РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.06.2024Справа № 910/9400/23
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп"

до Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія "Альфа-Гарант"

про стягнення 13163,52 грн.

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія "Альфа-Гарант" про стягнення 13163,52 грн. відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач, як страховик винної у ДТП особи, не відшкодував позивачу в повному обсязі шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП. Також позивач просив здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

У відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що сплатив відшкодування в сумі 4299,46 грн. із урахуванням коефіцієнту фізичного зносу. При цьому, матеріали справи не містять акту виконаних робіт та звіту про оцінку збитку (шкоди), завданого власнику пошкодженого транспортного засобу. Також відповідач просив застосувати строк позовної давності.

У відповіді на відзив позивач наголосив, що строк позовної давності є продовженим на строк дії карантину, відтак позивачем не пропущений. Разом із цим, у розрахунку страхового відшкодування відповідача зазначено про застосування нульового коефіцієнту зносу пошкодженого транспортного засобу.

При розгляді справи судом враховано частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка визначає право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

23.01.2019 між позивачем, як страховиком, та ДП «Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв», як страхувальником, укладено Договір добровільного страхування наземного транспортного засобу (КАСКО) №06/02- 40К/133522, предметом якого є страхування транспортного засобу Setra 517HDH, державний номер НОМЕР_1 .

24.12.2019 у місті Києві по вул. В.Чорновола 30, відбулася дорожньо-транспортна пригода між транспортним засобом марки Setra, державний номер НОМЕР_1 , та транспортним засобом марки Kia Sportage, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 11.02.2020 у справі №761/2401/20 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу марки Setra, державний номер НОМЕР_1 , відповідно до виставленого ПрАТ «АТП «Атлант» рахунку від 26.12.2019 № 0015695 складає 17462,98 грн.

На підставі вищевказаного рахунку позивач визначив розмір страхового відшкодування в сумі 17462,98 грн. відповідно до страхового акту від 08.01.2020 № 46 із розрахунком.

Дана сума страхового відшкодування сплачена позивачем на рахунок ПрАТ «АТП «Атлант», що підтверджується платіжним дорученням від 10.01.2020 № ЗР002463.

Цивільно-правова відповідальність винного у скоєнні ДТП водія ОСОБА_1 на момент скоєння ДТП застрахована у відповідача за полісом № АО005892005, що станом на дату ДТП був діючим.

Відтак, позивач звернувся до відповідача з заявою (претензією) від 02.02.2020 про виплату страхового відшкодування в сумі 17462,98 грн.

У свою чергу, відповідач сплатив позивачу 4299,46 грн. у рахунок відшкодування шкоди в порядку регресу згідно з платіжним дорученням від 04.06.2020 року.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22.03.2023 у справі № 753/15752/22 у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" до ОСОБА_1 про стягнення 13163,52 грн. відмовлено.

За змістом статті 980 ЦК України, статті 4 Закону України "Про страхування" залежно від предмета договору страхування може бути особистим, майновим, а також страхуванням відповідальності.

Згідно з положеннями статті 999 ЦК України і статей 6, 7 Закону України "Про страхування" за вольовою ознакою страхування може бути добровільним і обов`язковим, тому кожен вид страхування має свої особливості правового регулювання.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати.

Станом на час настання страхового випадку (ДТП) цивільно-правову відповідальність особи, винної у скоєнні ДТП, застраховано відповідачем на підставі полісу № АО005892005 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20.03.2018 у справі № 911/482/17 та від 03.07.2019 у справі № 910/12722/18.

Якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 12.03.2018 у справі № 910/5001/17, від 22.03.2017 у справах № 910/3650/16, 910/32969/15 та у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 910/3867/16, від 01.02.2018 у справі № 910/22886/16.

Відповідно до пункту 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (далі - Методика), затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, значення Ез (коефіцієнт фізичного зносу) приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 7 років - для інших легкових КТЗ.

