ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

м. Хмельницький

"21" травня 2024 р. Справа № 924/170/24

Господарський суд Хмельницької області у складі

судді Крамара С.І., при секретарі судового засідання Загродській М.А., розглянувши матеріали

за позовом Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк", м. Київ

до:

1) Приватного підприємства "ГВМ-АГРО", с. Іванівка Ярмолинецького району Хмельницької області

2) Фермерського господарства "ГВМ-АГРО", с. Іванівка Ярмолинецького району Хмельницької області

3) гр. ОСОБА_1 , м. Хмельницький Хмельницької області

про стягнення 2 216 393,41грн, з яких: 2 099 900,00грн - заборгованість за сумою кредиту, 116 493,41грн - заборгованість за процентами за користування кредитом

Представники сторін:

від позивача: Бира І.М. - згідно довіреності від 26.10.2021 року (поза межами суду (в режимі відеоконференції));

від відповідача 1: не з`явились;

від відповідача 2: не з`явились;

від відповідача 3: не з`явились.

В судовому засіданні, відповідно до ст. 240 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Процесуальні дії по справі, стислий виклад позицій сторін.

02.02.2024 на адресу Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк", м.Київ до: 1) Приватного підприємства "ГВМ-АГРО", с.Іванівка Ярмолинецького району Хмельницької області; 2) Фермерського господарства "ГВМ-АГРО", с.Іванівка Ярмолинецького району Хмельницької області; 3) гр. ОСОБА_1 , м.Хмельницький Хмельницької області про стягнення солідарно 2 216 393,41грн, з яких: 2 099 900,00грн - заборгованість за сумою кредиту, 116 493,41грн - заборгованість за процентами за користування кредитом у зв`язку із неналежним виконанням умов генерального договору про надання банківських послуг №МБ-LVO-ГЛ-8496 від 29.04.2020 та договору про надання банківської послуги - кредитної лінії №МБ-LVO-ГЛ-8496/КЛ5 від 29.12.2022.

Ухвалою суду від 07.02.2024 судом прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №924/170/24 в порядку розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

У підготовчому засіданні 09.04.2024 судом постановлено ухвалу, із занесенням до протоколу судового засідання, якою відповідно до ст.185 ГПК України, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач - Акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк", м.Київ наполягає на задоволенні позовних вимог. Посилається на невиконання відповідачами умов Генерального договору про надання банківських послуг №МБ-LVO-ГЛ-8496 від 29.04.2020 та договору про надання банківської послуги - кредитної лінії №МБ-LVO-ГЛ-8496/КЛ5 від 29.12.2022. Звертає увагу, що згідно вказаних договорів, настала несприятлива подія, передбачена п.п. 10.1.1 п. 10 Правил надання банківських послуг, у зв`язку із чим в банку виникло право дострокового повернення кредиту. Вказує, що останнім днем повернення кредиту було 22.11.2023. Акцентує, що банк має право на нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту, тобто до моменту погашення заборгованості.

Відповідачі - Приватне підприємство "ГВМ-АГРО", с.Іванівка Ярмолинецького району Хмельницької області, Фермерське господарство "ГВМ-АГРО", с.Іванівка Ярмолинецького району Хмельницької області, гр. ОСОБА_1 , м.Хмельницький Хмельницької області відзиви на позовну заяву не подали.

28.02.2024 ОСОБА_1 , м.Хмельницький подав до суду клопотання про закриття провадження у даній справі, оскільки однією із сторін основного зобов`язання є фізична особа, яка не є підприємцем і спір має бути розглянутим за правилами цивільного судочинства.

На адресу суду 21.05.2024 директор ФГ „ГВМ-АГРО" - ОСОБА_1, надіслав клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Статтею 216 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу. Якщо спір, розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, судом може бути оголошено перерву в межах встановлених цим Кодексом строків розгляду справи, тривалість якої визначається відповідно до обставин, що її викликали, з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.

Судом враховується, що згідно статей 42, 46 Господарського процесуального кодексу України участь сторони у судовому засіданні є її правом. При цьому, норми вказаної статті зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Судом звернуто увагу, що відкладення розгляду справи є правом суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторони чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Водночас суд зазначає, що у цій справі явку учасників не було визнано обов`язковою, зокрема, конкретного відповідача чи його представника.

