надаються послуги з постачання теплової енергії, -АТ «Сумське НВО» у 2021 році було виконано обстеження системи теплопостачання приміщення навчального корпусу Відповідача площею 1 930,9 кв.м., розташованого за адресою м. Суми, пр-т. Курський, 143 (далі Будівля). При обстеженні системи опалення Будівлі спеціалістами АТ «Сумське НВО» було виявлено, що через підвальні приміщення Будівлі проходять транзитні трубопроводи теплозабезпечення від ТК 607/2-1 до ТК 607/2-1/2 діаметром 2 d 100 мм, приміщення самої нежитлової будівлі відключені від системи теплопостачання з видимим розривом, про що фахівцями АТ «Сумське НВО» було складено акт обстеження від 19.08.2021. В акті було зроблено припис, відповідно до якого адміністрації закладу вказувалось на необхідність до початку опалювального сезону 2021-2022 р.р. вирішити питання відновлення опалення в будівлі або ж надати в Дирекцію КППВ АТ «Сумське НВО» дозвільні документи на відключення від централізованої системи теплопостачання.

Новим надавачем послуг (Позивачем) ТОВ «КППВ» у грудні 2022 року було проведене повторне обстеження системи опалення Будівлі Відповідача. При обстеженні системи опалення Будівлі 01.12.2022 було повторно зафіксовано факт відключення нежитлової будівлі від централізованої системи теплопостачання з видимим розривом та факт невиконання припису від 19.08.2021, про що було складено відповідний акт від 01.12.2022.

13.01.2023 Позивачем було проведено обстеження системи опалення Будівлі, під час якого зафіксовано факт відключення системи опалення закладу з видимим розривом, про що було складено відповідний акт від 13.01.2023.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що оскільки у Відповідача відсутні дозвільні документи на відключення від централізованої систему теплопостачання будівлі Відповідача за адресою: м. Суми, пр.-т Курський , 143, то Відповідачем вчинив самовільне відключення.

Щодо даного твердження Позивача, суд зазначає, що Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства №169 від 26.07.2019 затверджено Порядок відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, що додається. Визнано таким, що втратив чинність, наказ Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 «Про затвердження Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання», зареєстрований у Міністерстві юстиції України 09 грудня 2005 року за № 1478/11758 (із змінами).

Цей Порядок визначає процедуру відключення власників (співвласників) будівель, у тому числі житлових будинків, квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків (далі - споживачі) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Дія цього Порядку поширюється на споживачів, виконавців комунальної послуги з постачання теплової енергії, виконавців комунальної послуги з постачання гарячої води, виконавців робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання та постачання гарячої води, операторів зовнішніх інженерних мереж, органи місцевого самоврядування.

Розділом ІI вказаного Порядку визначено порядок відключення власників (співвласників) будівель, у тому числі житлових будинків від ЦО та/або ГВП.

1. Рішення щодо відключення власників (співвласників) будівель, у тому числі житлових будинків, від ЦО та/або ГВП приймається органом місцевого самоврядування відповідно до законодавства за письмовою заявою власника (співвласників) такої будівлі, в тому числі житлового будинку, з урахуванням рішення Комісії.

2. Рішення власника (співвласників) будівлі, в тому числі житлового будинку, про відключення від ЦО та/або ГВП приймається відповідно до вимог Цивільного кодексу України, законів України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».

3. Власник (співвласники) будівлі, в тому числі житлового будинку, подає (подають) до органу місцевого самоврядування заяву про відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від ЦО та/або ГВП, яка складається в довільній формі, із зазначенням причини відключення, а також інформацію про намір влаштування в будівлі систем індивідуального чи автономного теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання). Для багатоквартирного будинку до заяви додатково додається протокол зборів співвласників багатоквартирного будинку (витяг із протоколу) про ухвалене співвласниками рішення про відключення будинку від ЦО та/або ГВП та зазначаються особи, уповноважені представляти інтереси співвласників у вирішенні питань щодо відключення багатоквартирного будинку.

4. Орган місцевого самоврядування відповідно до законодавства розглядає подані документи за наявності затвердженої ним схеми теплопостачання відповідного населеного пункту.

5. Заява про відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від ЦО та/або ГВП передається на розгляд Комісії.

6. Комісія на найближчому засіданні розглядає заяву про відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від ЦО та/або ГВП за участю заявника чи його уповноваженого представника.

7. Комісія приймає рішення щодо відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від ЦО та/або ГВП та надає пропозиції щодо типу системи індивідуального чи автономного теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання), яку можна встановити в будівлі після відключення.

