ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" травня 2024 р. Справа№ 910/13631/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Іоннікової І.А.

Тищенко А.І.

секретар судового засідання: Бендюг І.В.

за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 07.05.2024,

розглянувши апеляційну скаргу Адвокатського об`єднання «Правовий Альянс»

на рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2024

у справі №910/13631/23 (суддя Г.П. Бондаренко-Легких)

за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз»

до Адвокатського об`єднання «Правовий Альянс»

про розірвання договору та стягнення грошових коштів у розмірі 782 359,20 грн,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2023 року Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» (далі, позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Адвокатського об`єднання «Правовий Альянс» (далі, відповідач) про розірвання Договору про надання правової допомоги №38А491-2294-22 від 31.05.2022 та стягнення грошових коштів (попередньої оплати) у розмірі 782 359,20 грн.

Позовні вимоги про розірвання договору обґрунтовані тим, що позивач скористався своїм правом, встановленим законом на одностороннє розірвання договору (відмову від нього), надіславши лист від 17.01.2023 на адресу відповідача, який однак безпідставно та незаконно відмовився підписувати угоду про розірвання договору, вводячи позивача в оману щодо можливості його розірвання шляхом вчинення односторонньої відмови.

Позовні вимоги про стягнення грошових коштів (попередньої оплати) обґрунтовані тим, що АТ «Дніпрогаз» 22.12.2023 на виконання умов пункту 3.3.1. Договору сплатило відповідачу авансовий платіж у розмірі 812 349,00 грн, однак АО «Правовий Альянс» у січні 2023 року не надало позивачу послуги на суму 782 359,20 грн і такі кошти позивачу безпідставно не повернуло.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.01.2024 у справі №910/13631/23 позовні вимоги задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Адвокатського об`єднання «Правовий Альянс» на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» 782 359,20 грн попередньої оплати, а також 14 419,39 грн судового збору.

У задоволенні вимог про розірвання Договору про надання правової допомоги №38А491-2294-22 від 31.05.2022, укладеного між Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» та Адвокатським об`єднанням «Правовий Альянс», відмовлено, встановивши, що договір є розірваним з 30.01.2023 року в силу вимог закону.

Приймаючи вказане рішення, місцевий господарський суд встановив, що вимога позивача про розірвання договору судом у зв`язку з істотним порушенням його умов задоволенню не підлягає, оскільки договір №38А491-2294-22 від 31.05.2022 вже є припиненим з підстав, встановлених законом, а саме за односторонньою відмовою позивача від договору (розірвання договору за ініціативою позивача) з 30.01.2023 (момент надання відповідачем відповіді про відмову від розірвання договору, оскільки доказів отримання листа позивача про відмову від договору відповідачем раніше матеріали справи не містять).

У частині задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача попередньої оплати рішення суду мотивоване тим, що матеріали справи не містять доказів фактичного надання відповідачем послуг правничої допомоги, що визначені у звіті про надані послуги за січень 2023 року, а сам по собі звіт працівників відповідача про надані послуги у січні 2023 року, що був надісланий позивачеві без ЕЦП, не відповідає вимогам Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та умовам Договору, а отже не може бути використаний як належний та допустимий доказ підтвердження факту надання відповідних послуг. Суд констатував, що між сторонами було погоджено Акт надання послуг №АО82000380 від 31.12.2022 згідно пунктів 3.1.2. та 3.1.3. Договору на суму 29 989, 80 грн. При цьому, у матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про виконання відповідачем зобов`язання з надання послуг, обумовлених Договором на решту суми попередньої оплати у розмірі 782 359,20 грн (812 349,00 грн - 29 989,80 грн). Така оплата за аналогією підлягає поверненню позивачу на підставі частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим судовим рішенням, 13.02.2024 (про що свідчить штрих-кодовий ідентифікатор Укрпошти на конверті) засобами поштового зв`язку Адвокатське об`єднання «Правовий Альянс» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2024 у справі №910/13631/23 у частині стягнення з Адвокатського об`єднання «Правовий Альянс» на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» 782 359,20 грн попередньої оплати, а також 14 419,39 грн судового збору та ухвалити нове рішення у відповідній частині про відмову у задоволенні позову та стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» на користь Адвокатського об`єднання «Правовий Альянс» витрати по сплаті судового збору.

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до наступного:

- при прийнятті рішення у справі суд першої інстанції не врахував те, що в Договорі гонорар визначений у фіксованому розмірі, без прив`язки до обсягу наданих послуг та витраченого часу працівників відповідача на надання кожної окремої послуги.

Також суд першої інстанції не врахував, що фіксований розмір гонорару не залежить від витраченого адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) часу на надання правничої допомоги клієнту;

- відповідно до умов Договору (пункт 3.5.) надіслання позивачем відмови від підписання Акту наданих послуг №АОЯ83000019 від 31.01.2023 через програмне забезпечення «М.Е.Бос» не може вважатись належним доказом повідомлення відповідача про таку відмову, оскільки зазначений пункт регулює порядок обміну лише актами приймання-передачі послуг. У свою чергу докази надіслання такої відмови відповідачу у порядку, передбаченому пунктом 5.9. Договору, рекомендованим листом, цінним листом з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення в матеріалах справи відсутні. Копія фіскального чеку, що датований 17.02.2023, не є належним доказом направлення відмови від підписання акту, оскільки з нього не можна встановити, на яку адресу надсилався лист, що було всередині конверта та коли і ким він був отриманий. Отже, в силу вимог пункту 3.4. Договору, акт наданих послуг №АОЯ83000019 від 31.01.2023 вважається підписаним, а послуги наданими виконавцем і прийнятими замовником в обсязі та на умовах, визначених у такому акті приймання-передачі;

- суд безпідставно не врахував у якості доказу Звіт про надані послуги за січень 2023 року, пославшись на те, що даний доказ є електронним документом, а тому мав би бути підписаний електронним підписом. Такі висновки суду першої інстанції суперечать положенням пунктів 3.4., 3.5. Договору та статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оскільки пункт 3.4. Договору передбачає надіслання звітів працівників виконавця про фактично надані послуги в електронному вигляді, тобто без їх підписання електронним підписом;

- щодо реальності надання послуг правової допомоги згідно Договору, то умовами пункту 1.2. Договору визначено надання замовнику комплексу послуг з правової допомоги. Правова допомога включає не лише складення процесуальних документів, а й аналіз законодавства, матеріалів справи, судової практики та позицій Верховного Суду у справах щодо подібних правовідносин, а тому висновки суду першої інстанції в цій частині про те, що матеріали справи не містять фактичного надання відповідачем послуг правничої допомоги є необґрунтованими. Усі відображені у Звіті документи були реально підготовлені та вчинені відповідні процесуальні дії, що додатково підтверджується документами, долученими до апеляційної скарги, які були отримані відповідачем 08.02.2024 від адвоката Кондратенка Д.А. (був звільнений з об`єднання 31.05.2023) у відповідь на лист-запит об`єднання №18 від 07.02.2024;

- у силу вимог частини 2 статті 903 Цивільного кодексу України позивач чинив перешкоди відповідачу у наданні повного комплексу послуг правової допомоги згідно Договору (відкликав 16.01.2023 довіреності, видані АО «Правовий Альянс» на представництво інтересів позивача у судах, що не дало відповідачу можливості забезпечити представництво інтересів АТ «Дніпрогаз» у низці судових засідань, що відбулись 17.01.2023 у справах №199/7472/22, №932/6065/21, №205/11225/21, 201/13040/21, №904/3764/22; 18.01.2023 у справах: №206/3825/22, №200/9364/17), а тому зобов`язаний здійснити оплату у повному обсязі;

- суд здійснив невірну кваліфікацію спірних правовідносин, пославшись на положення частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України. Суд першої інстанції встановив факт припинення дії Договору 30.01.2023, отже грошові кошти не могли бути стягнуті на підставі Договору.

