ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2024 року м.Дніпро Справа № 904/330/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідача),

суддів: Іванова О.Г., Паруснікова Ю.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ДніпроАЗОТ" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 07.03.2024 року (суддя Ярошенко В.І.) у справі №904/330/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНАЙТЕД ЕНЕРДЖІ", м.Київ

до Акціонерного товариства "ДніпроАЗОТ", м. Кам`янське, Дніпропетровської області

про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 07.03.2024 року у справі № 904/330/24 повернуто зустрічну позовну заяву АТ "ДніпроАЗОТ" і додані до неї документи без розгляду.

В обґрунтування ухвали суд вказав, що відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження у справі 02.02.2024 року, відзив на позовну заяву подав 12.02.2024 року, а зустрічну позовну заяву відповідачем було подано лише 04.03.2024 року, що, на думку, суду спростовує тезу про неможливість надання зустрічної позовної заяви вчасно через суттєву обставину, що перешкоджала роботі юридичного відділу АТ "ДніпроАЗОТ".

З наведеного суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого АТ «ДніпроАЗОТ» клопотання про поновлення строку для подання зустрічного позову та наявність підстав відповідно до ч.6 ст.180 ГПК України на повернення зустрічної позовної заяви.

Не погодившись з ухвалою, АТ "ДніпроАЗОТ" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить:

- скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 07.03.2024 року у справі № 904/330/24;

- направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про прийняття зустрічного позову АТ "ДніпроАЗОТ" до спільного розгляду з первісним позовом та об`єднання вимог за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом;

- розглянути апеляційну скаргу в судовому засіданні за участі представника АТ "ДніпроАЗОТ".

Апелянт вважає, що при прийнятті оскаржуваної ухвали судом було допущено порушення норм матеріального та процесуального права, які незаконно позбавляють АТ "ДніпроАЗОТ" права на захист своїх порушених прав та інтересів у встановленому законом порядку.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає наступні доводи:

- оскільки зустрічний позов був поданий 04.03.2024 року, тобто з порушенням встановленого Кодексом строку, АТ "ДніпроАЗОТ", посилаючись на поважні причини пропуску строку, в зустрічному позові просило суд поновити строк для його подання;

- в обґрунтування підстав для поновлення строку на подачу зустрічного позову АТ "ДніпроАЗОТ" зазначило, що було позбавлено можливості вчасного надання зустрічного позову, оскільки внаслідок військової агресії російської федерації проти України підприємство позбулося можливості безпечно та належним чином здійснювати, зокрема, і адміністративно-господарську діяльність з огляду на небезпечність перебування виробничого та адміністративного персоналу на території підприємства, яке становить джерело підвищеної небезпеки у разі ворожої атаки, та складність забезпечення оперативної роботи адміністративного персоналу в дистанційному режимі;

- враховуючи пов`язані з воєнними діями негативні обставини, АТ "ДніпроАЗОТ" було видано наказ від 25.02.2022 року № 198 " Про простій в АТ "ДніпроАЗОТ"", яким затверджено Акт про простій у структурних підрозділах АТ "ДніпроАЗОТ" з 8:00 год. 25.02.2022 року; копія наказу з додатком додавалась до відзиву на позов.

На думку апелянта, наведені обставини суттєво перешкоджають адміністративній діяльності персоналу АТ "ДніпроАЗОТ" , в тому числі і юридичному відділу, більшість працівників якого звільнились з підприємства після 24.02.2022 року.

Проте, суд першої інстанції в ухвалі від 07.03.2024 року вказав на необґрунтованість клопотання АТ "ДніпроАЗОТ" про поновлення строку на подання зустрічного позову, хоча в резолютивній частині ухвали про відмову в задоволенні заявленого клопотання не було вказано, отже, по суті клопотання АТ "ДніпроАЗОТ" про поновлення строку на подання зустрічного позову залишається не вирішеним, що свідчить про безпідставність повернення судом зустрічного позову.

Скаржник вважає, що позиція суду порушує право АТ "ДніпроАЗОТ" на судовий захист шляхом подання зустрічного позову, адже останній має поважні причини пропуску строку на звернення до суду із зустрічним позовом, які були проігноровані судом.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч.3 ст.263 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2024 року для розгляду апеляційної скарги визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Верхогляд Т.А., суддів Паруснікова Ю.Б., Іванова О.Г.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.03.2024 року витребувано з господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи №904/330/24; відкладено розгляд питання щодо руху апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до Центрального апеляційного господарського суду.

Щодо розгляду справи без виклику сторін колегія суддів зазначає наступне:

Положенням ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Відповідно до ч.5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.04.2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "ДніпроАЗОТ" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 07.03.2024 року у справі №904/330/24 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Колегією суддів встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮНАЙТЕД ЕНЕРДЖІ" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Акціонерного товариства "ДніпроАЗОТ" про стягнення заборгованості за двостороннім договором купівлі-продажу електричної енергії № 21/11/26-3 від 26.11.2021 року в розмірі 545 820, 96 грн.

Ухвалою суду від 25.01.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачу для подання відзиву на позов встановлено 15-тиденний строк з дня отримання даної ухвали.