Судом також враховано, що розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010р., "Смірнова проти України" від 08.11.2005р., "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006р., "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004р.)

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

З огляду на наведене, враховуючи завдання господарського судочинства, зважаючи на те, що відкладення є правом суду, а не обов`язком, беручи до уваги той факт, що розгляд справи вже відкладався за клопотанням директора ФГ „ГВМ-АГРО" - ОСОБА_1, з метою розгляду справи у розумні строки та недопущення безпідставного затягування такого розгляду, суд, розглянувши заявлене клопотання про відкладення розгляду справи, дійшов висновку, що воно не підлягало задоволенню, про що 21.05.2024 було винесено протокольну ухвалу.

Враховуючи, що судом здійснено усі необхідні та достатні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, зважаючи на належне повідомлення сторін про дату, час та місце розгляду справи, вимоги розумності строку судового розгляду, суд приходить до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами, а неявка представників сторін не призводить до неможливості вирішення спору по суті.

Розглядом матеріалів справи встановлено таке.

29.04.2020 між Акціонерним товариством "Перший український міжнародний банк", м.Київ (надалі - банк) та Приватним підприємством "ГВМ-АГРО", с.Іванівка Ярмолинецького району Хмельницької області (надалі - позичальник) був укладений Генеральний договір про надання банківських послуг № МБ-LVO-ГЛ-8496 із змінами та доповненнями до нього, а саме: Додаткова угода №1 від 23.04.2021, Додаткова угода №2 від 21.05.2021, Додаткова угода №3 від 29.03.2022 та Додаткова угода №4 від 03.02.2023.

Відповідно до п.1.2 Генерального договору банк зобов`язався надати Приватному підприємству "ГВМ-АГРО", с.Іванівка Ярмолинецького району Хмельницької області (надалі - клієнт) банківські послуги, а клієнт прийняти банківські послуги та зобов`язався належним чином виконувати зобов`язання, що встановлені в цьому договорі, Правилах надання банківських послуг за активними банківськими операціями клієнтів малого бізнесу, що розміщуються на інтернет-сайті банку за адресою: https://www.pumb.ua/ (далі за текстом - Правила) та Договорах про надання банківських послуг, в тому числі своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату банківських послуг.

Згідно п.3.1. Правил банк надає клієнту банківську послугу, а клієнт приймає банківську послугу та зобов`язується належним чином виконувати зобов`язання, що встановлені в генеральному договорі, договорі про надання банківської послуги.

Згідно п.п.10.1.1 п.10 Правил несплата клієнтом будь-якої суми, що належить до сплати на користь банку згідно Генерального договору, у передбачений ним строк, та/або невиконання або неналежне виконання будь-яких інших обов`язків за Генеральним договором, та/або обов`язків за Договорами про забезпечення, та/або за іншими договорами, укладеними між Сторонами.

Відповідно до п.п.10.2.1 п.10 Правил у випадку виникнення будь-якої із зазначених Несприятливих подій банк набуває право вимагати від клієнта достроково повернути виданий клієнту кредит, а клієнт зобов`язаний, незважаючи на положення цих Правил та положення відповідних Договорів про надання Банківських послуг, виконати таку вимогу банку і повернути суму кредиту в повному обсязі разом із платою за кредит і штрафними санкціями, що підлягають сплаті клієнтом на користь банку згідно Генерального договору, в строк не пізніше 3 банківських днів з моменту отримання відповідної вимоги.

В рамках Генерального договору між банком та позичальником був укладений Договір про надання банківської послуги - кредитної лінії №МБ-LVO-ГЛ-8496/КЛ5 від 29.12.2022, з Додатковою угодою №1 від 03.02.2023.

Банк надав Приватному підприємству "ГВМ-АГРО", с.Іванівка Ярмолинецького району кредитні кошти в межах ліміту Банківської послуги у розмірі 2 799 900 гривень, що підтверджується Заявою позичальника на видачу кредитних коштів від 30.12.2022 та платіжною інструкцією №ТR.62452539.45724.20900 від 03.01.2023.

