УХВАЛА

05 червня 2024 року

м. Київ

Справа № 913/266/20 (826/15260/17)

Провадження № 12-18гс24

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Власова Ю. Л. ,

суддів Банаська О. О. , Булейко О. Л. , Воробйової І. А. , Гриціва М. І. , Єленіної Ж. М. , Желєзного І. В. , Кишакевича Л. Ю. , Короля В. В. , Кравченка С. І. , Кривенди О. В. , Мазура М. В. , Мартєва С. Ю. , Пількова К. М. , Погрібного С. О. , Ступак О. В. , Ткача І. В. , Ткачука О. С. , Уркевича В. Ю. , Усенко Є. А. , Шевцової Н. В.

перевірила наявність підстав для передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду справи за касаційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ухвалу Господарського суду Луганської області від 30 серпня 2023 року (суддя Масловський С. В. ) та постанову Східного апеляційного господарського суду від 25 грудня 2023 року (у складі колегії: головуючий суддя Россолов В. В. , судді: Слободін М. М. , Шутенко І. А. )

у межах справи № 913/266/20

за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

до 1) Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни , 2) Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скульської Тетяни Анатоліївни , 3) Державного реєстратора філії комунального підприємства Новопетрівської сільської ради «Результат» Піотровської Юлії Антонівни , 4) Державного реєстратора сектору реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відділу адміністративних послуг Сєвєродонецької міської ради Луганської області Балджи Тетяни Анатоліївни , 5) завідувача сектору реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців - державного реєстратора Сєвєродонецької міської ради Луганської області Колєнкової Наталії Олексіївни , 6) Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія»

про визнання дій протиправними, скасування реєстраційних записів,

ВСТАНОВИЛА:

Історія справи

У листопаді 2017 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд, позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни (далі - Приватний нотаріус Сазонова О. М. ), Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скульської Тетяни Анатоліївни (далі - Приватний нотаріус Скульська Т. А. ), Державного реєстратора філії комунального підприємства Новопетрівської сільської ради «Результат» Піотровської Юлії Антонівни (далі - Державний реєстратор Піотровська Ю. А. ), Державного реєстратора сектору реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відділу адміністративних послуг Сєвєродонецької міської ради Луганської області Балджи Тетяни Анатоліївни (далі - Державний реєстратор Балджи Т. А. ), завідувача сектору юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців - державного реєстратора Сєвєродонецької міської ради Луганської області Колєнкової Наталії Олексіївни (далі - Державний реєстратор Колєнкова Н. О. ), в якому з урахуванням уточнення позовних вимог, просив:

1) визнати протиправними дії щодо:

- скасування реєстраційної дії за судовим рішенням, 13 липня 2016 року 8038947 4038947), Сазонова О. М. ; Приватний нотаріус Сазонова О. М. ;

- державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи, 09 серпня 2016 року 4038947, Скульська Т. А. ; Приватний нотаріус Скульська Т. А. , інші зміни;

- внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах, 23 листопада 2016 року 1038947, Державний реєстратор Піотровська Ю. А. , Комунальне підприємство Новопетрівської сільської ради «Результат» (далі - КП НСР «Результат»), зміна повного найменування, зміна скороченого найменування, зміна місцезнаходження;

- внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах, 24 листопада 2016 року 3038947, Державний реєстратор Піотровська Ю. А. , КП НСР «Результат», зміна відомостей про керівника юридичної особи;

- державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи, 02 лютого 2017 року 4004456, Балджи Т. А. , Сєвєродонецька міська рада, інші зміни;

- державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи, 29 березня 2017 року 5004456, Колєнкова Н. О. , Сєвєродонецька міська рада, зміна повного найменування, зміна скороченого найменування;

- внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах, 13 квітня 2017 року 6004456, Колєнкова Н. О. , Сєвєродонецька міська рада, зміна складу підписантів;

2) скасувати реєстраційні записи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - Реєстр) щодо:

- скасування реєстраційної дії за судовим рішенням, 13 липня 2016 року 8038947 4038947); приватний нотаріус Сазонова О. М. ;

- державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи, 09 серпня 2016 року 4038947; приватний нотаріус Скульська Т. А. , інші зміни;

- внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах, 23 листопада 2016 року 1038947, Піотровська Ю. А. , КП НСР «Результат», зміна повного найменування, зміна скороченого найменування, зміна місцезнаходження;

- внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах, 24 листопада 2016 року 3038947, Піотровська Ю. А. , КП НСР «Результат», зміна відомостей про керівника юридичної особи;

- державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи, 02 лютого 2017 року 4004456, Балджи Т. А. , Сєвєродонецька міська рада, інші зміни;

- державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи, 29 березня 2017 року 5004456, Колєнкова Н. О. , Сєвєродонецька міська рада, зміна повного найменування, зміна скороченого найменування;

- внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах, 13 квітня 2017 року 6004456, Колєнкова Н. О. , Сєвєродонецька міська рада, зміна складу підписантів.

Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від 05 березня 2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2018 року у справі № 826/15260/17, відмовив у задоволенні адміністративного позову Фонду.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Касаційний адміністративний суд) постановою від 02 лютого 2021 року у справі № 826/15260/17 задовольнив частково касаційну скаргу Фонду, скасував рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2018 року та закрив провадження у справі, роз`яснив позивачу, що розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції господарського суду та що Фонд вправі протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Ухвалою Верховного Суду від 19 березня 2021 року справу № 826/15260/17 передано до Господарського суду міста Києва.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 13 квітня 2021 року відкрив провадження у справі № 826/15260/17 за правилами загального позовного провадження, а ухвалою від 15 червня 2021 року залучив Публічне акціонерне товариство (далі - ПАТ) «Українська інноваційна компанія» в процесуальному статусі відповідача, справу передав за підсудністю до Господарського суду Луганської області, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство зазначеного Товариства.

Господарський суд Луганської області ухвалою від 29 грудня 2021 року прийняв справу № 913/266/20 (826/15260/17) до провадження та вирішив розглядати її за правилами загального позовного провадження.

До господарського суду від ПАТ «Українська інноваційна компанія» надійшло клопотання про закриття провадження у справі в частині вимог про визнання протиправними дій та скасування реєстраційних записів в Реєстрі щодо:

- скасування реєстраційної дії за судовим рішенням, 13 липня 2016 року 8038947 4038947), Сазонова О. М. ; приватний нотаріус Сазонова О. М. ;

- державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи, 09 серпня 2016 року 4038947, Скульська Т. А. ; приватний нотаріус Скульська Т. А. , інші зміни.

Подане клопотання ПАТ «Українська інноваційна компанія» мотивувало тим, що Фонд звертався до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом у справі № 826/11199/16 до тих же осіб, з тим самим предметом та з аналогічних підстав.

Рішення місцевого та апеляційного судів

Господарський суд Луганської області ухвалою від 30 серпня 2023 року, залишеною без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 25 грудня 2023 року у справі № 913/266/20 (826/15260/17), задовольнив клопотання ПАТ «Українська інноваційна компанія» та закрив провадження у цій справі в частині позовних вимог Фонду до Приватного нотаріуса Сазонової О. М. , Приватного нотаріуса Скульської Т. А. та ПАТ «Українська інноваційна компанія» про:

1) визнання протиправними дій щодо:

- скасування реєстраційної дії за судовим рішенням, 13 липня 2016 року 8038947 4038947), Сазонова О. М. ; Приватний нотаріус Сазонова О. М. ;

- державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи, 09 серпня 2016 року 4038947, Скульська Т. А. ; Приватний нотаріус Скульська Т. А. , інші зміни;

2) скасування реєстраційних записів в Реєстрі щодо:

- скасування реєстраційної дії за судовим рішенням, 13 липня 2016 року 8038947 4038947), Сазонова О. М. ; Приватний нотаріус Сазонова О. М. ;

- державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи, 09 серпня 2016 року 4038947, Скульська Т. А. ; приватний нотаріус Скульська Т. А. , інші зміни.

Закриваючи провадження у справі в частині зазначених вимог, суди першої та апеляційної інстанцій керувались обґрунтованістю заявленого ПАТ «Українська інноваційна компанія» клопотання, оскільки звернення Фонду до суду з тотожнім позовом між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав, фактично направлено на перегляд висновків судів за результатами розгляду позову у справі № 826/11199/16, що не відповідає принципу юридичної визначеності, суперечить положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), і фактично здатне призвести до переоцінки обставин, встановлених вищезазначеним судовим рішенням.

