ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.06.2024 Справа №905/677/24

Господарський суд Донецької області у складі судді Лейби М.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін матеріали справи

за позовом: Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця, м.Дніпро

до відповідача: Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська», м.Покровськ, м.Родинське, Донецька область

про стягнення 90805,00грн.

Суть спору:

Позивач, Акціонерне товариство Українська залізниця в особі регіональної філії Придніпровська залізниця, звернувся до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про стягнення штрафу в сумі 90805,00грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неправильне зазначення відповідачем маси вантажу у вагоні 63195119 за накладною №49009608 внаслідок чого позивачем було нараховано штраф на підставі статті 118, 122 Статуту залізниць України.

Ухвалою від 01.05.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; визначено сторонам строк для надання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та доказів в обґрунтування своєї позиції.

Згідно з положеннями статті 248 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом ГПК України), суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом встановлено факт належного повідомлення сторін про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Відповідно до сформованих в КП "ДСС" повідомлення про доставку електронного листа, ухвала про відкриття провадження у справі від 01.05.2024 була доставлена до електронного кабінету позивача та відповідача 02.05.2024, вказані повідомлення долучено до матеріалів справи.

21.05.2024 до суду через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи "Електронний суд" (документ сформований в системі "Електронний суд" 21.05.2024) від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (з додатками).

У наданому відзиві відповідач просить суд прийняти відзив та враховувати його під час розгляду справи по суті; відмовити у задоволенні позовних вимог про сплату штрафу в сумі 90805,00грн. повністю; у разі задоволення позовних вимог зменшити розмір штрафу до однієї провізної плати за перевезення в розмірі 18161,00грн. Заперечень проти розгляду справи у спрощеному позовному провадженні відповідач не висловив.

Суд зазначає, що згідно з частиною 8 статті 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Відповідно до пункту 2 частини 6 статті 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи. Абзацом 2 зазначеної норми врегульовано, що якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Оскільки ухвалу від 01.05.2024 доставлено відповідачу 02.05.2024 о 03:04 години, то вважається, що останній отримав ухвалу в електронному кабінеті підсистеми "Електронний суд" - 02.05.2024.

Про надходження ухвали від 01.05.2024 до електронного кабінету відповідача в системі «Електронний суд» 02.05.2024 також зазначено відповідачем у відзиві на позовну заяву.

У пункті 41 постанови Верховного Суду від 30.08.2022 у справі №459/3660/21 викладена правова позиція, що довідка про доставку документа в електронному вигляді до "Електронного кабінету" є достовірним доказом отримання адресатом судового рішення.

Ухвалою від 01.05.2024 суд встановив відповідачу строк протягом 15 днів з дня отримання ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Таким чином, ухвала від 01.05.2024 була вручена відповідачу 02.05.2024, отже відзив мав бути поданий до суду 17.05.2024 включно.

Згідно з матеріалами справи відзив від 21.05.2024 подано до суду через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи "Електронний суд" 21.05.2024 (документ сформований в системі "Електронний суд" 21.05.2024), тобто з пропуском строку, встановленого судом.

Відповідно до частини 1 статті 113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Статтею 118 ГПК України передбачено, що право на вчинення процесуальних дії втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду.

За приписами частини 1-3 статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Таким чином, строк, встановлений законом, підлягає поновленню, у той час як строк, встановлений судом, підлягає продовженню.

В даному випадку відповідачем подано відзив після закінчення строку встановленого судом, питання щодо збільшення такого строку має вирішуватись шляхом його продовження. При цьому відповідач не звертався до суду з заявою або клопотанням про продовження строку на подання відзиву до закінчення цього строку.

Отже, відзив підлягає залишенню без розгляду на підставі частини 2 статті 118 ГПК України.

Відповідно до частині 2 статті 252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною 3 статті 252 ГПК України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

З огляду на те, що під час розгляду справи судом було створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених статтями 42, 46 ГПК України, зважаючи на належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників (без проведення судового засідання) та наявність в матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

встановив:

25.11.2023 зі станції Родинська Донецької залізниці, згідно з залізничною накладною №49009608, ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» відправило вантаж груповою відправкою - вугілля кам`яне, із визначенням станції призначення Лиман Південної залізниці.