Матеріали справи містять докази направлення боржнику - ПП „ГВМ-АГРО", повідомлень про зміну редакції Правил надання банківських послуг за активними банківськими операціями клієнтів малого бізнесу.

З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника перед банком за Кредитним договором між ПАТ „ПУМБ" та Фермерським господарством "ГВМ-АГРО", с.Іванівка Ярмолинецького району Хмельницької області був укладений Договір поруки № МБ- LVO -П-8496/4 від 29.04.2020 з Додатковою угодою №1 від 29.03.2022 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника перед банком за Кредитним договором між ПАТ „ПУМБ" та ОСОБА_1 м.Хмельницький Хмельницької області був укладений Договір поруки №МБ-LVO-П-8496/3 від 29.04.2020 з Додатковою угодою №1 від 29.03.2022.

Відповідно до Договорів поруки, Фермерське господарство "ГВМ-АГРО", с.Іванівка Ярмолинецького району Хмельницької області та ОСОБА_1 м.Хмельницький поручилися перед банком за виконання позичальником зобов`язань за Кредитним договором.

Відповідно до п.1.1 ст. 1 Договорів поруки поручитель поручається перед кредитором за виконання зобов`язань , вказаних в ст.2 цього договору.

Згідно п.1.2 ст.1 Договорів поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язання боржником в повному обсязі. Поручитель відповідає в тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, неустойки, витрат кредитора тощо.

Згідно п.1.3 ст.1 Договорів поруки у разі порушення боржником Основного зобов`язання такий боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає право банку вимагати виконання зобов`язання в повному обсязі як від боржника і поручителя разом, так і від кожного з них окремо.

Пунктом 2.1 ст. 2 Договорів поруки (із внесеними змінами згідно додаткової угоди №1 від 29.03.2022) передбачено, що в разі порушення зобов`язання боржником (у тому числі невиконання та/або неналежного виконання боржником основного зобов`язання у строки, визначені договором, з якого випливає основне зобов`язання, поручителі зобов`язані в перший день порушення боржником основного зобов`язання (або певної його частини) виконати таке основне зобов`язання (або певну його частину) незалежно від факту направлення їм кредитором відповідної вимоги. Порушення зобов`язання боржником буде достатньою для поручителів підставою виконати порушене зобов`язання (або певну його частину) без будь-яких застережень, умов чи вимог до кредитора про надання відповідної інформації чи документів.

Зважаючи на зазначені вище порушення позичальником умов Кредитного договору, відповідно до п.п. 10.2.1 п.10 Правил, банк 10.11.2023 направив позичальнику повідомлення про дострокове повернення кредиту за вих. №КНО-61.1.3.3/21 від 10.11.2023.

Вказана вимога отримана Приватним підприємством "ГВМ-АГРО", с.Іванівка Ярмолинецького району 18.11.2023, що підтверджується Витягом з веб-сайту „УКРПОШТА" щодо перевірки статуту відстеження поштового відправлення з трек-номером 672 на адресу позичальника. Отже, останнім днем виконання вимоги щодо дострокового повернення кредитних коштів в повному обсязі є 22.11.2023.

У зв`язку з невиконанням Приватним підприємством "ГВМ-АГРО", с.Іванівка Ярмолинецького району вимоги банку про дострокове повернення кредиту, з 23.11.2023 у нього виникла прострочена заборгованість за основною сумою кредиту у повному обсязі. Заборгованість Приватного підприємства "ГВМ-АГРО", с.Іванівка Ярмолинецького району за Кредитним договором за основною сумою кредиту станом на 14.01.2024 (включно) склала 2 099 900,00 гривень.

01.12.2023 року АТ „ПУМБ" направив на адресу ФГ „ГВМ-АГРО" (відповідач 2) та ОСОБА_1 (відповідач 3) вимоги щодо виконання зобов`язань за договором поруки за вих. № КНО-61.1.3.3/25 від 30.11.2023 року та № КНО-61.1.3.3/26 від 30.11.2023, які отримані відповідачами.

Відповідачі не виконали взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором та Договорами поруки.

