ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2024 р. м. Рівне Справа № 918/857/23

Господарський суд Рівненської області у складі судді Горплюка А.М., розглянувши матеріали справи

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Грушевського, 40"

про визнання недійсними та скасування рішень, оформлених протоколом від 05.12.2018

Секретар судового засідання Сідлецька Ю.Р.

в засіданні приймали участь:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в Господарський суд Рівненської області із позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Грушевського, 40" про визнання недійсними та скасування рішень, оформлених протоколом від 05.12.2018 в тому числі щодо:

5.1. Обрання головою загальних зборів співвласників Тюменцеву Т.П. та секретарем зборів Василець О.В. ;

5.2. Звіту голови правління, заступника та членів правління та рішення про звіт голови правління Ляхова В.В. ;

5.3. Визначення порядку сплати, переліку та розміру внесків на управління будинку та затвердження внеску в розмірі 4 грн. за 1 кв.м.;

5.4. Внесення змін та доповнень до кошторису на управління будинку та його затвердження в частині надходжень та видатків у сумі 62 700.00 грн.;

5.5. Обрання головою правління Василець Ольгу Василівну , обрання заступником голови правління Липака Р.Я. , обрання правління в складі : Сергійчук О.В. , Хлопак Т.М. , Гбур Т.Б. , Лесковець Т.П. , Мартинюк С.В. , Гвоздиківська Н.М. , Липак Р.Я. та уповноваження новообраного Голови правління ОСББ Грушевського 40" Василець О.В. на подання документів для державної реєстрації змін щодо голови правління;

5.6. Обрання ревізійної (ревізора) комісії та обрання ревізійної комісії в складі: Соколова С.В. , Тюменцевої Т.П. , Барановської О.С .

Крім того, позивач просила звільнити її від сплати судового збору у розмірі 2 684,00 грн. за подання позовної заяви до суду, у зв`язку із скрутним матеріальним становищем, так як вона особа пенсійного віку, пенсія становить 2 520,00 грн. і сплата судового збору в повному розмірі залишить її без засобів для існування та забезпечення життєдіяльності.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області (суддя Марач В.В.) від 22 серпня 2023 року клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задоволено, звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору у розмірі 2 684,00 грн. за подання позовної заяви до суду.

Також, вказаною ухвалою позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху. Зобов`язано ОСОБА_1 у 10 денний строк з дня отримання даної ухвали через відділ канцелярії та документального забезпечення Господарського суду Рівненської області подати докази направлення відповідачу копії позовної заяви з додатками листом з описом вкладення.

06 вересня 2023 року ОСОБА_1 подала до суду зміни від 05.09.2023 до позовної заяви - 18.08.2023 про визнання недійсними та скасування рішень, оформлених протоколом від 05.12.2018 з додатками, зазначивши при цьому, що вона подає їх на виконання ухвали Господарського суду Рівненської області від 22 серпня 2023 року про залишення позову без руху.

Ухвалою суду від 06.09.2023 подані зміни - 05.09.2023 до позовної заяви - 18.08.2023 з додатками повернуті позивачу - ОСОБА_1 з огляду на те, що норми Господарського процесуального кодексу України не передбачають на виконання ухвали суду про залишення позову без руху подачі до суду такого документа як зміни до позовної заяви.

Ухвалою суду від 19.09.2023 позовну заяву і додані до неї документи повернуто ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що у встановлений судом строк позивачка не усунула недоліки, зазначені в ухвалі суду від 22.08.2023.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.12.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Господарського суду Рівненської області від 19.09.2023 у справі №918/857/23 скасовано, справу №918/857/23 передано для продовження розгляду до Господарського суду Рівненської області.

Ухвалою суду від 03.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Розгляд справи у підготовчому засіданні призначено на 30.01.2024.

22 січня 2024 року до Господарського суду Рівненської області надійшла заява ОСОБА_1 , в якій остання просить відвести суддю Господарського суду Рівненської області Марач В.В. від розгляду справи № 918/857/23 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Грушевського, 40" про визнання недійсними та скасування рішень, оформлених протоколом від 05.12.2018.

Ухвалою суду (суддя Марач В.В.) заявлений відвід ОСОБА_1 судді Марачу В.В. визнано необґрунтованим та матеріали справи №918/857/23 із заявою ОСОБА_1 про відвід судді В.Марача від розгляду справи передано до Господарського суду Рівненської області для визначення судді у порядку, встановленому частиною першою статті 32 ГПК України, для вирішення питання про відвід.