Скаржником разом із апеляційною скаргою заявлено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку та приєднання доказів до матеріалів справи, відповідно до якого відповідач просить поновити Адвокатському об`єднанню «Правовий Альянс» пропущений процесуальний строк для подання доказів та приєднати до матеріалів справи наступні докази: копію витягу з наказу Адвокатського об`єднання «Правовий Альянс» від 30.11.2017 №08-OC; копію витягу з наказу Адвокатського об`єднання «Правовий Альянс» від 01.02.2018 №10-OC; копію наказу Адвокатського об`єднання «Правовий Альянс» від 22.05.2023 №38-OC; копію листа Адвокатського об`єднання «Правовий Альянс» від 07.02.2024 №18 та доказу його надіслання; копію листа адвоката Кондратенка Д.А. про надання інформації від 08.02.2024; копію проекту листа Акціонерного товариства «Дніпрогаз» «Щодо розгляду звернення» на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Турбопластика-Україна»; копію проекту відповіді Акціонерного товариства «Дніпрогаз» щодо розгляду адвокатського запиту адвоката Євгенія Стрижака за вх.№ЗП-7379 від 28.12.2022; копію проекту відзиву на позовну заяву до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська у справі №199/7472/22; копію проекту відповіді на відзив до Господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/4649/22; роздруківку є ЄДРСР ухвали Господарського суд Дніпропетровської області від 18.01.2023 у справі №904/4649/22; копію проекту заперечення на відповідь на відзив до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська у справі №932/3950/22; копію проекту Заяви до приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Ярмошевич Н.О. про примусове виконання рішення у справі №918/415/16; копію проекту заяви про повернення судового збору до Верховного Суду у справі №202/8203/21; роздруківку ухвали Верховного Суду від 26.01.2023 у справі №202/8203/21; копію проекту листа Акціонерного товариства «Дніпрогаз» до Товариства обмеженою відповідальністю «Металургійний завод «Дніпросталь» на вх. листи №334 та №337 від 16.12.2022; копію проекту службової записки від 13.01.2024 на ім?я директора комерційного та головного бухгалтера Акціонерного товариства «Дніпрогаз» про відображення в бухгалтерському обліку та RGC-Billing інформації згідно постанови Дніпровського апеляційного суду від 16.11.2022 по справі №202/8203/21; копію проекту службової записки на ім?я директора фінансового Акціонерного товариства «Дніпрогаз» від 13.01.2024 про сплату судового збору згідно постанови Дніпровського апеляційного суду від 16.11.2022 по справі №202/8203/21; копію проекту листа Акціонерного товариства «Дніпрогаз» на адресу Слідчого СВ відділення поліції №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області Валерії Вавриш на вимогу про надання інформації у кримінальному провадженні №0001796; копію проекту Заяви про видачу судового наказу (в порядку статті 147-151 Господарського процесуального кодексу України) до Господарського суду Дніпропетровської області за заявою Акціонерного товариства «Дніпрогаз» до Акціонерного товариства «Дніпроважмаш»; роздруківку з ЄДРСР судового наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 23.01.2023 у справі №904/332/23; копію проекту листа АТ «Дніпрогаз» на звернення громадянина О.Каснера за вх.№СЛ-44 від 04.01.2023; копію проекту позовної заяви про стягнення коштів до Красногвардійськогорайонного суду міста Дніпропетровська за позовною заявою Акціонерного товариства «Дніпрогаз» до ОСОБА_1 про стягнення 105 449,83 грн.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на подання доказів та приєднання їх до матеріалів справи відповідач, посилаючись на положення частини 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України та частини 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, зазначив, що відповідні докази не могли бути подані до суду першої інстанції, оскільки відповідно до умов Договору підтвердженням реальності надання послуг є звіти працівників виконавця (пункт 3.4.), які були подані відповідачем до суду першої інстанції, однак суд неправомірно не взяв їх до уваги в якості доказу. Відповідач зазначає, що об`єктивно не міг передбачити, що суд першої інстанції на власний розсуд вийде за межі доказування, належним чином не дослідить обов`язки сторін за договором і на власний розсуд прийме рішення. Питання самого факту реальності послуг не ставилось у суді, тим більше, що розгляд справи здійснювався у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, а у клопотанні відповідача про вихід зі спрощеного провадження в загальне суд відмовив ухвалою від 16.11.2023. Відповідач наголошує, що не міг здогадуватись, що про те, що окрім передбачених договором звітів наданих послуг йому треба буде доводити кожен процесуальний документ, який ним готувався у межах надання послуг за Договором.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

18.03.2024 до Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить суд залишити її без задоволення, а оскаржене рішення суду без змін.

Узагальнені доводи відзиву позивача на апеляційну скаргу зводяться до наступного:

- суд першої інстанції вирішував питання про повернення грошових коштів, які були сплачені в якості авансового платежу (передоплата) за договором про надання послуг, але які не були надані на момент його розірвання (статті 530, 693 Цивільного кодексу України), а не розглядав питання про розподіл між сторонами витрат на правничу допомогу (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України);

- заперечення відповідача про відсутність належних доказів направлення йому мотивованої відмови від підписання акту приймання-передачі наданих послуг є нікчемними, оскільки відповідач сам у своїх запереченнях від 28.02.2023 №05/02-23 посилався на відмову позивача від підписання акту, яку отримав 23.02.2023. Отже, Акт приймання-передачі наданих послуг №АОЯ83000019 від 31.01.2023 не може вважатися підписаним;

- за змістом пунктів 3.4., 3.5. Договору та виходячи зі змісту статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» обмін будь-якими електронними документами здійснюється за умови їх скріплення електронно-цифровим підписом. Натомість зі скріншотів, наданих відповідачем, чітко видно, що файли направлялися на електронні поштові скриньки та не були скріплені електронним цифровим підписом. З наданих скріншотів неможливо встановити, що саме було надіслано на електронні адреси і чи це дійсно були звіти;

- єдиною юридично значущою підставою для прийняття послуг є виключно підписання акту приймання-передачі, чого позивачем не було зроблено у зв`язку з наданням мотивованої відмови від підписання. Звіт же не передбачає його погодження чи непогодження зі сторони замовника, а є по суті внутрішньою односторонньою формою звітності виконавця (відповідача);

- АТ «Дніпрогаз» не визнає надання послуг, які вказані у роздруківці звіту, яку надано відповідачем в якості начебто підтвердження реальності наданих послуг. Послуги протягом січня 2023 року відповідачем у межах Договору не надавались;

- суд першої інстанції встановив, що із наведених у звіті 96 позицій 76 - це формування правових позицій, аналіз постанов, вироблення стратегій, щодо яких відповідач не може підтвердити реальність господарської операції, а саме її виконання. 20 позицій зі Звіту - це підготовка відповідей, заяв, участь у судових засіданнях, щодо яких відповідач не надав жодних підтверджуючих документів про їх фактичне надання. У противагу цим висновкам апелянт намагається разом із апеляційною скаргою та долученими до неї новими документами створити у суду хибне уявлення про обставини справи. Роздруківки «вордовських» документів не можуть відповідати критерію достовірності доказів (вони не мають ні підписів, ні вихідних номерів та дат, не має можливості встановити період їх створення);

- посилання скаржника на положення частини 2 статті 903 Цивільного кодексу України є безпідставними, оскільки дана норма регулює правовідносини сторін у випадку, коли замовник вимагає від виконавця виконання договору про надання послуг, у той час, як АТ «Дніпрогаз» не вимагав від відповідача надання йому таких послуг, а навпаки заперечував проти їх надання та вимагав повернути попередню оплату.

Також 18.03.2024 до Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшли заперечення щодо клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку та приєднання доказів до матеріалів справи, в яких позивач наголосив на тому, що відповідачем не наведено об`єктивних підстав неможливості подання доданих до апеляційної скарги доказів до суду першої інстанції.

Позивач зазначає, що звіт працівників виконавця не є підтвердженням реальності надання послуг, не передбачає його погодження позивачем, водночас, разом із запереченнями на відповідь на відзив, які були сформовані 08.12.2023 зі сторони відповідача, не було надано доказів на підтвердження реальності наданих послуг.

Обґрунтування відповідача щодо неможливості подання доказів до суду першої інстанції через те, що адвокат Кондратенко Д.А. був звільнений 31.05.2023 з АО «Правовий Альянс», а тому отримати завчасно відповідні документи не було можливості не заслуговують на увагу, оскільки згідно пункту 2.1.6. Договору виконавець зобов`язується не передавати отримані від замовника документи та/або інформацію третім особам без дозволу замовника, відповідно, якщо Кондратенко Д.А. звільнився з АО «Правовий Альянс» 31.05.2023, то відповідні документи не могли у нього знаходитись, а фактично були сформовані після 07.02.2024 (дати направлення супровідного листа від представника апелянта до пана Кондратенко Д.А. ). Така обставина підтверджується також тим, що представник апелянта крім листа від 07.02.2024 на адресу Кондратенка Д.А. направив також копію звіту, який мав би формуватися останнім під надання ним послуг.