12.02.2024 року від Акціонерного товариства "ДніпроАЗОТ" надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

04.03.2024 року від Акціонерного товариства "ДніпроАЗОТ" надійшла зустрічна позовна заява та клопотання про поновлення строку для подання зустрічного позову у справі № 904/330/24.

Згідно доводів апеляційної скарги апелянт не заперечує, що зустрічний позов подано ним з порушенням процесуального строку. Однак, вважає, що суд необгрунтовано відмовив в поновленні такого строку та не навів в резолютивній частині оскаржуваної ухвали висновок щодо згаданого клопотання Акціонерного товариства "ДніпроАЗОТ".

За приписами ч.ч.1, 2 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на захист його прав і свобод судом.

Статтею 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожній особі надано право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 статті 20 Господарського кодексу України на державу покладений обов`язок забезпечувати захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів.

Відповідно до ч.4 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6§ 1Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець.

Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Проте, такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану або внаслідок безпосередньо бойових дій, які можуть виражатись, зокрема, і в ворожих обстрілах території України, що унеможливило виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку (наведену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2022 року у справі № 990/115/22).

Відповідно до ч. 1 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України ( надалі ГПК України) відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Згідно ч.6 ст.180 ГПК України зустрічна позовна заява, подана з пропуском строку для її пред`явлення, ухвалою суду повертається заявнику.

Положеннями ст.119 ГПК України врегульовано процесуальне питання поновлення та продовження процесуальних строків.

Як згадано вище, ухвалою суду від 25.01.2024 року судом встановлено відповідачу процесуальний строк для подання відзиву на позов.

Між тим, процесуальний строк для подання зустрічного позову встановлено законом (ч.1 ст.180 ГПК України).

У зустрічній позовній заяві АТ "ДніпроАЗОТ" просило суд поновити строк для її подання.

Приписами ч.1 ст.119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно ч.7,8 ст.119 ГПК України про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

В обгрунутування клопотання про поновлення процесуального строку відповідач зазначав суду першої інстанції доводи, аналогічні доводам апеляційної скарги:

- щодо того, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України AT "ДніпроАЗОТ" позбулося можливості безпечно та належним чином здійснювати, зокрема, i адміністративно - господарську діяльність з огляду на небезпечність перебування виробничого та адміністративного персоналу на території підприємства та складність забезпечення оперативної роботи адміністративного персоналу в дистанційному режимі;

- наявність пов`язаних з воєнними діями негативних обставин, цілозмінних простоїв у структурних підрозділах, обстрілів та ураження об`єктів інфраструктури України, суттєвий ризик та небезпеку заподіяння при продовженні виробничих процесів в умовах воєнних дій;

- про те, що з метою недопущення аварійних ситуацій, які можуть призвести до техногенної катастрофи, АТ "ДніпроАЗОТ" видано наказ від 25.02.2022 року № 198 "Про простій в АТ "ДніпроАЗОТ"", яким затверджено Акт про простій у структурних підрозділах АТ "ДніпроАЗОТ" з 8:00 год. 25.02.2022 року, що перешкоджає адміністративній діяльності персоналу відповідача, в тому числі і юридичному відділу, більшість працівників якого звільнились з підприємства після 24.02.2022;

- щодо обставин, які унеможливлюють своєчасне виконання товариством своїх процесуальних обов`язків в межах судочинства, зокрема, і в даній справі, що і стало причиною пропуску строку для подання зустрічного позову.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінено територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місце знаходження судів.

Отже, навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану конституційні права людини на судовий захист не можуть бути обмежені.

Як встановлено судом, відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження у справі 02.02.2024 року та 12.02.2024 року подав суду відзив на позовну заяву. Зустрічний позов подано ним лише 04.03.2024 року.

Отже, відповідач мав об`єктивну можливість на формування своєї правової позиції по справі, в тому числі і шляхом звернення до суду з зустрічним позовом, оскільки відзив ним подано у встановлений судом строк.

Колегія суддів погоджується з доводами оскаржуваної ухвали, що позивач за зустрічним позовом не довів суду неможливість подання зустрічної позовної заяви з вказаних ним причин наявності подій, пов`язаних з військовою агресією, відсутність працівників, обмеження господарської діяльності підприємства тощо, які він вказував суду.

Враховуючи вищевказане, клопотання про поновлення строку для подання зустрічного позову суд вірно визнав необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Колегія суддів звертає увагу, що в даному випадку оскаржується ухвала про повернення зустрічної позовної заяви.

Відсутність в резолютивній частині оскаржуваної ухвали висновку суду щодо заявленого клопотання про відмову в поновленні процесуального строку на подання зустрічної позовної заяви не призвело до прийняття судом невірного рішення щодо відсутності підстав для прийняття зустрічного позову.

Саме цей висновок суду скаржник не спростував.

Колегія суддів вважає, що апелянт не позбавлений можливості захистити своє порушене право шляхом звернення до суду з окремою позовною заявою.

Згідно ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 180 ГПК України зустрічна позовна заява, подана з пропуском строку для її пред`явлення, ухвалою суду повертається заявнику.

З огляду на вищезазначене у суду першої інстанції були відсутні підстави для прийняття зустрічного позову. Інше апелянтом не доведено. Отже, апеляційна скарга не доведена і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 07.03.2024 року у справі № 904/330/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя Т.А. Верхогляд

Суддя О.Г. Іванов

Суддя Ю.Б. Парусніков