Аргументи касаційної скарги

Не погодившись із зазначеними судовими рішеннями Фонд звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (далі - Касаційний господарський суд) з касаційною скаргою на ухвалу Господарського суду Луганської області від 30 серпня 2023 року та постанову Східного апеляційного господарського суду від 25 грудня 2023 року у справі № 913/266/20(826/15260/17), в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Підставою касаційного оскарження судових рішень скаржник зазначив визначені пунктом 2 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) обставини, що полягають у неврахуванні судами попередніх інстанцій правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 10 грудня 2019 року у справі № 925/698/16.

За змістом наведених у скарзі доводів Фонд стверджує про те, що застосувавши процесуальні норми, суди допустили надмірний формалізм та не врахували спеціального банківського законодавства.

Рух справи у Верховному Суді

Касаційний господарський суд ухвалою від 30 січня 2024 року відкрив провадження за вказаною касаційною скаргою.

Ухвалою Касаційного господарського суду від 27 березня 2024 року справу № 913/266/20 (826/15260/17) передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду з підстав, передбачених частиною п`ятою статті 302 ГПК України, оскільки справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Касаційний господарський суд виходив з того, що провадження у справі № 913/266/20 (826/15260/17) в заявленій частині вимог зупинено з огляду на наявність рішення, яке набрало законної сили, у справі № 826/11199/16, яка є тотожною справі, яка перегадається, за суб`єктним складом, предметом та підставами позовів. Втім, зважаючи на постанову Касаційного адміністративного суду від 02 лютого 2021 року у справі № 826/15260/17 (якій надалі присвоєно номер 913/266/20 (826/15260/17), а також зміст постанов Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі № 904/2796/17, від 18 вересня 2018 року у справі № 916/782/17, такий спір не належить до юрисдикції адміністративних судів та має вирішуватися в порядку господарського судочинства. Отже, наявні підстави для висновку про те, що, з урахуванням актуальної судової практики Верховного Суду, перегляд тотожного спору у порядку адміністративного судочинства (№ 826/11199/16) відбувся із порушенням правил судової юрисдикції, що, однак, не спростовує чинності прийнятих у вказаній справі судових рішень.

У зв`язку з викладеним, Касаційний господарський суд вважає наявною правову проблему щодо можливості застосування положень пункту 3 частини першої статті 231 ГПК України з посиланням на пункт 2 частини першої статті 175 цього Кодексу у тому випадку, коли підставою для закриття провадження у порядку наведених норм слугувало чинне рішення суду іншої юрисдикції у справі із аналогічним суб`єктним складом, предметом та підставами позову, ухвалення якого (рішення), з урахуванням актуальної правової позиції Верховного Суду, свідчить про недотримання правил предметної юрисдикції судів.

Також, Касаційний господарський суд наголошує на наявності у цій справі виключної правової проблеми, пов`язаної із формальним застосуванням наведених норм процесуального законодавства.

В обґрунтування зазначеного суд посилається на те, що у постанові від 19 квітня 2019 року у справі № 826/11199/16 (наявність рішення у якій слугувала підставою для закриття провадження у справі № 913/266/20 (826/15260/17) Касаційний адміністративний суд погодився із висновками судів попередніх інстанцій про те, що підставою для відмови у позові у справі № 826/11199/16 стала відсутність порушеного права Фонду як позивача, оскільки:

- станом на дату виникнення спірних правовідносин постанови Правління Національного банку України (далі - НБУ) № 934 від 24 грудня 2015 року «Про віднесення ПАТ «Український інноваційний банк» до категорії неплатоспроможних» (далі - Постанова НБУ про неплатоспроможність банку) та № 180 від 22 березня 2016 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Український інноваційний банк» скасовані в судовому порядку, що, в свою чергу, відновлює повноваження органів управління банку та свідчить про їх право приймати рішення про зміну найменування, місцезнаходження, керівника, затвердження нової редакції Статуту тощо;

- суб`єктом погодження змін до статуту є НБУ, а не позивач (Фонд), тому права позивача в цій частині не є порушеними, відтак захисту не підлягають.

Втім, колегія суддів Касаційного господарського суду вважає, що така позиція суперечить висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 10 грудня 2019 року у справі № 925/698/16 (на яку посилається скаржник) як в частині правомірності здійснення організаційних змін, так і в частині порушених прав Фонду.