01.04.2024 від відповідача через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій відповідач фактично продублював доводи своєї апеляційної скарги.

11.04.2024 від відповідача через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду надійшли додаткові пояснення у справі, до яких долучена таблиця щодо реальності послуг з професійної правничої допомоги, наданих у січні 2023 року по Договору.

15.04.2024 від позивача через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду надійшли додаткові пояснення у справі, в яких позивач наголосив на тому, що Інформація, зазначена в таблиці, щодо реальності наданих послуг з професійної правничої допомоги, не відповідає дійсності та спрямована на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. АТ «Дніпрогаз» не отримувало послуг, зазначених в доданій до додаткових пояснень таблиці.

Відповідач зазначає про те, що « ОСОБА_3 надавалась послуга з вироблення стратегії захисту інтересів АТ «Дніпрогаз» при розгляді справи №904/1224/18 за скаргою АТ «Дніпрогаз» на дії приватного виконавця Сивокозова О.М.

Представник позивача наголошує на тому, що вказане не відповідає дійсності, оскільки представником АТ «Дніпрогаз» був ОСОБА_4 , як саму скаргу на дії приватного виконавця так і правову позицію було сформовано ОСОБА_4 , участь в судовому засіданні при розгляді даної справи приймав ОСОБА_4 Жодних стратегій захисту від представників АО «Правовий Альянс» не отримувалося.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.02.2024 апеляційну скаргу Адвокатського об`єднання «Правовий Альянс» на рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2024 у справі №910/13631/23 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Іоннікова І.А., Тищенко А.І.

Колегією суддів встановлено, що апеляційна скарга була подана скаржником безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2024 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/13631/23; відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Адвокатського об`єднання «Правовий Альянс» на рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2024 у справі №910/13631/23 до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.

29.02.2024 матеріали справи №910/13631/23 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді у справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.03.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Адвокатського об`єднання «Правовий Альянс» на рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2024 у справі №910/13631/23, запропоновано позивачу у відповідності до статті 263 Господарського процесуального кодексу України надати відзив на апеляційну скаргу та власні письмові доводи та міркування з приводу клопотання про долучення до матеріалів справи нових документів із доказами надсилання (надання) їх копій апелянту, апеляційну скаргу Адвокатського об`єднання «Правовий Альянс» на рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2024 у справі №910/13631/23 призначено до розгляду на 02.04.2024.

26.03.2024 (про що свідчить штрих-код на конверті) засобами поштового зв`язку до Північного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» надійшло клопотання про участь його представника адвоката Медяного Олексія Юрійовича у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2024 заяву Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» про участь його представника адвоката Медяного Олексія Юрійовича у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.

У судове засідання, призначене на 02.04.2024, з`явилися представники Адвокатського об`єднання «Правовий Альянс» та Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» (у режимі відеоконференції через систему EASYCON).

Суд у судовому засіданні 02.04.2024 вирішив перейти до розгляду справи по суті, однак, представником позивача було повідомлено суд про оголошення повітряної тривоги в місті Дніпро (в якому він знаходився під час розгляду справи в режимі відеоконференції).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.04.2024 у розгляді справи №910/13631/23 оголошено перерву до 16.04.2024.

У судове засідання, призначене на 16.04.2024, з`явилися представники Адвокатського об`єднання «Правовий Альянс» та Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» в режимі відеоконференції через систему EASYCON.

Суд у судовому засіданні 16.04.2024 вирішив перейти до розгляду справи по суті, однак, у місті Києві було оголошено повітряну тривогу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2024 у розгляді справи №910/13631/23 оголошено перерву до 23.04.2024.

У судове засідання, призначене на 23.04.2024, з`явилися представники Адвокатського об`єднання «Правовий Альянс» та Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» (у режимі відеоконференції через систему EASYCON).

Суд у судовому засіданні 23.04.2024 заслухав пояснення представників сторін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2024 у розгляді справи №910/13631/23 було оголошено перерву до 07.05.2024.

У судовому засіданні 07.05.2024 суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Явка представників учасників справи

У судове засідання 07.05.2024 з`явилися представники позивача (у режимі відеоконференції) та відповідача.

Представники відповідача у судовому засіданні підтримували доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняти у цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову в цій частині відмовити.

Представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив оскаржене рішення суду залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

31.05.2022 між Адвокатським об`єднанням «Правовий альянс» (виконавець, відповідач) та Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» (замовник, позивач) укладено Договір №38А491-2294-22 надання правової допомоги (далі - Договір), згідно пункту 1.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов`язується надавати комплекс послуг правової допомоги, а замовник приймати та оплачувати їх.

Згідно пункту 3.1. Договору вартість послуг виконавця, з урахуванням ПДВ 20% складається з:

3.1.1. щомісячної плати за отримання правової допомоги у розмірі 812 349, 00 грн;

3.1.2. плати, що розраховується як 12 % від стягнутих та/або перерахованих на користь замовника, внаслідок претензійно-позовної роботи виконавця, коштів штрафних санкцій та/або фінансових санкцій (інфляційні нарахування, проценти річних, пеня);

3.1.3. плати, що розраховується як 10 % від стягнутих та/або перерахованих на користь замовника, внаслідок позовної роботи виконавця, коштів за не обліковані об`єми (обсяг природного газу);

Пунктом 3.2. Договору передбачено, що компенсація витрат виконавця, що пов`язані зі службовим відрядженням працівників виконавця під час представництва інтересів замовника, здійснюється замовником на підставі Акту приймання-передачі.

Згідно пункту 3.3. Договору - строк розрахунків за договором:

3.3.1. щомісячна оплата за отримання правової допомоги перераховується замовником на рахунок виконавця на умовах передоплати не пізніше 1-го числа місяця, в якому будуть надаватись послуги;

3.3.2. плата, передбачена, пунктом 3.1.2. та пунктом 3.1.3. цього Договору перераховується замовником виконавцю щоквартально, до 10 числа місяця, наступного за кварталом, в якому відбулось фактичне зарахування на банківський рахунок замовника коштів штрафних та/або фінансових санкцій, чи коштів вартості не облікованих об`ємів (обсягів) природного газу.

3.3.3. компенсація витрат виконавця, передбачена пунктом 3.2. Договору, сплачується замовником протягом 5 робочих днів після одержання Акта приймання-передачі за звітний місяць.

Згідно пункту 3.4. Договору виконавець щомісячно, до 5 числа місяця, наступного за звітним, надсилає замовнику у електронному вигляді Акти приймання-передачі послуг, що складені на підставі звітів працівників виконавця. Звіти працівників виконавця про фактично надані послуги надаються в електронному вигляді. Замовник підписує Акт приймання-передачі або надсилає виконавцю мотивовану відмову від його підписання протягом 5 календарних днів після одержання Акта приймання-передачі. У разі, якщо до 20 числа місяця, наступного за звітним, виконавець не одержить від замовника підписаний Акт приймання-передачі або мотивовану відмову від його підписання, сторони визнають, що Акт приймання-передачі послуг вважається підписаним, а послуги наданими виконавцем і прийнятими замовником в обсязі і на умовах, зазначених у такому Акті приймання-передачі.

У пункті 3.5. Договору сторони погодили, що обмін Актами приймання-передачі послуг відбувається за допомогою програмного забезпечення «M.E.Doc», при цьому документи в електронному вигляді скріплюються електронним цифровим підписом кожної із сторін.

Згідно пункту 5.1. Договору цей Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє в частині надання послуг з 01 червня 2022 року по 31 грудня 2025 року включно, а в частині проведення розрахунків - до їх остаточного завершення.

На виконання вимог підпункту 3.1.1. та 3.3.1. Договору 22.12.2022 позивач здійснив попередню оплату за надання юридичних послуг у січні 2023 року у розмірі місячного платежу - 812 349,00 грн, що підтверджується банківською випискою.

Відповідачем було надано Акт надання послуг №АОЯ82000380 від 31.12.2022 про надання юридичних послуг згідно підпунктів 3.1.2. та 3.1.3. Договору на загальну суму 29 989,80 грн. Проте, позивач стверджує, що зі сторони відповідача умови Договору щодо надання послуг у січні 2023 року в повному обсязі (на решту суми 812 349,00 грн - 29 989,80 грн = 782 359,20 грн) не виконані.