Станом на 14.01.2024 (включно) не сплачена в строк, передбачений Кредитним договором, заборгованість перед банком в сумі 2 216 393,41 гривень.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів 2 216 393,41грн, з яких: 2 099 900,00грн - заборгованість за сумою кредиту, 116 493,41грн - заборгованість за процентами за користування кредитом.

Аналізуючи докази, оцінюючи їх в сукупності, судом приймається до уваги таке.

У відповідності до ратифікованої Законом України від 17.07.2007 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (п.1 ст.6) кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно ч.1 ст.173 ГК України Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається із матеріалів справи, 29.04.2020 між Акціонерним товариством "Перший український міжнародний банк", м.Київ та Приватним підприємством "ГВМ-АГРО", с.Іванівка Ярмолинецького району Хмельницької області був укладений Генеральний договір про надання банківських послуг № МБ-LVO-ГЛ-8496 із змінами та доповненнями до нього, а саме: Додаткова угода №1 від 23.04.2021, Додаткова угода №2 від 21.05.2021, Додаткова угода №3 від 29.03.2022 та Додаткова угода №4 від 03.02.2023.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п.1.2 Генерального договору відповідача 1 - Приватне підприємство "ГВМ-АГРО", с.Іванівка Ярмолинецького району Хмельницької області, зобов`язався прийняти банківські послуги та належним чином виконувати зобов`язання, що встановлені в цьому Договорі, Правилах надання банківських послуг за активними банківськими операціями клієнтів малого бізнесу, що розміщуються на інтернет-сайті Банку за адресою: https://www.pumb.ua/ (далі - Правила) та Договорах про надання банківських послуг, в тому числі своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату банківських послуг.

Згідно п.3.1. Правил позивач надає відповідачу 1 Банківську послугу, а відповідач 1 приймає Банківську послугу та зобов`язується належним чином виконувати зобов`язання, що встановлені в Генеральному договорі, Договорі про надання банківської послуги.

Згідно п.п. 10.1.1 п. 10 Правил несплата відповідачем 1 будь-якої суми, що належить до сплати на користь позивача згідно Генерального договору, у передбачений ним строк, та/або невиконання або неналежне виконання будь-яких інших обов`язків за Генеральним договором, та/або обов`язків за Договорами про забезпечення, та/або за іншими договорами, укладеними між сторонами.

Відповідно до п.п.10.2.1 п.10 Правил у випадку виникнення будь-якої із зазначених Несприятливих подій позивач набуває право вимагати від відповідача 1 достроково повернути виданий відповідачу 1 Кредит, а відповідач 1 зобов`язаний, незважаючи на положення цих Правил та положення відповідних Договорів про надання Банківських послуг, виконати таку вимогу позивача і повернути суму кредиту в повному обсязі разом із платою за кредит і штрафними санкціями, що підлягають сплаті відповідачем 1 на користь позивача згідно Генерального договору, в строк не пізніше 3 банківських днів з моменту отримання відповідної вимоги.

В рамках Генерального договору між позивачем та відповідачем 1 був укладений Договір про надання банківської послуги - кредитної лінії №МБ-LVO-ГЛ-8496/КЛ5 від 29.12.2022, з Додатковою угодою №1 від 03.02.2023.

Позивач надав Приватному підприємству "ГВМ-АГРО", с.Іванівка Ярмолинецького району кредитні кошти в межах ліміту Банківської послуги у розмірі 2 799 900 гривень, що підтверджується Заявою відповідача 1 на видачу кредитних коштів від 30.12.2022 та платіжною інструкцією №ТR.62452539.45724.20900 від 03.01.2023.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем 1 було допущено порушення умов Кредитного договору, відповідно до п.п.10.2.1 п.10 Правил, у зв`язку із чим позивач 10.11.2023 направив відповідачу 1 повідомлення про дострокове повернення кредиту за вих. №КНО-61.1.3.3/21 від 10.11.2023.

Вказана вимога отримана Приватним підприємством "ГВМ-АГРО", с.Іванівка Ярмолинецького району 18.11.2023, що підтверджується Витягом з веб-сайту „УКРПОШТА" щодо перевірки статуту відстеження поштового відправлення з трек-номером 672 на адресу відповідача 1. Отже, останнім днем виконання вимоги щодо дострокового повернення кредитних коштів в повному обсязі є 22.11.2023.