Відповідно до накладної №49009608 за відомістю вагонів маса вантажу у вагоні №63195119 складає 68000 кг (нетто).

Згідно з розділом 26, 28 вищезазначеної накладної, маса вантажу визначена на вагонних вагах (150т) Заводський №541 відправником.

На станції відправлення вантаж був прийнятий до перевезення без зауважень та заперечень. При цьому, правильність внесених відомостей до вищезазначеної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Відтак, з оформленням та підписанням накладної №49009608 ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» засвідчило, що маса вантажу (нетто) у вагоні №63195119 становить 68000 кг.

На станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці під час контрольного зважування було виявлено, що маса вантажу у вагоні №63195119 не відповідає масі, вказаній відправником у накладній.

За результатами перевірки вантажу працівниками станції Нижньодніпровськ Вузол Придніпровської залізниці складені акт загальної форми №749 та комерційний акт №450003/283 від 26.11.2023.

Вагон №63195119 по станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці було відчеплено.

Згідно з актом загальної форми №749 від 26.11.2023 була проведена перевірка маси вантажу у вагоні №63195119, що прибув за накладною №49009608, фактична маса брутто вагона склала 97100 кг, тара вагона 22650 кг. Маса вантажу нетто за ПД 68000 кг., фактична маса вантажу нетто 74450 кг, що більше документу на 6450 кг. Вагон затримано для відвантаження надлишку вантажу.

Відповідно до комерційного акту №450003/148 від 26.11.2023 на станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, позивачем було проведено контрольне зважування вагонів за залізничною накладною №49009608 на 150тн електронно-тензометричних вагах станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, заводський №032, що пройшли держповірку 14.03.2023, та встановлено, що у вагоні №63195119 вага брутто 97100 кг, тара за документом 22650 кг, вага нетто 74450 кг, що більше ваги в документі на 6450 кг. Навантаження вантажу на рівні бортів ущільнене катком, марковано V-подібними борознами. Поглиблень немає, маркування не порушене. Вагон бездверний, розвантажувальні люки закриті. Просипання вантажу немає. В технічному відношенні вагон справний. Зав.вантажним двором за штатним розкладом немає. Вагон затримано для відвантаження надлишку вантажу.

Згідно з актом загальної форми №758 від 30.11.2023 надлишок вантажу відвантажено у вагон №52928280 та відправлено на станцію призначення залізниці за досилочною накладною №47490396.

Відповідно до приписів частини 1 статті 909 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та частини 1 статті 307 Господарського кодексу України (далі - ГК України), за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з частиною 2 статті 908 ЦК України та частини 5 статті 307 ГК України, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Частиною 3 статті 909 ЦК України встановлено, що укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення (п.6 Статуту залізниць України).

Пунктом 1.1. Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 №138), на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну). У разі пред`явлення до перевезення вантажу груповою відправкою або маршрутом відправник додає до накладної відомість вагонів або відомість вагонів і контейнерів, що перевозяться маршрутом (групою) за накладною. Накладна згідно з цими Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП).

Враховуючи викладене, та приписи статей 11 ЦК України та 174 ГК України, накладна є підставою для виникнення у сторін визначених в ній прав та обов`язків.

Обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом визначені Статутом залізниць України, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 (ст.2 Статуту залізниць України).

На підставі вказаного Статуту наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, затверджені Правила приймання вантажів до перевезення (7, 9, 13, 22, 24, 37, 39 Статуту), які є обов`язковими для всіх юридичних осіб.

Згідно з пунктом 5 Правил приймання вантажів до перевезення, загальна маса вантажу визначається відправником зважуванням або розрахунковим способом.

Відповідно до пункту 2.3 Правил оформлення перевізних документів, у графі 55 "Правильність внесених відомостей підтверджую" представник відправника вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі. Представник відправника повинен мати довіреність на оформлення перевезення.

У графі 55 накладної №49009608 зазначений представник відправника Молодецька Світлана Миколаївна.

Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу. Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення (п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення).

Таким чином, позивач не зобов`язаний здійснювати перевірку маси та кількості вантажу завантаженого відправником, при цьому він не позбавлений права перевірити правильність відомостей про вантаж визначених у накладній.

З матеріалів справи вбачається, що на станції відправлення вантаж прийнятий до перевезення без зауважень та без перевірки маси та кількості вантажу.

Згідно з пунктом 24 Статуту залізниці вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Відповідно до частини 1 статті 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Частиною 2 ст.129 Статуту встановлено, що у разі встановлення обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах складається комерційний акт.

Пунктом 5.5. розділу 4 Правил перевезення вантажів встановлено, що якщо під час перевезення або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній відомостей про адресу одержувача, його код, назву вантажу, його кількість, то з відправника стягується штраф згідно до статті 122 Статуту залізниць України. Відповідно до статті 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей зазначених у накладній. Відповідно до ст. 122 Статуту за неправильно зазначені в накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код, адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно статті 118 цього статуту, якою встановлено стягнення штрафу у п`ятикратному розмірі провізної плати за всю відстань перевезення.

Таким чином, у випадку невідповідності маси вантажу інформації визначеної у провізних документах складається комерційний акт і саме він є належним та допустимим доказом такої невідповідності.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами складання актів (стаття 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 №334.

При видачі однорідного вантажу, який перевозиться навалом або насипом і прибув від одного відправника на адресу одного одержувача, недостачі, що перевищують норму природної втрати маси вантажу і граничне розходження визначення маси нетто, а також надлишки, що перевищують граничне розходження визначення маси нетто, виявлені в окремих відправках під час перевірки протягом однієї календарної доби, оформляються одним комерційним актом (п.6 Правил складання актів).

Пунктом 8 Правил складання актів, передбачено, що комерційний акт може бути складений як на станції призначення, так і на станції відправлення або попутній станції.

Враховуючи викладене, проведення контрольного зважування та складання комерційного акту за результатами такого зважування на станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, відповідає вимогам чинного законодавства.

За правилами пункту 10 Правил складання актів, затверджених наказом №334 від 28.05.2002 Міністерства транспорту України (далі Правила складання актів), комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Таким чином, у пункті 10 Правил складання актів імперативно визначено суб`єктний склад працівників залізниці, які є уповноваженими особами на підписання комерційних актів, однак зазначена норма не виключає можливості залучення до складання комерційного акта й інших працівників залізниці поряд з особами, підписи яких є обов`язковим реквізитами комерційного акта.

За змістом частин 1, 3 статті 64 та частини 3 статті 65 Господарського кодексу України підприємство як організаційна форма господарювання, може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо) та самостійно визначає свою організаційну структуру, чисельність працівників та штатний розпис. Керівництво підприємством здійснюється його керівником, який призначається (обирається) власником (власниками) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядову раду такого підприємства (у разі її утворення) та відповідно до статуту є посадовою особою цього підприємства з правом розподілу обов`язків між працівниками підприємства.

Отже, якщо в штаті структурного підрозділу залізниці не передбачено посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), то на підставі наказу начальника такого підрозділу залізниці чи відповідно до робочої (посадової) інструкції іншого працівника залізниці має бути уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів для забезпечення вимоги щодо їх оформлення за підписом трьох осіб, перелік яких визначено пунктом 10 Правил складання актів.

Наданий в обґрунтування позовних вимог комерційний акт на попутній станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці підписали: ДСЗ Опанасюк О.М., агент комерційний Плітченко І.П., агент комерційний Петренко Н.М.

На підтвердження наявності у осіб, які підписали комерційний акт від залізниці, повноважень на вчинення таких дій позивач надав наказ №425 від 01.09.2023 начальника станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, за змістом якого у зв`язку з відсутністю в штатному розкладі станції посади начальника вантажного району, завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи відповідальними особам, які мають право підпису комерційних актів призначено, зокрема, агента з розшуку вантажу та багажу ОСОБА_1 та агента комерційного ОСОБА_2 .