Під час прийняття рішення Комісія враховує технічні можливості наявних мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання населеного пункту чи окремого кварталу (мікрорайону) щодо забезпечення живлення запропонованої власником (співвласниками) будівлі системи, та за потреби надає пропозиції органу місцевого самоврядування щодо збільшення потужностей, а також заміни систем внутрішньоквартальних, магістральних мереж електро-, газо-, водо-, теплопостачання, потрібних для встановлення в будівлі системи індивідуального чи автономного теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) та пропозиції щодо фінансування таких заходів.

Комісія передає рішення до органу місцевого самоврядування протягом п`яти робочих днів із дня його прийняття. Копія рішення Комісії надається заявникові.

8. Орган місцевого самоврядування на найближчому засіданні за участі заявника чи його уповноваженого представника приймає відповідно до законодавства рішення щодо відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від ЦО та/або ГВП з урахуванням рекомендацій Комісії. Копія рішення органу місцевого самоврядування надається заявникові.

9. Для відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, власник (співвласники) забезпечує розроблення проекту відключення будівлі від ЦО та/або ГВП, який має відповідати вимогам чинних державних будівельних норм та правил, і проєкту системи індивідуального чи автономного теплопостачання будівлі, який розробляється з урахуванням схеми теплопостачання населеного пункту та має відповідати вимогам чинних державних будівельних норм та правил.

10. Відключення будівлі від ЦО та/або ГВП здійснюється виконавцем відповідної комунальної послуги, або оператором зовнішніх інженерних мереж, якщо він не є виконавцем комунальної послуги, або залученим власником (співвласниками) суб`єктом господарювання, які у випадках, передбачених законодавством, мають ліцензію на провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, з обов`язковим переліком робіт із монтажу внутрішніх інженерних мереж, систем, приладів і засобів вимірювання, в присутності виконавця відповідної комунальної послуги після отримання рішення органу місцевого самоврядування, що дозволяє відключення такої будівлі.

Відключення будівлі від ЦО та/або ГВП здійснюється лише в міжопалювальний період, але не пізніше ніж 01 вересня.

Витрати, пов`язані з відключенням від ЦО та/або ГВП, здійснюються за рахунок власника (співвласників) та інших коштів, не заборонених Законом.

Узгодження дати і часу виконання робіт із відключення від ЦО та/або ГВП з виконавцями таких робіт та інформування про це співвласників багатоквартирного будинку здійснюється уповноваженою ними особою.

Після виконання робіт із відключення будівлі від ЦО та/або ГВП складається акт про відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від зовнішніх інженерних мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання)/постачання гарячої води (додаток 2) - по одному примірнику для власника/представника співвласників та кожного виконавця відповідної комунальної послуги, а також для оператора зовнішніх інженерних мереж або іншого суб`єкта господарювання (у разі їх залучення відповідно до пункту 10 цього розділу). Такий акт підписується усіма присутніми під час відключення сторонами: власником/представником співвласників та кожним виконавцем відповідної комунальної послуги, а також оператором зовнішніх інженерних мереж або іншим суб`єктом господарювання (у разі їх залучення).

Після підписання акта виконавець відповідної комунальної послуги повідомляє власника (співвласників) про перегляд умов або розірвання договору про надання відповідної комунальної послуги.

Отже, приймаючи до уваги зазначені вище положення нормативно - правових актів, діючим законодавством України встановлений порядок відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, який передбачає виконання низки проектно-технічних дій та погоджень їх результатів з уповноваженими органами.

Суд погоджується з доводами Позивача, що законною підставою для відключення будівлі від ЦО та/або ГВП є відповідне рішення органу місцевого самоврядування. При цьому, матеріали справи не містять такого рішення.

Разом з цим, матеріали справи містять акт від 05.12.2016, в якому попереднім надавачем послуг «Котельная СПУ» ПАО «СНПО им. М.В. Фрунзе» зазначено що запірна арматура на подаючому та зворотньому трубопроводі опломбована (шифр пломб: СНВО 1КППВ, кількість 2 шт), система опалення закладу не підключена, не заповнена. Також в актах обстеження приміщення (будівлі) Відповідача спеціалістами Позивача від 19.08.2021, від 01.12.2022 та від 13.01.2023 встановлено, що система опалення навчального центру відключена від централізованої системи теплопостачання з видимим розривом.

Зазначені акти свідчать про відключення системи опалення Відповідача від централізованої системи теплопостачання з 2016 року по 2023 рік.

Більше того, відповідно до акту від 05.12.2016 систему опалення Відповідача відключав і опломбовував саме надавач відповідних послуг на той момент «Котельная СПУ» ПАО «СНПО им. М.В. Фрунзе», що в свою чергу виключає самовільне відключення Відповідача від системи опалення.