Ухвалою суду (суддя Качур А.М.) від 25.01.2024 в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Марача В.В. від розгляду справи №918/857/23 відмовлено.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.01.2024, справу № 918/857/23 передано судді Горплюку А.М.

Ухвалою суду від 29.01.2024 прийнято справу № 918/857/23 до провадження, розгляд справи у підготовчому засіданні призначено на 20.02.2024.

30.01.2024, через відділ канцелярії та документального забезпечення суду, від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

02.02.2024, через відділ канцелярії та документального забезпечення суду, від позивача надійшла заява від 02.02.2024 про повторне подання суду позовної заяви 18.08.2023 та Змін 05.09.2023 до позову 18.08.2023, до якої долучено оригінали матеріали позовної заяви від 18.08.2023 з додатками та матеріали змін від 05.09.2023 до позову від 18.08.2023 з додатками.

Також, 20.02.2024, через відділ канцелярії та документального забезпечення суду, від позивача надійшло клопотання від 20.02.2024 про приєднання та витребування доказів (у порядку ст. 80 та ст. 81 ГПК України).

Ухвалою суду від 20.02.2024 в підготовчому засіданні оголошено перерву до 19.03.2024.

18.03.2024, через відділ канцелярії та документального забезпечення суду, від позивача надійшли заперечення від 18.03.2024 на дії, письмові докази та порядок подання відзиву відповідачам.

Також, 18.03.2024, через відділ канцелярії та документального забезпечення суду, від позивача надійшло клопотання від 18.03.2024 про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору (у порядку ст. 50 ГПК України).

Судове засідання 19.03.2024 не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Горплюка А.М. у відпустці, про що сторони були повідомлені.

Ухвалою суду від 25.03.2024 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 29.04.2024, призначено підготовче засідання на 09.04.2024.

Ухвалою суду від 09.04.2024 в задоволенні клопотання позивача від 18.03.2024 про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, а саме - Департаменту цифрової трансформації та забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради - відмовлено, закрито підготовче провадження у справі 918/857/23, призначено справу до судового розгляду по суті на 30.04.2024.

В судовому засіданні 30.04.2024 оголошено перерву до 23.05.2024.

22.05.2024 через підсистему "Електронний суд" від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без її участі.

В судовому засіданні 23.05.2024 позивач підтримала позовні вимоги, просила позов задоволити повністю.

В судовому засіданні 23.05.2024 оголошено вступну та резолютивну частину рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

05 грудня 2018 року відбулись збори об`єднання співвласників багатоквартирного АДРЕСА_1, що оформлені Протоколом від 05.12.2018.

Так, на загальних зборах було вирішено:

1. Обрати головою загальних зборів співвласників Тюменцеву Т.П. та секретарем зборів Василець О.В .

2. Звіт голови правління, заступника та членів правління.

3. Затвердити розмір внеску на утримання будинку в розмірі 4 грн. за 1 кв.м.

4. Затверджено кошторис в частині надходжень та видатків у сумі 62 700,00 грн.

5. Обрано головою правління Василець О.В. , заступником голови правління Липака Р.Я., обрано правління в складі: Сергійчук О.В. , Хлопак Т.М. , Гбур Т.Б. , Лесковець Т.П. , Мартинюк С.В. , Гвоздиківська Н.М. , Липак Р.Я. та уповноважено новообраного голову правління ОСББ "Грушевського 40" на подання документів для державної реєстрації змін щодо голови правління.

6. Обрано ревізійну комісію в складі: Соколова С.В. , Тюменцева Т.П. , Барановська О.С .

Даний Протокол підписано головою та секретарем зборів та посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Вовк Н.П. 18.12.2018.

19.12.2018 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань були внесені відповідні зміни.

Заперечуючи проти дійсності вказаного Протоколу позивач зазначає, що ні статутом, ні нормою закону не передбачено "співвласників площею" чи голосування "квадратними метрами". Крім того, в роботі загальних зборів брали участь менше 50 відсотків власників, що відповідно до п. 5.2. тягне за собою нечинність (недійсність) рішення загальних зборів.

Також, позивач вказує, що її не було повідомлено про проведення загальних зборів, що позбавило права бути обізнаною про проведення загальних зборів від 05.12.2018 та права вирішувати по суті кожне питання порядку денного на зборах.

Відтак, позивач вважає, що всі рішення, що оформлені протоколом від 05.12.2018 слід визнати недійсними.