Наказом №428 від 06.09.2023 начальника станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, у пункті 1 наказу №425 від 01.09.2023 «Про призначення відповідальних осіб, які мають право підписувати комерційні акти виключено наступне речення: «- агента з розшуку вантажу та багажу ОСОБА_1 »; у переліку агентів комерційних доплачено « ОСОБА_1 ».

ОСОБА_3 є заступником начальником станції згідно із наказом №610/06 від 13.06.2023, а отже є підписантом, який має повноваження на підписання комерційних актів в силу прямої вказівки в п.10 Правил складання актів.

Зі змісту розділу Д спірного комерційного акту вбачається, що переважування проводилось у присутності ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Відповідно до посадових інструкцій реєстраційний №ДС-ПС-018/1 та №ДС-ПІ-046/1 агента комерційного, агент комерційний виконує зважування вагонів, що потребують перевірки ваги в статичному режимі, а отже вказані особи ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають право підписувати комерційні акти як працівники станції, які особисто здійснювали перевірку в силу положень пункту 10 Правил складання актів.

Разом з тим, комерційний акт попутної станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці №450003/283 від 26.11.2023 зареєстровано на станції призначення Лиман Південної залізниці під №450003/283/62 від 26.11.2023, відповідно до п.62 Інструкції з ведення станційної комерційної звітності, затвердженої наказом №147-Ц від 04.06.2003 Укрзалізниці.

Враховуючи положення пункту 12 Правил складання актів, станцією призначення в розділі Є комерційного акту №450003/283/62 зроблено відмітку «При зважуванні вантажу різниці проти цього акта не виявлено.

З огляду на наведене, приймаючи до уваги зміст пункту 10 Правил складання актів, суд дійшов висновку, що комерційний акт №450003/283 від 26.11.2023 підписаний особами, повноваження яких підтверджені належним чином.

Разом з цим, вказаний комерційний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правилам складання актів, внаслідок чого приймається судом в якості належного доказу на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, фактичній масі вантажу.

Крім того, судом враховано, що спірний вантаж прибув у завантажених засобами відправника вагонах, в комерційному відношенні без порушень. Викладені обставини підтверджують факт неправильного зазначення маси вантажу в накладній саме відправником. При цьому, відповідач всупереч вимог статей 13, 74 ГПК України не доведено, а судом не встановлено наявності обставин оскарження відправником відомостей, які відображені у комерційному акті.

Наразі, відповідно до технічного паспорту засобів ваговимірювальної техніки заводський №14 станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці (міжповірочний інтервал 12 місяців), а повірка здійснювалась 14.03.2023, ваги були визнані придатними для застосування.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами у розумінні норм статей 76, 77 ГПК України невідповідність фактичної маси вантажу у вагоні №63195119 тій масі вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній №49009608.

Згідно із статтями 118, 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. Штраф підлягає стягненню у п`ятикратному розмірі плати за користування вагонами.

Як вказує позивач та проти чого відповідач в порядку норм статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України не заперечує, провізна плата за перевезення вантажу у вагоні №63195119 становила 18161,00грн.

На підставі викладеного, сума штрафу, яка підлягає стягненню становить 90805,00грн. (18161,00грн. х 5), що відповідає приписам чинного законодавства та заявленим вимогам позивача.

Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене, позовні вимоги Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця до ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» про стягнення штрафу в сумі 90805,00грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 236-238, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про стягнення штрафу за невірно зазначену в залізничній накладній масу вантажу у розмірі 90805,00грн., задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» (85310, Донецька область, м.Покровськ, м.Родинське, вул.Перемоги, 9; ) на користь Акціонерного товариства Українська залізниця (03680, м.Київ, вул.Єжи Гедройця, б.5, ) в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця (49038, м.Дніпро, вул.Дмитра Яворницького, б.108, ) штраф за невірно зазначену в залізничній накладній масу вантажу у розмірі 90805,00грн., а також судовий збір в сумі 3028,00грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із статтею 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду.

Рішення складено та підписано 07.06.2024.

Суддя М.О. Лейба