Листом від 17.01.2023 №21/17 позивач повідомив відповідача про одностороннє розірвання договору (припинення договору) з 17.01.2023 з посиланням на статтю 1048 Цивільного кодексу України, за якою договір доручення припиняється у разі відмови довірителя від договору.

У відповідь, 31.01.2023 відповідач надіслав позивачеві лист №02/01-23, в якому зазначив, що оскільки позивач не надав жодних документів та обґрунтувань щодо одностороннього розірвання договору, то договір є чинним.

14.02.2023 відповідач надіслав позивачеві Акт надання послуг №АОЯ83000019 від 31.01.2023 на суму 812 349,00 грн, від підписання якого позивач відмовився, оскільки юридичні послуги на вказану суму у січні 2023 року надані не були, про що, як стверджує позивач, він склав та надіслав відповідачеві відмову від 16.02.2023 №50/17/1-02 з вимогою повернути безпідставно отримані грошові кошти, що були авансовані 22.12.2022 у розмірі 782 359,20 грн за фактично не надані послуги.

Окрім цього, 15.02.2023 позивач надіслав відповідачеві повідомлення про наявність конфлікту інтересів з посиланням на те, що на виконання ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 24.05.2022 у справі №757/11783/22-к та розпорядження Кабінету Міністрів України № 429-р від 28.05.2022, АРМА передало в управління АТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» корпоративні права АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» та у січні 2023 року були внесені зміни до ЄДРПОУ, відповідно до яких було змінено голову правління позивача, що уклав Договір №38А491-2294-22 від 31.05.2022.

На даний момент (лютий 2023 року) існує конфлікт між бенефіціарним власниками, власниками корпоративних прав та юридичною особою - АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз», проте позивачу стало відомо, що 27.01.2023, незважаючи на наявний конфлікт інтересів, відповідачем було видано ордер адвокатові в рамках надання правової допомоги Компанії «Тантер Холдінгс Лімітед» (бенефіціарний власник позивача) на підставі Договору про надання правової допомоги №12/3 від 28.07.2022 у справі за позовом Компанії «Тантер Холдінгс Лімітед» до позивача (АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз»).

Отже, позивач зазначив, що оскільки відповідачем було прийнято доручення від бенефіціарних власників корпоративних прав АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» та прийнято доручення безпосередньо від позивача, то відповідач діє в умовах конфлікту інтересів. У зв`язку з вищезазначеним та враховуючи статтю 9 Правил адвокатської етики, позивач просив розірвати договір №38А491-2294-22 від 31.05.2022, про що підписати додаткову угоду, примірник якої долучено до надісланого повідомлення.

Відповідач, у свою чергу, надіслав позивачеві заперечення від 28.02.2023 №05/02-23 на відмову від підписання акту №АОЯ83000019 від 31.01.2023. У запереченні зазначено, що на електронну пошту позивачеві надсилались протягом січня та лютого 2023 року звіти працівників відповідача про надані послуги у січні 2023 року, жодних заперечень щодо обсягу надання яких позивач не надсилав, що свідчить про прийняття послуг та про відсутність правових підстав для повернення попередньої оплати. Крім того, відповідач запропонував підписати додаткову угоду про розірвання Договору з 01.02.2023 та повідомив, що на його переконання, відповідач діє за відсутності конфлікту інтересів, оскільки, позивач надав згоду на надання відповідачем правової допомоги, в тому числі, і Компанії «Тантер Холдінгс Лімітед».

У відповідь на вказані заперечення позивач надіслав лист від 30.03.2023 №1328/17 з повторною вимогою повернути грошові кошти, що були авансовані 22.12.2022, у розмірі 782 359,20 грн за фактично не надані послуги у січні 2023 року та повторно виклав обставини щодо дій відповідача в умовах конфлікту інтересів при одночасному наданні правової допомоги позивачеві та його опоненту, який є одним з кінцевих бенефіціарних власників позивача, Компанії «Тантер Холдінгс Лімітед».

Оскільки станом на момент звернення з позовною заявою до господарського суду спір між сторонами в досудовому порядку вирішений не був, позивач звернувся до суду з метою стягнення з відповідача попередньої оплати, обґрунтовуючи позовні вимоги в цій частині тим, що фактично юридичні послуги у січні 2023 року не надані на суму, що становить 782 359,20 грн (812 349,00 грн - 29 989,80 грн), а також, керуючись статтею 188 Господарського кодексу України, з метою розірвання договору на підставі статті 651 та 907 Цивільного кодексу України, статті 29 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Правил адвокатської етики.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Місцевий господарський суд, приймаючи рішення, дійшов висновку, що вимога позивача про розірвання договору судом у зв`язку з істотним порушенням його умов задоволенню не підлягає, оскільки договір №38А491-2294-22 від 31.05.2022 вже є припиненим із підстав, встановлених законом, а саме за односторонньою відмовою позивача від договору (розірвання договору за ініціативою позивача) з 30.01.2023 (момент надання відповідачем відповіді про відмову від розірвання договору (том 1, а.с. 16), оскільки доказів отримання листа позивача №21/17 від 17.01.2023 про відмову від договору відповідачем раніше матеріали справи не містять).

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про розірвання Договору сторонами не оскаржується, а тому, враховуючи положення статті 269 Господарського процесуального кодексу України, судом в цій частині не переглядається.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї та додаткових пояснень сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду скасуванню в частині задоволених позовних вимог про стягнення 782 359,20 грн попередньої оплати з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Положеннями частини першої статті 1 зазначеного Закону унормовано, що договір про надання правової допомоги визначено як домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами частини 3 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, правовідносини за яким врегульовані Главою 63 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За умовами частини 1 статті 902 Цивільного кодексу України виконавець повинен надати послугу особисто.

Згідно частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено Договір надання правової допомоги №38А491-2294-22, згідно пункту 1.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов`язується надавати комплекс послуг правової допомоги, а замовник приймати та оплачувати їх.

У пункті 1.2 Договору перераховані напрямки юридичних послуг, які надає виконавець.

У пункті 2.2.4. Договору закріплено право виконавця отримувати щомісячну оплату за надані послуги у порядку та розмірі згідно розділу 2 цього договору.

Замовник зобов`язується своєчасно та в повному розмірі здійснювати оплату вартості послуг у відповідності з умовами цього договору (пункт 2.3.4. Договору).

За змістом пунктів 3.1.1., 3.3.1. Договору розмір щомісячної плати за отримання правової допомоги становить 812 349,00 грн та перераховується замовником на рахунок виконавця на умовах передоплати не пізніше 1-го числа місяця, в якому будуть надаватись послуги.

Факт перерахування 22.12.2022 позивачем відповідачу коштів передоплати згідно Договору в розмірі 812 349,00 грн підтверджується банківською випискою (том 1, а.с. 14) та сторонами не заперечується.

Однак, як зазначає позивач, послуги йому були надані лише на суму 29 989,80 грн, що підтверджується підписаним сторонами актом надання послуг №АОЯ82000380 від 31.12.2022 (том 1, а.с. 55). Умови Договору щодо надання послуг у січні 2023 року в повному обсязі (на решту суми 782 359,20 грн (812 349,00 грн - 29 989,80 грн)) не виконані, послуги на суму 782 359,20 грн у січні 2023 року позивач не отримував.

Відповідач заперечує проти таких доводів позивача, вказуючи, що послуги були надані позивачу на всю суму попередньої оплати в розмірі 812 349,00 грн, відповідач надсилав позивачеві звіт про надані послуги у січні 2023 року на електронні адреси - - 03.02.2023 та 23.02.2023 на нову електронну адресу позивача - (том 1, а.с. 135-143), заперечень проти їх змісту не отримував.

14.02.2022 відповідач надіслав позивачеві Акт надання послуг №АОЯ83000019 від 31.01.2023 на суму 812 349,00 грн (том 1, а.с. 23), від підписання якого позивач відмовився, оскільки за його твердженнями юридичні послуги на вказану суму у січні 2023 року надані не були, про що, як стверджує позивач, він склав та надіслав відповідачеві відмову від 16.02.2023 №50/17/1-02 (том 1, а.с. 20-21) з вимогою повернути безпідставно отримані грошові кошти, що були авансовані 22.12.2022 у розмірі 782 359,20 грн за фактично не надані послуги.