Надаючи правову кваліфікацію доказам які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (аналогічні положення щодо непорушності права власності та підставного набуття зафіксовано також у ст.ст. 321, 328 Цивільного Кодексу України).

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного Кодексу України (надалі - ЦК України).

За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом (ч.ч. 1, 2 ст. 368 ЦК України).

Частиною першою ст. 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Статтею 385 Цивільного кодексу України встановлено, що власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту. Об`єднання власників квартир, житлових будинків є юридичною особою, яка створюється та діє відповідно до статуту та закону.

Спеціальним Законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків, визначає правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку є Закон України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" від 29.11.2001 № 2866-III (з подальшими змінами та доповненнями).

Статтею 1 вказаного Закону встановлено, що об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - це юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Об`єднання може бути створено лише власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (багатоквартирних будинках). Державна реєстрація об`єднання (асоціації) проводиться у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб. Об`єднання (асоціація) вважається утвореним з дня його державної реєстрації (ч.ч. 1, 14 ст. 6 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку").

Відповідно до статті 4 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання й використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання співвласників багатоквартирного будинку полягає в здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Власники квартир та нежитлових приміщень у двох і більше багатоквартирних будинках, об`єднаних спільною прибудинковою територією, елементами благоустрою, обладнанням, інженерною інфраструктурою, можуть створити одне об`єднання.

Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Згідно з частиною першою статті 85 ЦК України непідприємницькими товариствами є товариства, які не мають на меті одержання прибутку для його наступного розподілу між учасниками.

Загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства (частина перша статті 98 ЦК України).

Згідно з частинами першою, чотирнадцятою, статті 6 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" об`єднання може бути створено лише власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (багатоквартирних будинках). Державна реєстрація об`єднання (асоціації) проводиться у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб. Об`єднання (асоціація) вважається утвореним з дня його державної реєстрації.

Таким чином, вище зазначений Закон визначає ОСББ як юридичну особу, створену власниками для сприяння використання їх власного майна та управління, утримання і використання неподільного та загального майна.

Матеріалами справи встановлено, що співвласники багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , скористалися своїм правом та створили Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Грушевського 40".

23.06.2016 на установчих зборах співвласників житлових і нежитлових приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , що оформлено Протоколом № 1, затверджено Статут Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Грушевського 40" (надалі - Статут).

Згідно п.п. 1 п. 1.1. розділу 1 "Загальні положення" Статуту, об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Рівне - Грушевського 40" (далі - об`єднання) створено власниками квартир та нежитлових приміщень (далі - співвласники) багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 відповідно до ЗУ "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку".

За приписами ст. 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", загальні збори скликаються і проводяться в порядку, передбаченому цим Законом для установчих зборів, правлінням об`єднання або ініціативною групою з не менш як трьох співвласників.

Із вищезазначених норм Закону вбачається, що право на участь у зборах ОСББ, право голосувати по питаннях порядку денного та право висловлювати незгоду з прийнятими ОСББ рішеннями належить власникам житлових або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку.

Судом встановлено, що 05.12.2018 відбулись збори співвласників багатоквартирного будинку "Грушевського 40", які оформлені Протоколом б/н від 05.12.2018.

Згідно з вказаним Протоколом загальна площа всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку згідно даних ЖКП "Покровське" 16441 кв.м. У зборах взяли участь особисто та/або через представників співвласники площею 2364 кв.м. (14,38 %), у письмовому опитуванні взяли участь 11297 кв.м. (68,71 %). Всього взяли участь у голосуванні по порядку денному 13660 кв.м. (83,09 %).

Відповідно до ч. 3 та ч. 5 статті 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" загальні збори скликаються і проводяться в порядку, передбаченому цим Законом для установчих зборів, правлінням об`єднання або ініціативною групою з не менш як трьох співвласників. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників.

Водночас, рішення загальних зборів можуть бути оскаржені в судовому порядку (частина 8 статті 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку").

Статтею 14 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" передбачено, що співвласник має право брати участь в управлінні об`єднанням у порядку, визначеному цим Законом і статутом об`єднання. Спори щодо здійснення прав співвласників вирішуються за згодою сторін або в судовому порядку.