У зв`язку з невиконанням Приватним підприємством "ГВМ-АГРО", с.Іванівка Ярмолинецького району вимоги позивача про дострокове повернення кредиту, з 23.11.2023 (включно) у нього виникла прострочена заборгованість за основною сумою кредиту у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, заборгованість Приватного підприємства "ГВМ-АГРО", с.Іванівка Ярмолинецького району за Кредитним договором за основною сумою кредиту станом на 14.01.2024 (включно) складає 2 099 900,00 гривень.

Згідно ч.1, ч.2 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

З гідно ч.2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом ЦК України і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Абзац ч. 1 ст.1048 ЦК України встановлює, що у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

В укладеному між позивачем та відповідачем 1 Кредитному договорі відсутня інша домовленість сторін, аніж встановлені ч. 1 ст. 1048 ЦК України умови.

Згідно з пунктом 11.2.12 Правил закінчення строку надання Банківської послуги не звільняє відповідача 1 від обов`язку сплачувати на користь позивача проценти за користування Банківською послугою за весь час прострочення відповідачем погашення заборгованості за Банківською послугою.

Згідно ч.3 ст.1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця.

Водночас, судом звернуто увагу, що поняття „користування кредитом" є окремим випадком „користування чужими коштами". Термін „користування чужими коштами" Велика Палата Верховного Суду розтлумачила в постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 (пункти 34, 35, 37 відповідно).

Так, термін „користування чужими коштами" може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу частини другої статті 1054 ЦК України та до відносин із комерційного кредиту - в силу частини другої статті 1057 цього Кодексу.

Наслідки ж прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за „користування кредитом" (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).

Судом звернуто увагу, що надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України.

Таким чином, уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно „користуватися кредитом", натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за „користування кредитом") за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.

Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. (Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.23023 по справі №910/4518/16).

Судом звернуто увагу, що очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за „користування кредитом" поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.

Таким чином, зазначене благо виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 ЦК України.

За таких обставин, судом акцентовано, що надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця.

З огляду на наданий позивачем розрахунок заборгованості нарахування процентів за кредитом, враховуючи вимогу позивача про дострокове повернення кредиту, порядок фактичного погашення нарахованих процентів та відповідно до п. 11.2.9 Правил, суд здійснивши (за допомогою системи "Законодавство") власне обрахування процентів за користування кредитом згідно кредитного договору №МБ-LVO-ГЛ-8496/КЛ5 від 29.12.2022 встановив, що: за період з 25.10.2023 по 20.11.2023 (24% ставка за користування кредитом) на суму 2 799 899,89грн становить 49 707,81грн; за період з 21.11.2023 по 22.11.23 2023 (24% ставка за користування кредитом) на суму 2 099 900,00грн становить 2 761,51грн. Отже, проценти за користування кредитом за період з 25.10.2023 по 22.11.2023 (останній день виконання вимоги щодо дострокового повернення кредитних коштів) становитимуть: 43 313,33грн = 49707,81грн + 2 761,51грн - 9 155,99грн (фактичне погашення 19.12.2023 відповідачем 1 процентів за користування кредитом).

Однак, судом також враховано, що боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування, зокрема до пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, процентів за „користування кредитом". Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за „користування кредитом" можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати.

Таким чином, якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за „користування кредитом", сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання, тобто в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні.

Інакше кажучи, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.28)).

Таким чином, на період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.

Так само якщо боржник не сплатив суму боргу, яка складається з тіла кредиту та процентів, нарахованих в певній сумі на час закінчення строку кредитування чи на час пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, то прострочення такого грошового зобов`язання не призводить до подальшої зміни його розміру, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України.