Відповідач, у свою чергу, надіслав позивачеві заперечення від 28.02.2023 №05/02-23 (том 1, а.с. 26) на відмову від підписання акту №АОЯ83000019 від 31.01.2023. У запереченні, зокрема, зазначено, що на електронну пошту позивачеві надсилались протягом січня та лютого 2023 року звіти працівників відповідача про надані послуги у січні 2023 року, жодних заперечень щодо обсягу надання яких позивач не надсилав, що свідчить про прийняття послуг та про відсутність правових підстав для повернення попередньої оплати.

У відповідь на вказані заперечення позивач надіслав лист від 30.03.2023 №1328/17 з повторною вимогою повернути грошові кошти, що були авансовані 22.12.2022 у розмірі 782 359,20 грн за фактично не надані послуги у січні 2023 року. Позивач вказав, що у встановлений Договором строк висловив відмову від підписання акту наданих послуг (через систему M.E.DOC, а також рекомендованим листом через оператора поштового зв`язку Укрпошта). Також у даному листі позивач звернув увагу на те, що в акті наданих послуг від 31.01.2023 в якості підстави його складення зазначено «Договір; -200220-3 від 20.02.2020», однак договір між АТ «Дніпрогаз» та АО «Правовий Альянс» з вказаними реквізитами не є чинним.

Місцевий господарський суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять доказів фактичного надання відповідачем послуг правничої допомоги, що визначені у звіті про надані послуги за січень 2023 року, а тому у задоволенні позову в частині стягнення суми попередньої оплати відмовив.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками місцевого господарського суду з огляду на таке.

Договір про надання послуг є двостороннім, оскільки виконавець і замовник наділені як правами, так і обов`язками. На виконавця покладено обов`язок надавати послугу і надано право одержувати відповідну плату. Замовник, у свою чергу, зобов`язаний оплатити послугу і наділений правом вимагати належного надання послуг з боку виконавця. Тобто замовник здійснює оплату фактично наданих послуг, якщо сторони не домовилися про інше.

Отже, предметом договору про надання послуг є вчинення виконавцем певних дій або здійснення певної діяльності. Предметом договору є надання послуг різного роду за завданням замовника. Специфічні характеристики послуги відрізняють її від товару. Для послуги характерна непомітність (її не можна взяти в руки, зберігати, транспортувати, складувати); послуга є невичерпною (незалежно від кількості разів її надання її власні кількісні характеристики не змінюються). Всім послугам властива одна спільна ознака - результату передує здійснення дій, які не мають матеріального змісту, тобто під час надання послуг продається не сам результат, а дії, які до нього призвели.

Послуги відрізняються також від робіт. Якщо у зобов`язаннях підрядного типу результат виконаних робіт завжди має речову форму, то у зобов`язаннях про надання послуг результат діяльності виконавця не має речового змісту. Корисний ефект від діяльності з надання послуги полягає не у вигляді певного осяжного матеріального результату, як це має місце при виконанні роботи, а полягає в самому процесі надання послуги. Сама ж послуга споживається у процесі її надання, тому її визначають як діяльність, спрямовану на задоволення будь-яких потреб.

У постанові Верховного Суду від 07.07.2022 у справі №910/1801/21 вказано, що положення глави 63 ЦК України можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Отже для кваліфікації послуги головним є предметний критерій: предметом договору про надання послуг є процес надання послуги, що не передбачає досягнення матеріалізованого результату, але не виключає можливість його наявності. Якщо внаслідок надання послуги й створюється матеріальний результат, то він не є окремим, віддільним від послуги як нематеріального блага, об`єктом цивільних прав, через що відповідний результат не є обігоздатним сам по собі. Близька за змістом правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.01.2022 у справі №761/16124/15-ц.

Відповідно до визначень, наведених у частині 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»:

адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту;

інші види правничої допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення;

представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Так, пунктом 1.2. Договору визначено, що виконавець надає юридичні послуги за наступними напрямками

- узагальнюючі консультації з питань українського законодавства, яким регулюються господарські, адміністративні, цивільні, земельні, фінансові, трудові та інші види правовідносин;

-??узагальнюючі консультації з питань господарського, фінансового, банківського, цивільного та інших галузей права України, в межах, що стосується діяльності Замовника; аналіз судової практики в частині, що стосується діяльності Замовника, надання Замовнику практичних пропозицій та рекомендацій за наслідками такого аналізу;

- ? правова допомога у проведенні претензійно-позовної роботи Замовника;

- ? оперативне інформування про стан розгляду справ, учасником яких є Замовник;

-??надання правової допомоги у проведенні заходів примусового виконання виконавчих документів органами Державної виконавчої служби України;

-??правова допомога в сфері корпоративних правовідносин Замовника;

-??методичне та організаційне забезпечення договірної роботи Замовника;

-??інформування Замовника про зміни в законодавстві, організація вивчення керівними працівниками та спеціалістами Замовника нормативних актів, що стосуються їх діяльності;

- ??консультації працівникам Замовника з правових питань;

-??перевірка відповідності вимогам законодавства внутрішніх (локальних) актів Замовника, участь у підготовці та оформлені зазначених документів;

-??правова допомога під час взаємодії Замовника з органами Антимонопольного комітету України, консультації та висновки в сфері конкурентних правовідносин;

-??правова допомога під час взаємодії Замовника з органами поліції, прокуратури, фіскальної служби, іншими правоохоронними та контролюючими органами, органами, що відповідно до законодавства мають право здійснювати перевірки діяльності замовника;

- інші юридичні послуги, за домовленістю сторін.

За змістом пункту 2.1. Договору виконавець зобов`язується здійснювати комплексне забезпечення ведення претензійно-позовної роботи замовника; здійснювати представництво інтересів замовника та ведення окремих категорій судових справ, справ виконавчого провадження, що потребують значних витрат робочого часу, глибокого дослідження або системного аналізу на підставі додаткових угод до даного договору; здійснювати комплексне забезпечення ведення договірної роботи замовника; здійснювати комплексне забезпечення ведення нормативно-правової роботи замовника.

Отже, умовами Договору визначено надання замовнику комплексу послуг з правової допомоги, що включають в себе не лише представництво інтересів клієнта у судових процесах, а й інші види правничої допомоги, в тому числі: формування правових позицій, аналіз постанов, вироблення стратегій, надання консультацій з відповідних правових питань тощо.

При цьому умовами Договору не передбачено, що усі вищеперелічені послуги мають підтверджуватись у письмовій формі шляхом обов`язкового складення відповідного документа, що є логічним, адже для прикладу послуги з надання консультацій з питань законодавства очевидно, що можуть надаватися замовнику в усній формі.

Отже, на виконавця за Договором покладено обов`язок по вчиненню розгалуженого комплексу дій, метою яких є забезпечення реалізації процесуальних прав та захист інтересів клієнта, юридичний супровід діяльності останнього.

За змістом пункту 3.4. Договору виконавець щомісячно, до 5 числа місяця, наступного за звітним, надсилає замовнику у електронному вигляді Акти приймання-передачі послуг, що складені на підставі звітів працівників виконавця. Звіти працівників виконавця про фактично надані послуги надаються в електронному вигляді.

Тобто фактично одним із доказів на підтвердження факту надання послуг за Договором згідно його умов можуть виступати звіти про надані послуги, на підставі яких формуються акти приймання-передачі послуг, які вже як первинні бухгалтерські документи є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій згідно Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

З огляду на вказане, наявність належно оформлених первинних документів є обов`язковою ознакою господарської операції, однак не єдиною. По своїй правовій суті господарською операцією є операція, яка змінює зміст активів платника податку, а первинні документи лише підтверджують факт її проведення.

Таким чином, основною первинною ознакою господарської операції є її реальність, а наявність первинних документів є вторинною, похідною ознакою. Отже, сторони не позбавлені можливості доводити реальність господарської операції іншими документами у випадку, якщо погоджені первинні документи відсутні.

У зв`язку з цим суд не приймає до уваги доводи позивача стосовно того, що єдиною юридично значущою підставою для прийняття послуг та підтвердження їх фактичного отримання є виключно підписання акту приймання-передачі.