Предметом спору у даній справі є вимоги про визнання недійсним рішення загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку "Грушевського 40", які оформлені Протоколом б/н від 05.12.2018, щодо заслуховування звіту голови, заступника та членів правління, внесення змін та доповнень до кошторису, в тому числі внеску на утримання багатоквартирного будинку у розмірі 4,00 грн за кв.м., обрання голови правління, заступника та членів правління на наступний звітний період, обрання ревізійної (ревізора) комісії на наступний звітний період.

Так, підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути:

- порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства;

- позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах;

- порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів.

Безумовними підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв`язку з порушенням прямих вказівок закону є:

- прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення або у разі неможливості встановлення наявності кворуму;

- прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства;

- відсутність протоколу загальних зборів.

Зазначена правова позиція висловлена в пунктах 2.12, 2.13. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016 № 4 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" та у постанові Верховного Суду від 18.06.2020 у справі №922/1393/19.

Однієї із підстав для визнання рішення зборів співвласників ОСББ "Грушевського 40", що оформлене Протоколом б/н від 05.12.2018, позивач визначила відсутність достатньої кількості голосів на вказаних зборах.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" вищим органом управління об`єднання є загальні збори.

Частиною 9 статті 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" передбачено, що до виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься, зокрема:

- питання про використання спільного майна;

- затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту;

- визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників;

- прийняття рішення про реконструкцію та ремонт багатоквартирного будинку або про зведення господарських споруд;

- визначення обмежень на користування спільним майном.

Згідно з частиною 14 статті 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" рішення про визначення переліку та розмірів внесків і платежів співвласників, порядок управління та користування спільним майном, передачу у користування фізичним та юридичним особам спільного майна, а також про реконструкцію та капітальний ремонт багатоквартирного будинку або зведення господарських споруд вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менш як дві третини загальної кількості усіх співвласників, а в разі якщо статутом не передбачено прийняття таких рішень, - більшістю голосів. З інших питань рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало більше половини загальної кількості співвласників.

Суд зауважує, що на загальних зборах, які оформлені Протоколом б/н від 05.12.2018 приймались рішення, які у відповідності до Закону вважаються прийнятим, якщо за них проголосували не менш як дві третини від усіх співвласників багатоквартирного будинку.

За приписами ч. 15 ст. 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", якщо в результаті проведення загальних зборів для прийняття рішення не набрано кількості голосів "за" або "проти", встановленої частиною чотирнадцятою цієї статті, проводиться письмове опитування серед співвласників, які не голосували на загальних зборах. Письмове опитування співвласників проводиться протягом 15 календарних днів з дати проведення загальних зборів. Якщо протягом цього строку необхідну кількість голосів "за" не набрано, рішення вважаються неприйнятими.

Пунктом 5.2. Статуту ОСББ "Грушевського 40" передбачено, що кожен власник (уповноважений відповідно представник) під час голосування має кількість голосів, пропорційну до частки загальної площі квартири або нежитлового приміщення власника у загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень, розташованих у цьому будинку.

Рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосували власники (уповноважені відповідно представники), які разом мають більше половини від загальної кількості голосів власників. Рішення про визначення переліку та розмірів внесків і платежів власників а також про реконструкцію та капітальний ремонт багатоквартирного будинку вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менше як дві третини загальної кількості всіх власників.

Письмове опитування під час зборів об`єднання проводиться в порядку, передбаченому Законом України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку".

Так, ч. 8 ст. 10 вказаного Закону (в редакції, чинній на момент прийняття рішення, що оформлене протоколом від 05.12.2018) встановлює, якщо під час проведення зборів співвласників для прийняття рішення не набрано встановленої частиною шостою цієї статті кількості голосів "за" або "проти", проводиться письмове опитування співвласників, які не голосували на зборах. Письмове опитування співвласників проводиться протягом 15 календарних днів з дати проведення зборів співвласників. Якщо протягом цього строку необхідної кількості голосів "за" не набрано, рішення вважаються неприйнятими.

Схожі норми містить п. 5.3. Статуту, в якому вказано, якщо в результаті проведення загальних зборів для прийняття рішення не набрало кількості голосів "за" або "проти", ініціатором зборів (правління або ініціативною групою) проводиться письмове опитування серед співвласників, які не голосували на загальних зборах чи утримались від голосування на зборах. Письмове опитування власників проводиться протягом 15 календарних днів з дати проведення загальних зборів. Якщо протягом цього строку необхідну кількість голосів "за" або "проти" не набрало, відповідні рішення вважаються неприйнятими.