Отже, у разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.12.2019 у справі №917/1739/17 наголосила, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яку правову норму необхідно застосувати для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Як вбачається, із п. 11.2.13 Правил (діяли на час виникнення правовідносин та надалі зі змінами), у випадку прострочення погашення заборгованості за Банківською послугою відповідач 1 сплачує проценти за неправомірне користування коштами у розмірі, що дорівнює розміру процентної ставки на прострочену заборгованість (згідно кредитного договору сторони встановили ставку - 24%), визначеному Договором про надання банківської послуги, які нараховуються за кожний календарний день прострочення на суму заборгованості, строк погашення якої настав, з дати виникнення заборгованості до дати її погашення. Порядок нарахування та сплати аналогічний порядку для процентів на строкову заборгованість.

Отже судом враховано, що сторони умовами договору та Правилами фактично встановили 24 % річних від простроченої суми в порядку ст.625 ЦК України.

З огляду на викладене, суд здійснивши (за допомогою системи "Законодавство") обрахунок річних, згідно ст. 625 ЦК України, встановив, що за період з 23.11.2023 по 14.01.2024 (24% річні) на суму 2 099 900,00грн вони становлять 73 127,26грн.

Також судом звернуто увагу, що, на відміну від розміру процентів за „користування кредитом", розмір процентів як відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання може бути зменшений судом (пункт 8.38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18).

Частиною третьою статті 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.

Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Зокрема, загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Судом враховано, що нарахування трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.

Звертаючись з вимогою про стягнення процентів річних та інфляційних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, позивач також не повинен доводити розмір дійсних майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат кредитора, пов`язаних із затримкою розрахунку, не має на меті встановлення точного їх розміру.

Відповідно до частини першої статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві суд дійшов висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Враховуючи положення діючого законодавства, з огляду на всі фактичні обставини справи, враховуючи важливість збереження господарської діяльності сторін, періоди прострочення, зважаючи на відсутність у позивача будь-якої шкоди або прямих збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем 1 своїх зобов`язань за договором, суд вважає за необхідне зменшити розмір відсотків (24 % річних) нарахованих в порядку ст. 625 ЦК України до 45 719,62грн.

Щодо твердження позивача про нарахування процентів до фактичного повернення кредиту, тобто що проценти за „користування кредитом" нараховуються не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку, тобто до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів, свідчать про помилкове розуміння ним правової природи процентів, які сплачуються позичальником у випадку прострочення грошового зобов`язання, оцінюються критично та до уваги судом не приймаються, оскільки проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень статті 625 ЦК України.

З метою забезпечення виконання зобов`язань відповідача 1 перед позивачем за Кредитним договором між банком та Фермерським господарством "ГВМ-АГРО", с.Іванівка Ярмолинецького району Хмельницької області (відповідач 2) був укладений Договір поруки № МБ- LVO -П-8496/4 від 29.04.2020 з Додатковою угодою №1 від 29.03.2022 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язань відповідача 1 перед позивачем за Кредитним договором між банком та ОСОБА_1 м.Хмельницький Хмельницької області (відповідач 3) був укладений Договір поруки №МБ-LVO-П-8496/3 від 29.04.2020 з Додатковою угодою №1 від 29.03.2022.

Відповідно до Договорів поруки, Фермерське господарство "ГВМ-АГРО", с.Іванівка Ярмолинецького району Хмельницької області та ОСОБА_1 м.Хмельницький поручилися перед банком за виконання відповідачем 1 зобов`язань за Кредитним договором.

Відповідно до п.1.1 ст. 1 Договорів поруки відповідачі 2 та 3 поручились перед кредитором за виконання зобов`язань, вказаних в ст.2 цього договору.

Згідно п.1.2 ст.1 Договорів поруки відповідачі 2 та 3 відповідають перед кредитором за виконання зобов`язання відповідача 1 в повному обсязі. Відповідачі 2 та 3 відповідають в тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, неустойки, витрат кредитора тощо.

Згідно п.1.3 ст.1 Договорів поруки у разі порушення відповідачем 1 Основного зобов`язання такий відповідач 1 і відповідачі 2 та 3 відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає право банку вимагати виконання зобов`язання в повному обсязі як від боржника і поручителів разом, так і від кожного з них окремо.