Касаційний господарський суд зауважує, що Велика Палата Верховного Суду у зазначеній постанові досліджувала виключну правову проблему стосовно необхідності врегулювання існуючої на момент розгляду справи прогалини в українському законодавстві (щодо правового регулювання відновлення банківської діяльності установи у зв`язку з тим, що рішення НБУ про відкликання банківської ліцензії було скасоване у судовому порядку через юридично-організаційні порушення його прийняття) та дійшла, серед іншого, висновків (що стосуються питання переходу прав та обов`язків від ПАТ «Український інноваційний банк» до ПАТ «Українська інноваційна компанія») про те, що реорганізація банку в іншу особу або передача прав та обов`язків банку іншій особі за іншими правочинами, навіть зміна назви, якщо це тягне трансформацію носія таких прав та обов`язків, має проводитись у спосіб, який відповідає закону, а за наявності прогалин у законодавчому регулюванні - загальним принципам законодавства, насамперед спеціального, яке регулює банківську діяльність як специфічний вид діяльності. Не можуть ставитись діями однієї особи під загрозу система банківського нагляду, встановлена банківським законодавством, та реалізація мети цього законодавства (пункт 221); перехід прав та обов`язків від ПАТ «Український інноваційний банк» до ПАТ «Українська інноваційна компанія» та наступних осіб, які заявляли про своє отримання прав та обов`язків цього банку, не міг відбуватись лише на підставі виключення кредитною установою із своєї назви слова «банк» та виключення з видів своє діяльності «банківської діяльності» без дотримання вимог банківського законодавства. Організаційні зміни банку від 13 липня 2016 року та від 28 березня 2017 року не відповідають вимогам банківського законодавства (пункт 226).

Пославшись на те, що у судовій практиці наразі існує, підтверджена висновками Великої Палати Верховного Суду, позиція щодо статусу ПАТ «Українська інноваційна компанія», відповідно до якої юридична особа ПАТ «Український інноваційний банк» не припинилась у встановленому банківським законодавством порядку, натомість зі зміненою назвою продовжує свою діяльність як суб`єкт приватного права, реалізуючи права і виконуючи обов`язки, у тому числі, у правовідносинах, що виникли до актів перейменування у зв`язку із здійсненням цією особою банківської діяльності в межах своєї спеціальної правосуб`єктності як банківської установи, Касаційний господарський суд звертає увагу на те, що питання статусу юридичної особи з ідентифікаційним кодом № 0583988 та назвою ПАТ «Українська інноваційна компанія» досі є спірним. Колегія суддів Касаційного господарського суду вважає, що вирішення цього питання можливе у справі № 913/266/20 за умови розгляду саме по суті спору про визнання незаконними змін, внесених до установчих документів органами правління ПАТ «Український інноваційний банк» та скасування реєстраційних записів щодо таких змін (що є предметом розгляду у цій справі).

Таким чином, Касаційний господарський суд зазначив, що правова проблема полягає також у необхідності вирішення питання можливості застосування положень пункту 3 частини першої статті 231 ГПК України з посиланням на пункт 2 частини першої статті 175 цього Кодексу у тому випадку, коли підставою для закриття провадження у порядку наведених норм слугувало чинне рішення суду у справі із аналогічним суб`єктним складом, предметом та підставами позову, відмова у задоволенні якого (позову) мотивована саме відсутністю порушеного права позивача (тобто обґрунтованість позову належним чином не досліджувалась).

Крім іншого, Касаційний господарський суд звертає увагу на те, що виключна правова проблема, яку вирішувала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 грудня 2019 року у справі № 925/698/16, була усунута законодавцем шляхом прийняття відповідного Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності» від 13 травня 2020 року № 590-IX (далі - Закон № 590-IX), який набрав чинності 23 травня 2020 року. Згідно з підпунктом 1 пункту 3 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону Фонду гарантування вкладів фізичних осіб встановлено здійснити (продовжити) процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, ліквідацію банків відповідно до Закону України «Про систему гарантуванням вкладів фізичних осіб», підстави (індивідуальні акти) для початку тимчасової адміністрації, ліквідації яких було визнано протиправними (незаконними) та скасовано до дня набрання чинності цим Законом. На підставі викладеного 10 серпня 2020 року Виконавча дирекція Фонду прийняла рішення № 1485 «Про продовження процедури виведення ПАТ «Український інноваційний банк» з ринку і призначення уповноваженої особи», що, зокрема, узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду у справі № 925/698/16 щодо статусу ПАТ «Український інноваційний банк» та повноважень Фонду як суб`єкта управління вказаною юридичною особою, тобто уповноважена особа Фонду на законних підставах продовжує здійснювати процедуру виведення ПАТ «Український інноваційний банк» (з теперішньою назвою ПАТ «Українська інноваційна компанія») з ринку.