Окрім цього, з матеріалів справи вбачається, що внаслідок бомбардування російськими агресорами м. Суми 05.03.2022р., будівлі Відповідача завдано значних пошкоджень, а Відповідача визнано потерпілим Постановою Окружної прокуратури міста Суми у кримінальному провадженні № 0000032 від 05.03.2022р. за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, ст. 483 КК України.

Після отримання від Позивача вимоги про сплату боргу по неіснуючому договору № ПР426/001 від 01.11.2021р., Відповідач проінформував останнього про пошкодження будівлі внаслідок бомбардування 05.03.2022 відключення системи опалення навчального центру від централізованої системи опалення та про наявність пломб на подаючому та зворотному трубопроводі з шифром «СНВО 1КППВ» і що підстави наявності вказаних пломб Відповідачу не відомі, також повідомив, що угода про теплопостачання за адресою: проспект Курський, 143 не укладалась та до моменту усунення несправностей системи опалення за вказаною адресою намірів щодо її кладення Відповідач не має.

Але, як зазначає Відповідач у письмових поясненнях, докази направлення такого повідомлення на сьогодні знищенні внаслідок завданого 29.07.2023 ракетного удару крилатою ракетою по будівлі Відповідача, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Також значні пошкодження будівлі Відповідача підтверджується Звітом про проведення технічного обстеження об`єкту нерухомого майна "навчальний корпус по проспекту Перемоги Курський) 143 у Ковпаківському районі м. Суми, Сумської області». В даному звіті зазначено, що експлуатація будівлі неможлива, потребує проведення демонтажних робіт (знесення) та нового будівництва.

Вищенаведене спростовує добросовісність поведінки Позивача, який встановивши, що Відповідач не користується опаленням оскільки його система опалення не підключена до централізованої системи опалення, одночасно намагається стягнути з нього оплату за послуги, які не надавались.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

Добросовісність (п. 6 ст. 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Тобто в схожій правовій ситуації Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 05.06.2018 р. у справі № 338/180/17 по своїй суті застосовано доктрину venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Наприклад, у статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Отже матеріалами справи доведено, що фактично теплова енергія в будівлю Відповідача нежитлове приміщення по пр. Курський, 143, м. Суми не могла бути поставлена з технічних причин та Відповідачем не споживалася.

Окрім цього, посилання Позивача як на доказ надання послуг Відповідачу на акти приймання-передачі послуг з постачання теплової енергії, суд оцінює критично.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Передання і прийняття робіт (послуг) на підставі підписаного в односторонньому порядку акта і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт (надання послуг) за договором (Наведеної правової позиції дотримується Верховний Суд України в постанові від 02.10.2012 у справі №23/236).

Сама лише наявність договірних відносин та складення виконавцем актів про виконання робіт (надання послуг) у односторонньому порядку, за умови заперечення замовником та недоведення виконавцем належними та допустимими доказами фактичного виконання робіт (надання послуг) не є достатніми правовими підставами для задоволення позовних вимог.

В підтвердження факту надання послуг за спірний період з листопада 2021 року по квітень 2023 року Позивачем надано до матеріалів справи копії актів приймання-передачі послуг з постачання теплової енергії:

- за січень 2023 року від 31.01.2023,

- за лютий 2023 року від 28.02.2023,

- за березень 2023 року від 31.03.2023,

- за квітень 2023 року від 30.04.2023,

- за лютий 2023 з перерахунком за листопад 2021-квітень 2022 року від 28.02.2023,

- за липень 2023 з перерахунком за листопад 2021-січень 2022 року від 31.07.2023.

Як встановлено судом вказані акти наданих послуг відповідачем не підписані, доказів направлення відповідачу актів наданих послуг матеріали справи не містять.

При цьому, не може вважатися належним направлення відповідачу актів наданих послуг за період з листопада 2021 по квітень 2023 року разом із вимогою про сплату заборгованості від 11.08.2023 № 1060, оскільки згідно з положеннями ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, що кореспондується з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», за яким споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомясяця, таким чином, Позивач зобов`язаний направляти акти (докази фактичного надання послуг) щомісяця для оплати відповідачем наданих послуг.

Позивачем не надано доказів направлення Відповідачу актів за кожен місяць надання послуг за спірний період з листопада 2021 року по квітень 2023 року, про надання яких стверджує Позивач.

