ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

03.06.2024 Справа № 908/1576/24

м. Запоріжжя Запорізької області

Суддя Господарського суду Запорізької області Ярешко О.В., розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом: Концерну Міські теплові мережі (вул. Героїв полку «Азов», буд. 137, м. Запоріжжя, 69091)

до відповідача: Українсько-російського Товариства з обмеженою відповідальністю Астрея (вул. Лермонтова, буд. 26, кв. 30, м. Запоріжжя, 69033)

про стягнення 121265,02 грн.

ВСТАНОВИВ:

28.05.2024 до Господарського суду Запорізької області через систему Електронний суд надійшла позовна заява Концерну Міські теплові мережі до відповідача: Українсько-російського Товариства з обмеженою відповідальністю Астрея про стягнення 121265,02 грн. заборгованості за надані житлово-комунальні послуги. Позов обґрунтовано несплатою поставленої теплової енергії в період з 01.11.2021 по 29.02.2024 до нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до протоколу розподілу судової справи між суддями від 28.05.2024 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/1576/24 та визначено до розгляду судді Ярешко О.В.

Дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху з таких підстав.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України, позовна заява повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Відповідно ч. 2 ст. 164 ГПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно ч.ч. 1, 4 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Позивач у позовній заяві зазначив про користування відповідачем на підставі договору оренди нерухомого майна від 01.10.2000 № 339/1 частиною нежитлового приміщення № 85 підвального поверху (літ. А-5) у складі 1/2 коридору № 1 площею 2,3 кв.м (місця загального користування) за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується листом КП «ВРЕЖО № 7» від 14.07.2023 за вих. № 1878. Нежитлове приміщення АДРЕСА_2 належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу від 07.12.2009. З 01.11.2021 є укладеним між сторонами типовий індивідуальний договір № 72209731 про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно доданої до позовної заяви копії листа КП «ВРЕЖО № 7» від 14.07.2023 за вих. № 1878, відповідач користується частиною нежитлового приміщення № 82.

Копії договору оренди нерухомого майна від 01.10.2000 № 339/1, на який посилається позивач, до позовної заяви не додано.

Відтак, позивачем не наведено обставин та не підтверджено належними доказами користування відповідачем станом на 29.02.2024 (спірний період) нежитловим приміщенням № 82 за адресою: АДРЕСА_1 площею 138,00 кв.м, яка зазначена як опалювальна площа в рахунках.

Суд зазначає, що лист КП «ВРЕЖО № 7» датований 14.07.2023, а інформаційна довідка 28.06.2023.

Посилання позивача на користування орендованим майном та продовження договорів оренди в період воєнного стану (постанова Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 № 634) судом до уваги не приймається, оскільки відповідач, як орендар, не позбавлений можливості у період дії воєнного стану повернути з оренди приміщення.

Зважаючи на те, що в силу ціни позову справа є малозначною та належить до розгляду в порядку спрощеного провадження, відсутність викладення у позовній заяві обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги і зазначення (надання) доказів на підтвердження обставин, є неприпустимим.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ч. 2 ст. 123 ГПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір за ставкою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Відтак, при зверненні до суду з даним позовом позивачем мав бути сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн.

До позовної заяви позивачем додано платіжну інструкцію щодо сплати судового збору в сумі 2422,40 грн. Разом з тим, згідно довідки начальника аналітичного статистичного відділу суду від 28.05.2024, вказану платіжну інструкцію було зареєстровано в іншій справі.

Таким чином, позивачем не додано до позовної заяви доказів щодо сплати судового збору в сумі 2422,40 грн., що є порушенням п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України.

Відповідно ч. 1 та ч. 2 ст. 174 ГПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст. 162, 164, 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Концерну Міські теплові мережі залишити без руху.

2. Надати Концерну Міські теплові мережі строк протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали суду для усунення недоліків позовної заяви, вказаних в ухвалі, а саме:

1) надати належні докази користування відповідачем станом на 29.02.2024 (спірний період) нежитловим приміщенням № 82 за адресою: АДРЕСА_1 площею 138,00 кв.м, яка зазначена як опалювальна площа в рахунках;

2) сплатити судовий збір у сумі 2422,40 грн. за подання позовної заяви до Господарського суду Запорізької області на реквізити, розміщені на сайті Судової влади України. Докази сплати подати до суду у встановлений вище строк.

3. Роз`яснити Концерну Міські теплові мережі, що в разі невиконання вимог суду щодо усунення недоліків у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і буде повернута заявнику згідно з ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею 03.06.2024 та оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Ярешко