Пунктом 2.1 ст. 2 Договорів поруки (із внесеними змінами згідно додаткової угоди №1 від 29.03.2022) передбачено, що в разі порушення зобов`язання відповідачем 1 (у тому числі невиконання та/або неналежного виконання боржником основного зобов`язання у строки, визначені договором, з якого випливає основне зобов`язання, відповідачі 2 та 3 зобов`язані в перший день порушення боржником основного зобов`язання (або певної його частини) виконати таке основне зобов`язання (або певну його частину) незалежно від факту направлення йому кредитором відповідної вимоги. Порушення зобов`язання відповідачем 1 буде достатньою для відповідачів 2 та 3 підставою виконати порушене зобов`язання (або певну його частину) без будь-яких застережень, умов чи вимог до кредитора про надання відповідної інформації чи документів.

01.12.2023 року АТ „ПУМБ" направив на адресу ФГ „ГВМ-АГРО" (відповідач 2) та ОСОБА_1 (відповідач 3) вимоги щодо виконання зобов`язань за договором поруки за вих. № КНО-61.1.3.3/25 від 30.11.2023 року та № КНО-61.1.3.3/26 від 30.11.2023, які отримані відповідачами, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідачі 2 та 3 не виконали взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором та Договорами поруки.

Згідно ст.553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Відповідно до ст.554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання позичальника - відповідача 1 за кредитним договором забезпечені договорами поруки №МБ-LVO-П-8496/4 від 29.04.2020 з додатковою угодою №1 від 29.03.2022 року та №МБ-LVO-П-8496/3 від 29.04.2020 з додатковою угодою №1 від 29.03.2022 відповідно до умов яких поручителі - відповідачі 2 та 3 відповідають перед позивачем в частині основної суми кредиту в сумі 2 099 900,00грн, виплати процентів, тощо, за користування кредитом.

Відповідно до ст. 541 Цивільного кодексу України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Згідно статті 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Таким чином, при солідарному обов`язку кредиторові надається право за своїм розсудом вимагати виконання зобов`язання в повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного окремо. Пред`явивши вимогу до одного із солідарних боржників і не одержавши задоволення, кредитор має право пред`явити вимогу до іншого солідарного боржника.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом враховано, що в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов кредитного договору, відповідач 1 не здійснив своєчасне погашення заборгованості за кредитом у передбачені договором строки, тобто не виконав свої зобов`язання належним чином, а тому у позивача виникло право вимагати виконання обов`язку щодо дострокового повернення усіх кредитних коштів за кредитним договором до відповідача 1, а також, з врахуванням положень договорів поруки - право вимагати виконання обов`язку щодо повернення кредитних коштів до відповідачів 2 та 3.

Доводи відповідача 3 щодо неналежної юрисдикції розгляду справи ОСОБА_1 , м.Хмельницький судом не приймаються до уваги з огляду на таке.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Оскільки у спорах, що виникають з кредитних правовідносин, сторонами є як юридичні, так і фізичні особи, то з урахуванням вищезазначених вимог ГПК України при визначенні судової юрисдикції суди повинні керуватися тим, що такі справи підлягають розгляду в порядку господарського судочинства в разі, якщо сторонами за основним зобов`язанням (Генеральним договором) є юридичні особи, а вимоги взаємопов`язані між собою і окремий їх розгляд неможливий. В даному випадку це позов Банку до юридичної особи - позичальника та фізичної особи - поручителя, які виникли з одних і тих самих правовідносин - отримання кредиту.

У спірній ситуації сторонами за основним зобов`язанням (Генеральним договором) є юридичні особи - Акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк", м.Київ та Приватне підприємство "ГВМ-АГРО", с.Іванівка Ярмолинецького району Хмельницької області.

Договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов`язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно із частиною першою статті 554 Цивільного кодексу України відповідає перед кредитором солідарно з позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Неможливість окремого розгляду цих договорів пов`язана, зокрема, з визначенням суми заборгованості, способу виконання зобов`язання та іншими умовами укладених банком з відповідачами договорів.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заборгованість в розмірі 2 188 932,95грн (2 099 900,00грн - заборгованість за кредитом; 89 032,95грн - заборгованість за відсотками) підлягає солідарному стягненню з Приватного підприємства "ГВМ-АГРО", Фермерського господарства "ГВМ-АГРО" та ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк".

Розподіл судових витрат між сторонами.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідачів.