Поруч із цим, суд також не приймає до уваги доводи апеляційної скарги скаржника про те, що акт приймання-передачі наданих послуг №АОЯ83000019 від 31.01.2023 вважається підписаним, а послуги прийнятими у силу вимог пункту 3.4. Договору в обсязі та на умовах, визначених у такому акті приймання-передачі, оскільки позивач не надіслав відповідачу відмову від його підписання у передбаченому пунктом 5.9. Договором порядку (рекомендованим листом, цінним листом з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення) протягом п`яти календарних днів після його одержання.

Так, як підтверджується матеріалами справи та вірно встановлено судом першої інстанції, відмову від підписання Акту про надання послуг №АОЯ83000019 від 31.01.2023 позивач надіслав відповідачу через програму «M.E.Doc» 16.02.2023 (том 1, а.с. 20-21). Із листування сторін, що наявне в матеріалах справи, вбачається, що відповідач відреагував на таку відмову, про що надіслав заперечення від 28.02.2023 №05/02-23. Отже, сам відповідач фактично не заперечував щодо правомірності листування між сторонами з приводу підписання спірного акту за допомогою програми «M.E.Doc».

Що ж до встановлення обставини реальності надання відповідачем позивачу послуг у січні 2023 року на суму 812 349,00 грн, яка входить до предмету доказування в даній справі, колегія суддів зазначає таке.

За змістом частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно частин 1, 2 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У розумінні положень наведеної норми на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Верховний Суд у постановах від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17 відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

У практиці Європейського суду з прав людини також трапляються рішення, в яких суд посилається на баланс вірогідностей задля оцінки обставин у справі. Так, зокрема, у рішенні від 23.08.2016 (заява №59166/12) Дж. К. та Інші проти Швеції (J.K. AND OTHERS v. SWEDEN) Європейський суд з прав людини наголошує, що «У країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.06.2023 у справі №916/3027/21 зазначила таке: «процесуальний закон чітко регламентує можливість та порядок використання інформації в електронній формі (у тому числі текстових документів, фотографій тощо, які зберігаються на мобільних телефонах або на серверах, в мережі Інтернет) як доказу у судовій справі. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом, однак є однією з форм, у якій учасник справи має право подати електронний доказ (частина третя статті 96 ГПК України), який, у свою чергу, є засобом встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (пункт 1 частини другої статті 73 ГПК України)».

Згідно висновків, викладених у пункті 51 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 у справі №916/3027/21, якщо з урахуванням конкретних обставин справи суд дійде висновку про те, що відповідне листування дає змогу встановити його учасників та може підтверджувати ті чи інші доводи сторін, наприклад, щодо наявності між ними відповідних відносин, ведення певних перемовин тощо, суд може прийняти таке листування як доказ і в такому разі надати йому оцінку сукупно з іншими доказами у справі.

Так, із наданих відповідачем роздруківок електронного листування (з електронної пошти представника позивача ) вбачається, що відповідачем електронною поштою надсилався позивачеві звіт про надані послуги у січні 2023 року на електронні адреси - - 03.02.2023 (тема листа «звіт за січень 2023», у вкладенні pdf. файл з назвою «Дніпрогаз») та 23.02.2023 на нову електронну адресу позивача - (тема листа Звіт АТ «Дніпрогаз», у вкладенні pdf. файл з назвою «АТ Дніпрогаз»; текст листа «Шановні колеги! Направляємо Вам звіт про надані послуги січня 2023 року відносно Договору про надання правової допомоги від 31.05.2022 року №38А-491-2294-22»).

Позивач зазначає, що не отримував звітів про фактично надані послуги протягом січня 2023 року.

Однак колегія суддів критично оцінює такі твердження позивача, оскільки названі електронні листи направлялися на електронні адреси з доменним ім`ям dpgorgas.com.ua та dpg.naftogaz.com, які згідно відомостей з мережі Інтернет, офіційного сайту підприємства позивача належать саме йому. Електронна адреса також значиться на бланках вихідних документів позивача. Поруч із цим АТ «Дніпрогаз» не доведено приналежності електронної адреси «» не його працівнику.

Позивач зазначає, що прикріплені у вкладенні до електронних листів pdf. файли з назвою «Дніпрогаз» не дають змоги встановити, що такими листами позивачу було направлено саме звіти за січень 2023 року.

Однак, колегія суддів зазначає, що оцінювати зміст листа слід у повному обсязі, разом із указаною в ньому темою, текстом самого повідомлення, в яких відповідач вказував, що направляє саме звіти за січень 2023 року. У свою чергу заперечень на вказані електронні листи відповідача (у тому числі щодо невідповідності змісту вкладення темі листа) позивач останньому не надсилав.

Отже, колегія суддів доходить висновку, що відповідний звіт відповідача за січень 2023 року направлявся йому, докази відповідача з приводу чого є більш вірогідними, ніж доводи, покладені в обґрунтування заперечень проти даної обставини.

За твердженнями позивача, які були враховані місцевим господарським судом, звіт про надані послуги, який направлявся позивачу електронною поштою, не був скріплений електронним цифровим підписом, як це передбачено умовами пунктів 3.4. та 3.5. Договору та нормами Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», а тому суд позбавлений можливості пересвідчитись в підписанні документів, що були складені у електронному вигляді - ЕЦП уповноваженої особи відповідача, а отже відповідачем не було дотримано вимоги чинного законодавства та умов Договору при складенні та надісланні позивачеві звіту про надані послуги в електронному вигляді.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції та зазначає з цього приводу таке.

Умовами пункту 3.4. Договору передбачено, що акти приймання-передачі послуг, що складені на підставі звітів працівників виконавця, та звіти працівників виконавця про фактично надані послуги надаються в електронному вигляді.

Натомість, пунктом 3.5. Договору визначено, що сторони домовились, що обмін Актами приймання-передачі послуг відбувається за допомогою програмного забезпечення «M.E.Doc», при цьому документи в електронному вигляді скріплюються електронним цифровим підписом кожної із сторін.

Тобто, пункт 3.5. Договору передбачає, що скріплюються електронним цифровим підписом кожної зі сторін саме акти приймання-передачі послуг, а не звіти про надані послуги. Відповідно умова щодо скріплення документа в електронному вигляді електронним цифровим підписом згідно умов договору стосується підписання актів приймання-передачі.

Про дану обставину свідчить також те, що звіти, як наголошує сам позивач, є односторонніми документами, а тому формулювання у пункті 3.5. Договору про необхідність скріплення електронним цифровим підписом кожної із сторін не може відноситьсь до них, а стосується саме актів, які мають бути підписані обома сторонами.

Пункт 3.4. Договору надає відповідачу право надсилати звіти в електронному вигляді, тобто мова йде не про створення та направлення електронного документа у розумінні статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» і такий пункт не покладає на відповідача обов`язку надсилати звіти позивачу з обов`язковим накладенням на них електронного цифрового підпису.

Таким чином, як вірно наголошує відповідач в апеляційній скарзі, помилковим є висновок суду першої інстанції про обов`язковість наявності електронного підпису на Звіті про надані послуги, який був надісланий відповідачем на електронні адреси позивача.

Отже, суд апеляційної інстанції приймає до уваги звіт про надані послуги за січень 2023 року як доказ на підтвердження факту надання відповідачем позивачу послуг за договором у січні 2023 року.

Місцевий господарський суд, приймаючи рішення, взяв до уваги доводи позивача стосовно того, що послуги згідно Договору були надані позивачу лише на суму 29 989,80 грн, що підтверджується підписаним сторонами актом надання послуг №АОЯ82000380 від 31.12.2022 (том 1, а.с. 55). На решту суми попередньої оплати у розмірі 782 359,20 грн (812 349,00 грн - 29 989,80 грн) послуги позивачу у січні 2023 року відповідачем надані не були.

Такі висновки суду є помилковими з огляду на таке.

По-перше, акт надання послуг №АОЯ82000380 датований 31.12.2022, тоді як спірним періодом у даній справі є січень 2023 року.

По-друге, у розділі 3 Договору «Вартість послуг виконавця та порядок їх оплати» сторони узгодили, що вартість послуг виконавця, яка має бути сплачена позивачем, фактично складається з декількох видів оплат:

- щомісячної плати за отримання правової допомоги у розмірі 812 349,00 грн (пункт 3.1.1.);

- плати, що розраховується як 12 % від стягнутих та/або перерахованих на користь замовника, внаслідок претензійно-позовної роботи виконавця, коштів штрафних санкцій та/або фінансових санкцій (інфляційні нарахування, проценти річних, пеня) (пункт 3.1.2.);

- плати, що розраховується як 10 % від стягнутих та/або перерахованих на користь замовника, внаслідок позовної роботи виконавця, коштів за не обліковані об`єми (обсяг природного газу (пункт 3.1.3.).