Пунктом 7.39 Методики визначено, що винятками стосовно використання зазначених вимог є: а) КТЗ експлуатується в інтенсивному режимі (фактичний середньорічний пробіг щонайменше вдвічі більший за середньорічний нормативний); б) складові частини кузова та оперення кузова, кабіни, рами КТЗ відновлювали ремонтом (крім випадків, що однозначно свідчать про усунення експлуатаційних пошкоджень (наприклад, усунення сколів ЛФП на лицьових поверхнях кузова, усунення деформації методом видалення вм`ятин без пофарбування складової частини)); в) складові частини каркасу кузова, оперення кузова, кабіни та рами мають наскрізну корозію, що призвело до зниження витривалості і міцності матеріалу виготовлення цієї складової частини (складових частин) КТЗ; г) складові частини кузова, кабіни, рами КТЗ мають пошкодження у вигляді деформації, за винятком таких, що підпадають під визначення експлуатаційних пошкоджень відповідно до пункту 1.6 розділу I цієї Методики; ґ) КТЗ експлуатувався в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4 до цієї Методики.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки Setra, державний номер НОМЕР_1 , рік випуску транспортного засобу - 2018 рік, тобто станом на дату ДТП 24.12.2019 строк експлуатації вказаного автомобіля становив близько року.

Також, згідно з зазначеними в акті від 27.12.2019 огляду транспортного засобу даними показник спідометра транспортного засобу марки Setra, державний номер НОМЕР_1 , становить 16530 кс.

Як слідує з наданого відповідачем розрахунку страхового відшкодування в порядку суброгації (регресу), обґрунтована вимога на виплату страхового відшкодування становить 4299,46 грн., зменшення розміру страхового відшкодування на суму зносу деталей транспортного засобу становить 0 грн.

Згідно зі страховим актом від 04.06.2020 № ЦВ/20/0472, складеного відповідачем, визначення розміру страхового відшкодування на виплату здійснено на підставі, зокрема, висновку експерта/аварійного сертифікату.

Проте, відповідний висновок експерта/аварійного сертифікату до матеріалів справи не долучений.

Відтак, суд вважає недоведеними відповідачем належним чином обставини щодо необхідності застосування в даному випадку коефіцієнту фізичного зносу, за яким відповідачем розмір страхового відшкодування визначений у сумі 4299,46 грн.

До того ж, відповідач не вказав відповідне значення коефіцієнту фізичного зносу, застосованого ним при розрахунку страхового відшкодування.

Приймаючи до уваги визначену вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу марки Setra, державний номер НОМЕР_1 , на підставі виставленого ПрАТ «АТП «Атлант» рахунку від 26.12.2019 № 0015695, а також фактичну сплату позивачем 17462,98 грн. на рахунок ПрАТ «АТП «Атлант». позивачем обґрунтовано визначено розмір заподіяної шкоди в сумі 17462,98 грн.

Згідно з пунктом 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Аналогічну позицію викладено в статті 9 Закону України «Про страхування».

Відповідно до даних полісу № АО005892005 розмір франшизи становить 0 грн.

Оскільки відповідачем виплачено суму страхового відшкодування в розмірі 4299,46 грн., вимоги позивача про стягнення залишку суми відшкодування в розмірі 13163,52 грн. визнаються судом обґрунтованими.

Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно з положеннями статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Згідно положення статті 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. При суброгації деліктне зобов`язання не припиняється, змінюється лише одна і сторін такого зобов`язання - кредитор (аналогічної позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі № 910/2603/17).

Тому у разі суброгації перебіг строку позовної давності, починається від дня настання страхового випадку, оскільки при переході права вимоги, до страховика переходять усі права, які мав страхувальник, зокрема це стосується і права на подання позову, у тому числі щодо часу виникнення права на позов - з моменту ДТП в результаті якого заподіяно шкоду (висновок викладений у постанові Верховного Суду від 28.02.2018 у справі 521/16989/13-ц, від 22.10.2020 у справі № 910/18279/19).

Відповідно до статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Частинами 3, 4 статті 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Разом із цим, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" з 12 березня 2020 року на усій території України встановлено карантин, дія якого тривала до 30.06.2023 року.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину".

Таким чином, суд дійшов висновку, що строк позовної давності за вимогами, пред`явленими щодо стягнення страхового відшкодування із дати ДТП 24.12.2019 не сплив, оскільки відповідний строк був продовжений на час дії карантину.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія "Альфа-Гарант" (01133, м. Київ, б-р Лесі Українки, 26; ідентифікаційний код 32382598) на користь Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 44; ідентифікаційний код 24175269) 13163 (тринадцять тисяч сто шістдесят три) грн. 52 коп. відшкодування шкоди, а також 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.В. Полякова