У зв`язку з тим, що на зборах не було присутньо достатньої кількості співвласників та у відповідності до наданої Статутом та Законом України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" можливості, ініціатором зборів проводилось письмове опитування, за результатами якого складено та підписано Протокол б/н від 05.12.2018.

Так, у Протоколі, що оскаржується зазначено, що у зборах взяли участь особисто та/або через представників співвласники площею 2364 кв.м. (14,38 %), у письмовому опитуванні взяли участь 11297 кв.м. (68,71 %). Всього взяли участь у голосуванні по порядку денному 13660 кв.м. (83,09 %).

Отже, матеріалами справи підтверджено та судом встановлено, що рішення загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку "Грушевського 40", які оформлені Протоколом б/н від 05.12.2018, прийняті не менше як дві третини загальної кількості всіх співвласників.

Доказів на підтвердження, що участь у зборах чи опитування взяла менша кількість співвласників позивачем не надано та матеріали справи не містять.

Відтак, твердження позивача про прийняття рішення, що оформлене Протоколом б/н від 05.12.2018 без достатнього кворуму не знайшло свого підтвердження та спростовується матеріалами справи.

Також, однієї із підстав для визнання Протоколу б/н від 05.12.2018 недійсним позивач визначила обрання головою правління ОСББ "Грушевського 40" Василець О.В., яка не є співвласником даного багатоквартирного будинку.

Згідно ст. 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" для керівництва поточною діяльністю об`єднання обирається правління. Правління має право приймати рішення з питань діяльності об`єднання, визначених статутом. Правління є виконавчим органом об`єднання і підзвітне загальним зборам. Порядок обрання та відкликання членів правління, їх кількісний склад та строки обрання встановлюються загальними зборами.

Крім того, суд враховує, що законом не встановлено жодних вимог щодо того, що членами правління і головою правління можуть бути виключно співвласники багатоквартирного будинку.

Враховуючи вищевикладене, твердження позивача про те, що голову правління ОСББ "Грушевського 40" обрано з порушенням вимог закону, є необґрунтованим і таким, що не відповідає дійсності.

Суд також враховує, що під час вирішення питання про недійсність рішень загальних зборів у зв`язку з порушеннями, допущеними під час їх скликання та проведення, господарський суд повинен оцінити, як ці порушення вплинули на прийняття загальними зборами відповідного рішення.

В даному випадку відсутність голосу позивача на засідання зборів, що оформлені Протоколом б/н від 05.12.2018, ніяким чином не вплинуло на загальний розподіл голосів, а відтак не могло вплинути на прийняття загальними зборами відповідного рішення.

Крім того, судом зауважує, що підставою для пред`явлення позову про визнання зборів недійсними є наявність не лише порушення норм закону під час їх проведення, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.

Звертаючись до суду за захистом, позивач посилаючись на те, що під час проведення загальних зборів 05.12.2018, на її думку, допущено порушення, при цьому не визначаючи і не вказуючи яким саме чином прийняття таких рішень створює порушення майнових або немайнових прав позивача.

Суд відзначає, що позивачем не обґрунтовано та не доведено суду порушення норм закону або умов Статуту ОСББ; порушення прав і законних інтересів позивача у зв`язку з такими порушенням (у випадку наявності порушення) за таких обставин, на які посилається позивач.

Згідно усталеної практики Верховного Суду, порушення при підготовці та проведенні загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку не є безумовними підставами для скасування рішень таких зборів, отже суд у кожному конкретному випадку має оцінити характер порушення, його наслідки для голосування, враховуючи баланс інтересів як позивача, так і інших співвласників у ОСББ.

Інтереси окремого власника можуть не збігатися з інтересами інших співвласників багатоквартирного будинку. Тому, вирішуючи питання щодо ефективності обраного позивачем способу захисту, суди мають враховувати баланс інтересів усіх співвласників та самого об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, уникати зайвого втручання в питання створення і діяльності об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, які вирішуються виключно установчими або загальними зборами співвласників.

Більш того, позивачем не доведено, що у випадку, коли б вона, як власник квартири АДРЕСА_2 загальною площею 34,7 кв.м., проголосувала "проти" або "утримались", яким чином її голос міг б вплинути на результати голосування.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що визнання недійсними рішення загальних зборів від 05.12.2018 буде свідчити про втручання суду в діяльність об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, порушення інтересів інших його співвласників, волевиявлення яких було спрямовано саме на затвердження розміру внеску на утримання будинку та кошторису, обрання голови правління, заступника голови правління та членів правління тощо, порушуватиме принцип пропорційності - справедливої рівноваги (балансу) між інтересами усіх співвласників і інтересами позивача, що є недопустимим.