Також у пункті 3.2. Договору передбачено компенсацію витрат виконавця, пов`язаних зі службовим відрядженням під час представництва інтересів замовника.

При цьому, у пункті 3.3. Договору сторони узгодили строки розрахунків за договором, які є різними, зокрема, для щомісячної оплати згідно пункту 3.1.1. Договору та плати, передбаченої пунктами 3.1.2., 3.1.3. Договору.

Так, згідно пункту 3.3.1. Договору щомісячна оплата за отримання правової допомоги перераховується замовником на рахунок виконавця на умовах передоплати не пізніше 1-го числа місяця, в якому будуть надаватись послуги, а згідно пункту 3.3.2. Договору плата, передбачена, пунктом 3.1.2. та пунктом 3.1.3. цього Договору перераховується замовником виконавцю щоквартально, до 10 числа місяця, наступного за кварталом, в якому відбулось фактичне зарахування на банківський рахунок замовника коштів штрафних та/або фінансових санкцій, чи коштів вартості не облікованих об`ємів (обсягів) природного газу.

Отже, враховуючи зміст наведених пунктів Договору, правова природа оплат за послуги виконавця згідно Договору, які зазначені у пунктах 3.1.1.-3.1.3., є різною й плата згідно пунктів 3.1.2. та 3.1.3. не є складовою частиною щомісячної плати, визначеної у фіксованій сумі в пункті 3.1.1. Договору в розмірі 812 349,00 грн.

Актом надання послуг №АОЯ82000380 від 31.12.2022, підписаним сторонами, підтверджується факт надання відповідачем позивачу послуг на загальну суму 24 991,50 грн, ПДВ 4 998,30 грн, з яких юридичні послуги згідно пункту 3.1.2. Договору - 5 032,92 грн (без ПДВ), юридичні послуги згідно пункту 3.1.3. Договору - 19 958,58 грн (без ПДВ).

Отже, даним актом підтверджується не факт часткового надання відповідачем позивачу послуг згідно пункту 3.1.1. Договору у січні 2023 року, як помилково зазначає позивач та відображено в оскаржуваному судовому рішенні, відповідно, й відсутні підстави для висновку про те, що сума щомісячної плати, встановлена у пункті 3.1.1. Договору, має бути зменшена на суму 29 989,80 грн.

Також суд в оскаржуваному рішенні дійшов висновку про те, що матеріали справи не містять доказів фактичного надання відповідачем послуг правничої допомоги, що визначені у звіті про надані послуги за січень 2023 року, а тому позивач, отримавши Акт про надання послуг №АОЯ83000019 від 31.01.2023, обґрунтовано відмовився від його підписання.

Колегія суддів вважає такі висновки місцевого господарського суду помилковими з огляду на таке.

Так, у звіті про надані послуги за січень 2023 року відповідачем наведено 96 позицій із зазначенням дат надання відповідних послуг, ПІБ працівника, що такі послуги надавав, назви послуги, кількості витрачених годин.

Суд першої інстанції зазначив, що 76 із наведених у звіті 96 позицій - це формування правових позицій, аналіз постанов, вироблення стратегій, щодо яких відповідач не може підтвердити реальність господарської операції, а саме її фактичне виконання.

Однак, колегія суддів зазначає, що згідно визначень понять «адвокатська діяльність», «інші види правничої допомоги», «представництво», які наведені у частині 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», умов пунктів 1.2., 2.1. Договору правова допомога включає в себе не лише складення процесуальних документів, обставини щодо чого можуть бути підтверджені письмовими доказами.

Як уже зазначалося судом, Договір передбачає надання позивачу комплексу послуг правової допомоги (фактично послуг із юридичного супроводу діяльності АТ «Дніпрогаз»), серед яких і консультування, і аналіз судової практики, тощо.

Такі послуги споживаються замовником у процесі їх надання й умови Договору, окрім звіту про надані послуги, не передбачають необхідності підтверджувати їх якимись іншими додатковими письмовими доказами.

Також в оскаржуваному рішенні «суд резюмує, що 20 позицій зі звіту про надані послуги це підготовка відповідей, заяв, участь в судових засіданнях, щодо яких відповідач не надав жодних підтверджуючих документів про їх фактичне надання (протоколів судових засідань з відображенням участі в таких працівників відповідача, складених документів та доказів їх надіслання (у випадку надіслання).».

На спростування наведених висновків суду відповідач разом із апеляційною скаргою подав суду нові докази та клопотання про поновлення строку на їх подання.

Позивач, у свою чергу, заперечував проти поновлення процесуального строку та долучення таких доказів до матеріалів справи.

Колегія суддів, оцінивши доводи відповідача, покладені в обґрунтування клопотання про поновлення строку на подання доказів на стадії апеляційного провадження та заперечення позивача проти поновлення такого строку, дійшла таких висновків.

Відповідно до статті 169 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, або на вимогу суду заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

За змістом статті 80 Господарського процесуального кодексу України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно частини 2 статті 258 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній скарзі мають бути зазначені, зокрема, нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції; клопотання особи, яка подала скаргу.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (частина 2 статті 269 Господарського процесуального кодексу).

Водночас, згідно частини 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

За змістом статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно частини 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Колегія суддів зазначає, що у вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою Господарського процесуального кодексу України покладається саме на заявника (у даному випадку на відповідача), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов`язаний самостійно з`ясовувати відповідні причини. У разі прийняття додаткових доказів у рішенні апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

Аналізуючи обставини, на які скаржник посилається в обґрунтування заявленого разом із апеляційною скаргою клопотання, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Розгляд позовної заяви у даній справі здійснювався судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

15.11.2023 через систему «Електронний суд» відповідач звертався до суду першої інстанції з клопотанням про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, в якому посилався на складність справи, необхідність повного та всебічного з`ясування її обставин та задля надання можливості сторонам подати необхідні пояснення та докази у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.11.2023 у справі №910/13631/23 у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження було відмовлено.

Скаржник зазначає, що підтвердженням реальності надання послуг є звіти працівників виконавця (пункт 3.4. Договору), про що він і зазначав у відзиві на позовну заяву, й він не розраховував на те, що судом такі не будуть взяті до уваги та неправомірно відхилені, а суд вирішить досліджувати реальність надання кожної із послуг, перелічених у звіті й позивачу треба буде доводити кожен процесуальний документ, який ним готувався у межах надання послуг за Договором, при тому, що винагорода виконавця за договором є фіксованою.

Відповідач зазначає, що отримавши рішення суду, з метою отримання процесуальних документів, що відображені у звіті про надані послуги у січні 2023 року адвокатом Кондратенком Д.А. АО «Правовий Альянс» звернулось до адвоката Кондратенка Д.А., який 31.05.2023 був звільнений з АО «Правовий альянс», що підтверджується наказом від 22.05.2023 №38-ОС, з листом №18 від 07.02.2024 з проханням надати всі наявні у нього матеріали, що підтверджують наданнями послуг АТ «Дніпрогаз» у січні 2023 року згідно Договору про надання правової допомоги від 31.05.2022 №38А-491-2294-22.

У відповідь на лист №18 від 07.02.2024 адвокатом Кондратенком Д.А. надіслано АО «Правовий Альянс» лист про надання інформації від 08.02.2024 та завірені копії процесуальних та інших документів, що були складені адвокатом на виконання Договору.

Враховуючи вказане у сукупності, на переконання колегії суддів ненадання відповідачем доказів, долучених наразі до апеляційної скарги, у встановлені статтею 80 Господарського процесуального кодексу України строки до суду першої інстанції зумовлено винятковістю такого випадку, враховуючи у тому числі обставини, що входять до предмету доказування в даній справі та обставини, до дослідження яких вдався суд в оскаржуваному рішенні, у зв`язку з чим, з метою дотримання загальних принципів судочинства, закріплених у статті 124, 129 Конституції України та статті 2 Господарського процесуального кодексу України, а також у статтях 76-79 Господарського процесуального кодексу України, клопотання відповідача про визнання поважними причин пропуску строку на подання доказів у справі та приєднання їх до матеріалів справи, заявлене разом із апеляційною скаргою, підлягає задоволенню, а подані докази оцінці в сукупності з усіма наявними у справі доказами та перевіркою обставин справи.

Місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні зазначив, що «до прикладу, відповідач зазначає, що 02.01.2023 його працівником було надано послугу - «формування правової позиції у справі №904/5361/19 за позовом АТ «Уктрансгаз» до АТ «Дніпрогаз»…з метою підготовки апеляційної скарги», окремою позицією зазначена послуга - «опрацювання та аналіз рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.12.2022 у справі №904/5361/19..», що в цілому є взаємопов`язаними послугами та зрештою з відкритих даних ЄДРСР вбачається, що апеляційна скарга АТ «Дніпрогаз» у справі №904/5361/19 так і не була подана. Відповідач, в свою чергу, не надає суду складену ним апеляційну скаргу у справі №904/5361/19, що так і не була подана, проте її фактична наявність у відповідача підтверджувала б реальність виконаної послуги (господарської операції) зі складення апеляційної скарги. Так само, відповідач зазначає, що 03.01.2023 ним була надана послуга - «підготовка відзиву до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська на позовну заяву ОСОБА_5 по справі №199/7472/22 про захист прав споживача», проте з відкритих даних ЄДРСР не можливо встановити чи фактично був складений відзив, оскільки про його подання в тексті судового рішення суду першої інстанції по справі №199/7472/22 не згадується. Аналогічна ситуація щодо нібито наданої 06.01.2023 послуги - «підготовка заперечення до Жовтневого районного суду на відповідь на відзив ОСОБА_6 по справі №932/3950/22 за її позовом до АТ «Дніпрогаз».».

Однак, дослідивши матеріали справи, у тому числі подані відповідачем разом із апеляційною скаргою документи, колегією суддів встановлено, що надані адвокатом Кондратенком Д.А. процесуальні та інші документи є додатковим підтвердженням реальності надання послуг правової допомоги згідно Договору, у тому числі й тих, що суд перелічив як не надані.

Так, твердження суду першої інстанції про те, що у справі №904/5361/19 АТ «Дніпрогаз» так і не була подана апеляційна скарга не відповідає дійсності, адже відповідно до змісту ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 31.01.2023 у справі №904/5361/19, текст якої розміщено у ЄДРСР за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/108681697, «На адресу Центрального апеляційного господарського суду надійшли апеляційні скарги Акціонерного товариства «Укртрансгаз» та Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.12.2022 у справі №904/5361/19».

При цьому, колегія суддів зазначає, що «формування правової позиції у справі №904/5361/19» та «опрацювання та аналіз рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.12.2022 у справі №904/5361/19» є різними послугами та не поглинаються одна одною.

Стосовно надання послуги «підготовка відзиву до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська на позовну заяву ОСОБА_5 по справі №199/7472/22 про захист прав споживача» та послуги «підготовка заперечення до Жовтневого районного суду на відповідь на відзив ОСОБА_6 по справі №932/3950/22 за її позовом до АТ «Дніпрогаз», то тексти таких процесуальних документів на бланках АТ «Дніпрогаз» були надані адвокатом Кондратенком Д.А. у відповідь на лист АО «Правовий Альянс».

При цьому доводи позивача стосовно того, що такі документи надані у форматі «Word» без зазначення вихідних номерів та дат не спростовують факту надання відповідачем послуг з їх складення у рамках конкретних судових справ, оскільки, для прикладу, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.01.2023 у справі №904/4649/22 підтверджується обставина подання АТ «Дніпрогаз» 03.01.2023 до суду відповіді на відзив (послуга під номером 12 у звіті про надані послуги від 31.01.2023).

Також наданими документами (роздруківкою ухвали Верховного Суду від 26.01.2023 у справі №202/8203/21) підтверджується факт подання адвокатом Кондратенком Д.С. як представником АТ «Дніпрогаз» до Верховного Суду клопотання про повернення судового збору за подання апеляційної скарги, а ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.01.2023 заяви АТ «Дніпрогаз» про видачу судового наказу (текст заяви, складеної адвокатом Кондратенко Д.А., додано).

Також скаржником додані проєкти листів, адресованих від імені АТ «Дніпрогаз» директору ТОВ «Металургійний завод «Дніпросталь», директору ТОВ «Трубопластика-Україна», виконавцем на бланках АТ «Дніпрогаз» яких значиться Кондратенко Д.А.; запиту про надання інформації до Слідчого СА відділення поліції №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, виконавцем якого на бланку також значиться Кондратенко Д.А..

Надання усіх перелічених послуг відображено у Звіті відповідача про надані послуги за січень 2023 року й безпосередньо свідчить про те, що послуги за Договором відповідачем у січні 2023 року позивачу надавалися.

Посилання позивача на те, що Акт надання послуг №АОЯ83000019 від 31.01.2023 був надісланий з пропущенням строку, визначеного пунктом 3.4. Договору (а саме 14.02.2023, а не до 05.02.2023) судом до уваги не приймаються, оскільки пропуск виконавцем такого строку не може сам по собі нівелювати факт надання відповідачем таких послуг у січні 2023 року. Посилання ж в акті надання послуг №АОЯ83000019 від 31.01.2023 на Договір №200220-3 від 20.02.2020, що припинив свою дію за взаємною згодою сторін згідно додаткової угоди №ДУ-1/200220-3 від 31.05.2022, може бути технічною помилкою (на чому наголошує відповідач з огляду на тривалість ділових відносин із позивачем), що, втім, не свідчить про відсутність реальності господарської операції за Договором №38А491-2294-22 від 31.05.2022.

Більш того, судом першої інстанції не враховано тієї обставини, що відповідно до частин 1, 2 статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги.

Отже, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин, помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

У даному випадку місячна вартість послуг виконавця (його гонорар), погоджена сторонами у пункті 3.1.1. Договору, є фіксованою - 812 349,00 грн, тобто не змінюється в залежності від обсягу наданих послуг та витраченого адвокатом часу.

Отже, оскільки матеріалами справи підтверджується факт надання відповідачем позивачу комплексу послуг з правової допомоги у січні 2023 року, щомісячна вартість яких у Договорі погоджена сторонами у фіксованому розмірі 812 349,00 грн, відсутні підстави для повернення позивачу суми попередньої оплати в розмірі 782 359,20 грн, які позивач визначив як різницю між сумою щомісячної оплати та послугами на суму 29 989,80 грн, надання яких підтверджується підписаним сторонами актом надання послуг №АОЯ82000380 від 31.12.2022.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача коштів попередньої оплати в сумі 782 359,20 грн.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За змістом пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині.

Відповідно до статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, нез`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на встановлене, колегія суддів дійшла висновку про невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи через неповне з`ясування та недоведеність обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга Адвокатського об`єднання «Правовий Альянс» є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2024 у даній справі скасуванню в частині задоволених позовних вимог, з постановленням нового рішення в цій частині про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення 782 359,20 грн попередньої оплати у повному обсязі.

Судовий збір за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 2 частини 1 статті 275, статтями 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Адвокатського об`єднання «Правовий Альянс» на рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2024 у справі №910/13631/23 задовольнити.

Рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2024 у справі №910/13631/23 в частині стягнення з Адвокатського об`єднання «Правовий Альянс» на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» 782 359 (сімсот вісімдесят дві тисячі триста п`ятдесят дев`ять) грн 20 коп. - попередньої оплати скасувати.

Прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог про стягнення з Адвокатського об`єднання «Правовий Альянс» на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» 782 359 (сімсот вісімдесят дві тисячі триста п`ятдесят дев`ять) грн 20 коп попередньої оплати відмовити.

В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2024 у справі №910/13631/23 залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» (49101, м. Дніпро, вул. Кониського, 5; ідентифікаційний код: 20262860) на користь Адвокатського об`єднання «Правовий Альянс» (01010, м. Київ, вул. Князів Острозьких, 32/2; ідентифікаційний код: 41558229) 17 603 (сімнадцять тисяч шістсот три) грн 00 коп. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції. Видати наказ.

Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва відповідно до вимог процесуального законодавства.

Матеріали справи №910/13631/23 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 05.06.2024 після виходу членів колегії суддів з відпусток.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді І.А. Іоннікова

А.І. Тищенко