Керуючись ст.ст. 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "ГВМ-АГРО" (вул. Шевченка, буд. 62, с. Іванівка, Ярмолинецький р-н, Хмельницька область, 32140; ) на користь Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" (вул. Андріївська, буд.4, м. Київ, 04070; ) 2 099 900,00грн (два мільйони дев`яносто дев`ять тисяч дев`ятсот гривень 00 коп.) - заборгованість за кредитом та 89 032,95грн (вісімдесят дев`ять тисяч тридцять дві гривні 95 коп.) - заборгованість за відсотками. Солідарні боржники: Фермерське господарство "ГВМ-АГРО" (вул. Шевченка, буд. 62, с. Іванівка, Ярмолинецький р-н, Хмельницька область, 32140; ); ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Видати наказ.

Стягнути з Фермерського господарства "ГВМ-АГРО" (вул. Шевченка, буд. 62, с. Іванівка, Ярмолинецький р-н, Хмельницька область, 32140; ) на користь Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" (вул. Андріївська, буд.4, м. Київ, 04070; ) 2 099 900,00грн (два мільйони дев`яносто дев`ять тисяч дев`ятсот гривень 00 коп.) - заборгованість за кредитом та 89 032,95грн (вісімдесят дев`ять тисяч тридцять дві гривні 95 коп.) - заборгованість за відсотками. Солідарні боржники: Приватне підприємство "ГВМ-АГРО" (вул. Шевченка, буд. 62, с. Іванівка, Ярмолинецький р-н, Хмельницька область, 32140; ); ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Видати наказ.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" (вул. Андріївська, буд.4, м. Київ, 04070; ) 2 099 900,00грн (два мільйони дев`яносто дев`ять тисяч дев`ятсот гривень 00 коп.) - заборгованість за кредитом та 89 032,95грн (вісімдесят дев`ять тисяч тридцять дві гривні 95 коп.) - заборгованість за відсотками. Солідарні боржники: Приватне підприємство "ГВМ-АГРО" (вул. Шевченка, буд. 62, с. Іванівка, Ярмолинецький р-н, Хмельницька область, 32140; ); Фермерське господарство "ГВМ-АГРО" (вул. Шевченка, буд. 62, с. Іванівка, Ярмолинецький р-н, Хмельницька область, 32140; ).

Видати наказ.

Стягнути з Приватного підприємства "ГВМ-АГРО" (вул. Шевченка, буд. 62, с. Іванівка, Ярмолинецький р-н, Хмельницька область, 32140; ) на користь Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" (вул. Андріївська, буд.4, м. Київ, 04070; ) 11 081,97грн (одинадцять тисяч вісімсот одну гривню 97 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

Стягнути з Фермерського господарства "ГВМ-АГРО" (вул. Шевченка, буд. 62, с. Іванівка, Ярмолинецький р-н, Хмельницька область, 32140; ) на користь Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" (вул. Андріївська, буд.4, м. Київ, 04070; ) 11 081,97грн (одинадцять тисяч вісімсот одну гривню 97 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

Стягнути з з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" (вул. Андріївська, буд.4, м. Київ, 04070; ) 11 081,97грн (одинадцять тисяч вісімсот одну гривню 97 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Порядок подання апеляційної скарги визначений ст.257 та пп.17.5 п.17 Розділу ХІ „Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено 31.05.2024.

Суддя С.І. Крамар

Віддруков. 5 прим. :

1 - до справи;

2 - позивачу- АТ "ПУМБ" (вул. Андріїївська, буд.4, м. Київ, 04070) надісл. в ел. кабінет в системі "ЕС"

3- відповідачу 1 - ПП "ГВМ-АГРО" (вул. Шевченка, буд. 62, с. Іванівка, Ярмолинецький р-н, Хмельницька область, 32140) надісл. в ел. кабінет в системі "ЕС"

4- відповідачу 2 - ФГ "ГВМ-АГРО" (вул. Шевченка, буд. 62, с. Іванівка, Ярмолинецький р-н, Хмельницька область, 32140) надісл. в ел. кабінет в системі "ЕС"

5- відповідачу 3 - гр. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) надісл. реком. та на ел. пошту