За таких обставин, вищевказані твердження позивача судом вважаються необґрунтованими та такими, що не є підставами для скасування оспорюваного рішення загальних зборів ОСББ.

Крім того, суд вказує, що за приписами ч. 4 ст. 14 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" здійснення співвласником своїх прав не може порушувати права інших співвласників.

Отже, зважаючи на те, що у голосуванні на загальних зборах ОСББ "Грушевського 40", результати яких оформлені Протоколом б/н від 05.12.2018, взяли участь співвласників багатоквартирного будинку - 83,09 % співвласників, загальною площею 13 660 м.кв., зазначені позивачем порушення не можуть бути підставою для визнання недійсним рішення, прийнятого двома третинами співвласників багатоквартирного будинку, з огляду на наведені приписи ч. 4 ст. 14 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку".

При цьому, позивачем не обґрунтовано та не конкретизовано, які саме права або інтереси позивача порушено оскаржуваним рішенням загальних зборах ОСББ "Грушевського 40", результати яких оформлені Протоколом б/н від 05.12.2018, а тому відсутні підстави для визнання недійсним вказаного рішення загальних зборів.

Тож, оскільки права позивача при проведенні загальних зборів порушені не були, а підставою для пред`явлення позову про визнання зборів недійсними є наявність не лише порушення норм закону під час їх проведення, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, доводи позивача про необхідність визнання недійсними рішень, оформлених Протоколом б/н від 05.12.2018, задоволенню не підлягають.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу закріплено статтею 16 цього Кодексу. Суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист їх прав і охоронюваних законом інтересів, які порушені або оспорюються. Наявність права на пред`явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а лише однією з необхідних умов реалізації права, встановленого вищевказаними нормами.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Відповідно, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

За приписами процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

Вирішуючи спір по суті, господарський суд має встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, для захисту якого звернувся позивач, тобто, встановити чи є особа, за позовом якої порушено провадження у справі, належним позивачем.

При цьому, відсутність права на позов в матеріальному розумінні тягне за собою прийняття рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин, оскільки лише наявність такого права обумовлює виникнення у інших осіб відповідного обов`язку перед особою, якій таке право належить, і яка може вимагати виконання такого обов`язку (вчинити певні дії) від зобов`язаних осіб.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення прав і відповідно приймає рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Також, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (надалі по тексту "Суд"), який зазначив, що згідно зі ст. 19 Конвенції, його функції полягають у забезпеченні Високими Договірними Сторонами їхніх зобов`язань за Конвенцією та протоколами до неї. Зокрема, питання помилок щодо фактів та права, які начебто були припущені національним судом, не належить до компетенції Суду доти, доки такі помилки не порушують прав та свобод, що захищаються Конвенцією (див. Garcia Ruiz v. Spain).

Більше того, тоді як ст. 6 Конвенції гарантує право на справедливий суд, вона не встановлює ніяких правил стосовно допустимості доказів чи способу їх оцінки. Це питання регулюється, головним чином, національними законодавством та судами. Суд нагадує, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди аргументувати прийняті ними рішення, це не можна розуміти як вимогу надавати вичерпну відповідь на кожне питання, підняте стороною під час судового розгляду справи.

Відповідно до статей 73, 74 ГПК України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Згідно з ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79 ГПК України).

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 236 ГПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог про визнання недійсним рішення загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку "Грушевського 40", які оформлені Протоколом б/н від 05.12.2018, з огляду на те, що позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами, які саме права та законні інтереси позивача порушено, а судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору.

Також, суд враховує, що відповідачем заявлено про застосування наслідків пропуску строку позовної давності. Суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з положеннями ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до прийняття ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. ч. 3 та 4 ст. 267 ЦК України).

Перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог. Якщо суд дійде висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, то повинен відмовити в задоволенні такого позову саме з цієї підстави.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. Таким чином, лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

З урахуванням викладеного, оскільки суд дійшов висновку про наявність самостійних підстав, за яких позов у даній справі не підлягає задоволенню, заява відповідача про застосування наслідків спливу строків позовної давності судом не розглядається.

Враховуючи викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог 129 ГПК України судові витрати з відповідача не підлягають стягненню.

Керуючись ст. 123, 129, 232, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 03.06.2024.

Суддя А.М. Горплюк