Вважаючи, що закриття провадження у справі № 913/266/20 (826/15260/17) (у відповідній частині вимог) призведе до продовження існування правової невизначеності щодо статусу ПАТ «Українська інноваційна компанія», суперечності судової практики та її невідповідності законодавчому врегулюванню повноважень Фонду як суб`єкта управління вказаною юридичною особою, існуванню судової процедури банкрутства цієї особи та паралельного здійснення її виведення (у статусі банку) з ринку у відповідності до банківського законодавства, що є неприпустимим, Касаційний господарський суд висновував також, що при розгляді цієї справи № 913/266/20(826/15260/17) наявна виключна правова проблема щодо застосування положень пункту 3 частини першої статті 231 ГПК України з посиланням на пункт 2 частини першої статті 175 цього Кодексу за особливих умов та обставин.

Позиція Великої Палати Верховного Суду

Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для передання справи на її розгляд зважаючи на таке.

Відповідно до частини п`ятої статті 302 ГПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Згідно з усталеною практикою Великої Палати Верховного Суду виключна правова проблема має оцінюватися з урахуванням кількісного та якісного вимірів. Кількісний ілюструє той факт, що вона наявна не в одній конкретній справі, а у невизначеній кількості спорів, які або вже існують, або можуть виникнути з урахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності. З погляду якісного критерію про виключність правової проблеми свідчать такі обставини, як відсутність сталої судової практики в питаннях, що визначаються, як виключна правова проблема; невизначеність на нормативному рівні правових питань, які можуть кваліфікуватися як виключна правова проблема; необхідність застосування аналогії закону чи права; вирішення правової проблеми необхідне для забезпечення принципу пропорційності, тобто належного балансу між інтересами сторін у справі. Метою вирішення виключної правової проблеми є формування єдиної правозастосовної практики та забезпечення розвитку права.

Пунктом 1 частини другої статті 45 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що Велика Палата Верховного Суду у визначених законом випадках здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права.

Отже, з наведеної норми права, а також частини п`ятої статті 302 ГПК України вбачається, що справа за частиною п`ятою статті 302 ГПК України може бути передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду за наявності двох ознак: 1) справа містить виключну правову проблему; 2) вирішення такої виключної правової проблеми Великою Палатою Верховного Суду необхідне для забезпечення розвитку права та формування судами єдиної правозастосовної практики.

Виходячи з наведених критеріїв Касаційний господарський суд, передаючи справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду для вирішення виключної правової проблеми, має обґрунтувати її наявність за кількісним та якісним вимірами, зокрема, навести інші справи різних юрисдикцій у яких мала місце зазначена правова проблема, наявність різної судової практики її вирішення тощо.

В ухвалі про направлення справи № 913/266/20 (826/15260/17) на розгляд Великої Палати Верховного Суду з підстав, визначених частиною п`ятою статті 302 ГПК України, основним питанням Касаційний господарський суд визначив можливість застосування положень пункту 3 частини першої статті 231 ГПК України з посиланням на пункт 2 частини першої статті 175 цього Кодексу, у випадку, коли підставою для закриття провадження слугувало рішення суду іншої юрисдикції:

- ухвалення якого (рішення), з урахуванням судової практики, відбулось з порушенням правил предметної юрисдикції судів;

- яким відмовлено у задоволенні позову з мотивів саме відсутності порушеного права позивача (тобто обґрунтованість позову належним чином не досліджувалась).

При цьому, кількісний критерій необхідності розгляду цієї справи Великою Палатою Верховного Суду Касаційний господарський суд обґрунтовує, зокрема, тим, що вирішення означеної правової проблеми у цій справі зумовить забезпечення правової визначеності у питанні статусу ПАТ «Українська інноваційна компанія» (стара назва - ПАТ «Український інноваційний банк»), що має значення для широкого кола суб`єктів, зокрема державних органів, усіх кредиторів, дебіторів та інших осіб, пов`язаних зі здійсненням цієї юридичною особою як суб`єктом приватного права господарської діяльності, у тому числі, у правовідносинах, що виникли до актів перейменування у зв`язку із здійсненням цією особою банківської діяльності в межах своєї спеціальної правосуб`єктності як банківської установи. Так, згідно з відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень за алгоритмом пошуку: пошук за контекстом - «ПАТ «Українська інноваційна компанія»; форма судового рішення - постанова, рішення; період ухвалення - з 13.07.2016 (дата внесення організаційних змін, що оспорюються), - у реєстрі значиться 913 судових рішень.