Більше того є необґрунтованим наявність акту прийому-передачі послуги з постачання теплової енергії за період листопад 2021-квітень 2022, який датований 28.02.2023 при тому, що матеріали справи не містять актів прийому-передачі послуг з постачання теплової енергії у листопаді 2021 року, у грудні 2021 року, у січня 2022 року квітні 2022 року.

Також, наданий Позивачем акт прийому-передачі послуг з постачання теплової енергії за період з листопад-грудень 2021, січень 2022 (перерахунок) датований 31.07.2023 року, при відсутності в матеріалах справи актів прийому-передачі послуг з постачання теплової енергії у листопаді 2021 року, у грудні 2021 року, у січня 2022 року та закінчення опалювального періоду з 2023 році у квітні, суд не може прийняти як належний доказ в підтвердження надання послуг у період з листопада 2021 по січень 2022 року чи липень 2023 року.

Позивач в позовній заяві в обґрунтування позовних вимог зазначає, що Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 1209 від 10.11.2021 року «Деякі питання нарахування (визначення) плати за теплову енергію, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води у зв`язку із зміною ціни природного газу», якою передбачено обов`язок теплопостачальної організації змінити розмір нарахувань за послугу з постачання теплової енергії у зв`язку із щомісячною зміною ціни природного газу, що використовується для виробництва теплової енергії та надання послуги з постачання теплової енергії відповідній категорії споживачів в порядку, передбаченому пунктами 59-61 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019р. № 830. Вказаною постановою було передбачено, що зміна розміру нарахувань за теплову енергію, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води споживачам (крім населення, бюджетних установ, релігійних організацій) у зв`язку із щомісячною зміною ціни природного газу (без урахування зміни тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, торговельної надбавки (націнки) постачальника) починаючи із нарахувань за жовтень 2021 р. відображається щомісяця у платіжних документах зазначених споживачів, надісланих у місяці, що настає за розрахунковим періодом.

Отже Позивач сам зазначає про відображення Постачальником зміна розміру нарахувань починаючи із нарахувань за жовтень 2021 відображається щомісяця у платіжних документах споживачів, надісланих у місяці, що настає за розрахунковим періодом.

Проте в матеріалах справи взагалі відсутні акти приймання послуг з постачання теплової енергії за період з листопада 2021 по квітень 2022 року.

По актам, які надані до матеріалів справи, а саме за січень, лютий, березень, квітень 2023, відсутні докази їх направлення на адресу Відповідача у відповідний період їх складання.

Закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки. Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами, в тому числі подавати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що Позивачем не надано доказів на підтвердження реального надання послуг Відповідачу у період з листопада 2021 року по квітень 2023 року на суму 3 944 590 грн 78 коп.

Окрім цього, матеріали справи не містять доказів підключення будівлі Відповідача спеціалістами Позивача до централізованої системи опалення у будь-який з опалювальних періодів, зокрема у спірний період з листопада 2021 року по квітень 2023 року.

За приписами ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень, неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Близький по змісту висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018р. у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019р. у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019р. у справі №902/761/18, від 04.12.2019р. у справі № 917/2101/17.

Стандарт доказування вірогідності доказів передбачає зокрема оцінку безпосередньо судом їх змістовної ваги та вплив на переконання суду у більшій ймовірності існування факту, ніж його відсутності.

Змагальність сторін є одним із основних принципів господарського судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 ГПК України).

Стандарт доказування «вірогідності доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Враховуючи наведене, а також обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, суд апеляційної інстанції вважає доведеними заперечення Відповідача, оскільки докази, надані на спростування позовних вимог, є більш вірогідними, ніж докази, надані Позивачем на їх підтвердження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010р. у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28.10.2010р.) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

З огляду на принцип оцінки доказів за критерієм вірогідності, керуючись категорією стандарту доказування, принципом змагальності, суд приходить до висновку що Позивачем не надано доказі в підтвердження факту надання послуг у спірний період з листопада 2021 року по квітень 2023 року та наявності заборгованості Відповідача за отримані послуги у сумі 3944 590 грн 78 коп, у зв`язку з чим відмовляє у задоволені позову у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується наступним:

Порядок розподілу судових витрат між сторонами врегульований положеннями статті 129 ГПК України, за частиною 1 якої судовий збір покладається в спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У задоволені позову відмовлено повністю, відтак, судовий збір у розмірі 47 335 грн 09 коп. покладається на позивача.

Керуючись ст. 129, 236-239, 241, 242, 255 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю Котельна Північного промислового вузла до Дочірнього підприємства Сумський навчальний центр Державного Публічного акціонерного товариства Будівельна компанія Укрбуд про стягнення 3 944 590 грн 78 коп. відмовити повністю.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 07.06.2024.

Суддя С.В. Заєць