Велика Палата Верховного Суду з наведеним не погоджується зважаючи на таке.

Відповідно до частини шостої статті 303 ГПК України якщо Велика Палата Верховного Суду дійде висновку про відсутність підстав для передачі справи на її розгляд, а також якщо дійде висновку про недоцільність розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду, зокрема через відсутність виключної правової проблеми, наявність висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати Верховного Суду, або якщо Великою Палатою Верховного Суду вже висловлена правова позиція щодо юрисдикції спору у подібних правовідносинах, справа повертається (передається) відповідній колегії (палаті, об`єднаній палаті) для розгляду, про що постановляється ухвала. Справа, повернута на розгляд колегії (палати, об`єднаної палати), не може бути передана повторно на розгляд Великої Палати.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що Касаційний господарський суд не навів ні кількісних, ні якісних критеріїв на підтвердження у цій справі наявності виключної правової проблеми стосовно питання закриття провадження у справі з підстав наявності рішення суду іншої юрисдикції у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Натомість, основні доводи ухвали про направлення справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду направлені на встановлення у судовому порядку правового статусу ПАТ «Українська інноваційна компанія», що на думку колегії суддів Касаційного господарського суду, не було здійснено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 грудня 2019 року у справі № 925/698/16.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що питання оцінювання судами правового статусу ПАТ «Українська інноваційна компанія» вже наводилася в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 19 липня 2023 року про повернення на розгляд Касаційному господарському суду справи № 909/578/17.

У зазначеній ухвалі Велика Палата Верховного Суду здійснила аналіз постанов Верховного Суду у складі Касаційних судів різних юрисдикцій і дійшла висновку про відсутність кількісного та якісного критеріїв наявності виключної правової проблеми стосовно того, чи є перейменування банківської установи та зміна видів діяльності у статуті (виключення банківської діяльності) без зміни її організаційно-правової форми реорганізацією та чи впливає це на обсяг прав і обов`язків такої юридичної особи, які виникли за період її існування та до моменту зміни назви (зокрема, в частині наявності права на стягнення грошових коштів з боржника за кредитним договором, укладеним такою юридичною особою як банківською установою).

Також, у постанові від 10 грудня 2019 року у справі № 925/698/16 Велика Палата Верховного Суду, зважаючи на необхідність врегулювання існуючої на момент розгляду справи прогалини в українському законодавстві (щодо правового регулювання відновлення банківської діяльності після відкликання НБУ банківської ліцензії на підставі скасування відповідного рішення НБУ судом через юридично-організаційні порушення його прийняття), здійснила комплексний аналіз банківського законодавства та дійшла висновків, у тому числі щодо правового статусу ПАТ «Українська інноваційна компанія».

При цьому, у справі № 909/578/17, як і у справі № 913/266/20 (826/15260/17),Касаційний господарський суд, посилається на нову редакцію частини п`ятої статті 44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VI) зміни до якої внесені Законом № 590-IX, яка регулює механізм продовження Фондом строку управління майном (активами) банку та задоволення вимог кредиторів. Проте, це не змінює правильності висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 10 грудня 2019 року у справі № 925/698/16 та не обґрунтовує наявності виключної правової проблеми у цій справі.

Відповідно до частини четвертої статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, зважаючи на висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 грудня 2019 року у справі № 925/698/16, а також норми частини четвертої статті 236 ГПК України, Касаційний господарський суд має повноваження для розгляду і прийняття постанови за результатами розгляду поданої касаційної скарги.

З огляду на зазначене справа № 913/266/20 (826/15260/17) підлягає поверненню

колегії Касаційного господарського суду для розгляду.

Керуючись статтями 302, 303 ГПК України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

Справу № 913/266/20 (826/15260/17)повернути колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Ю. Л. Власов
Судді: О. О. Банасько М. В. Мазур
О. Л. Булейко С. Ю. Мартєв
І. А. Воробйова К. М. Пільков
М. І. Гриців С. О. Погрібний
Ж. М. Єленіна О. В. Ступак
І. В. Желєзний І. В. Ткач
Л. Ю. Кишакевич О. С. Ткачук
В. В. Король В. Ю. Уркевич
С. І. Кравченко Є. А. Усенко
О. В. Кривенда Н. В. Шевцова