РІШЕННЯ

Іменем України

29 травня 2024 року м. Чернігівсправа № 927/322/24

Господарський суд Чернігівської області у складі:

судді Ноувен М.П.,

за участю секретаря судового засідання Дерби О.В.

розглянув справу №927/322/24 у порядку спрощеного позовного провадження

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Дельта Вілмар Україна"

код 33268860

вул. Індустріальна, 6, м. Южне, Одеська область, 65481;

адреса для листування: вул. Князів Острозьких, 32/2, 10 пов., м. Київ, 01010

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Гетьманське",

код 41105190

вул.Ющенка В. ім, 61, м. Батурин, Ніжинський район, Чернігівська обл. 16512;

про стягнення 502 917,13 грн.

Представники учасників справи:

від позивача - не з`явився,

від відповідача - не з`явився.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Дельта Вілмар Україна" звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гетьманське" про стягнення коштів в сумі 502 917,13 грн з яких: 408 879,46 грн сума основної заборгованості, 80 357,99 грн сума пені, 8 830,71 грн сума 3% річних, 4848,97 грн сума інфляційних втрат.

Дії суду щодо розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 08.04.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 01.05.2024, встановлено сторонам строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив.

У судовому засіданні 01.05.2024 судом оголошено перерву до 29.05.2024.

У судовому засіданні 29.05.2024 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 240 ГПК України.

Сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи в суді, що підтверджується повідомленнями про доставку електронного листа.

Позиції учасників справи.

Позов мотивовано неналежним виконанням договору на транспортно-експедиційне обслуговування вантажу № 020123/3 від 02.01.2023 року.

Відповідачем 23.04.2024 подано до суду відзив на позовну заяву.

Так, відповідно до відзиву на позов відповідач заперечує щодо задоволення позову в повному обсязі.

При цьому, відповідач посилається на наступне:

- між сторонами не проводилася звірка взаєморозрахунків, тобто не складався та не підписувався відповідний Акт, що б доводило беззаперечність розміру та наявності заборгованості;

- наданий Позивачем Акт наданих послуг складений поза межами строку дії Договору;

- Позивачем не подано до суду в якості доказів первинні документи за весь час дії Договору, що б можна було пересвідчитись в наявності заборгованості та її розмірі;

- наданий суду Акт наданих послуг № 90081013 від 30.06.2023 року не містить інформації щодо змісту та обсягу господарської операції за договором № 020123/3 від 02.01.2023 року, а отже не є первинним документом в розумінні ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»;

- оскільки Позивачем не виконано п. 6.4. Договору та не направлено Відповідачу рахунки на офіційну електронну пошту, можливо дійти беззаперечного висновку, що строк (термін) оплати відповідно до умов договору ще не настав, що спростовує доводи Позивача про порушення його прав та факт наявності заборгованості, а отже позовна вимога в частині стягнення основного боргу не підлягає задоволенню.

Відзив прийнято судом до розгляду та долучено до матеріалів справи.

25.04.2024 позивачем подана відповідь на відзив, відповідно до якої останній зазначає наступне: відсутня необхідність проведення звірки взаєморозрахунків, вважає розмір заборгованості обґрунтованим та підкріпленим належними доказами. Крім того, відповідач не відреагував на направлені претензії щодо сплати заборгованості. Відповідач у поданому відзиві не заперечує факт підписання ним актів наданих послуг на загальну суму 408879,46 грн. Акти наданих послуг є належними доказами на підтвердження виконання позивачем зобов`язань за договором, оскільки сторони самостійно погодили порядок встановлення факту надання послуг шляхом підписання актів наданих послуг (п. 6.2 договору).

Крім того, позивач зазначає, що підписання акта наданих послуг № 90081013 від 30.06.2023 відбулось в межах дії та на виконання умов Договору.

У тексті самого Договору сторони не погодили жодної іншої адреси електронної пошти, окрім , , які зазначені у п. 4.9.6. Договору.

Відповідачем не дотримано вимог ч. 7 ст. 165 ГПК України щодо подання разом з відзивом документів, що підтверджують повноваження представника відповідача, що є підставою для залишення відзиву на позов без розгляду.

Відповідь на відзив прийнята судом до розгляду та долучена до матеріалів справи.

01.05.2023 позивачем подано клопотання про поновлення строку для подання доказів та про долучення доказів до матеріалів справи.

Своє клопотання представник позивача обґрунтував тим, що подання додаткових доказів виникло у зв`язку з наданими запереченнями відповідача у відзиві на позов.

В судовому засіданні 01.05.2024 суд, з урахуванням ст. 80,119 ГПК України суд постановив протокольну ухвалу про поновлення позивачу процесуального строку на подання доказів та долучення останніх до матеріалів справи.

20.05.2024 відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив.

Заперечення відповідача аналогічні запереченням, викладеним у відзиві на позов.

Крім того, відповідач на заперечення позивача щодо відсутності повноважень Яременка А.В. зазначив, що останній, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань є директором ТОВ «Гетьманське», а відтак це є достатнім та належним підтвердженням наявності повноважень.

Заперечення прийняті судом до розгляду та долучені до матеріалів справи.

21.05.2024 до суду від відповідача надійшло клопотання про призначення судово-економічної експертизи та про зупинення провадження у справі.

Так, відповідач просить на розгляд експерта поставити питання: - Чи підтверджується документально заборгованість ТОВ «ГЕТЬМАНСЬКЕ» перед ТОВ «ДЕЛЬТА ВІЛМАР УКРАЇНА» за договором на транспортно-експедиційне обслуговування вантажу № 020123/3 від 02.01.2023 року?

У судовому засіданні 29.05.2024 судом протокольно постановлено ухвалу про відмову у задоволенні клопотання.

Так, суд виходив з наступних мотивів.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 08.04.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання.

У даному випадку розгляд справи по суті розпочався 01.05.2024.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку, зокрема, призначення судом експертизи.

Статтею 195 ГПК України передбачено, що провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3-1 частини першої статті 227 та пунктом 1 частини першої статті 228 цього Кодексу.

Крім того, суд зазначає, що ч.1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо (1); жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів (2).

Судова експертиза призначається лише в разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто в разі коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Якщо наявні в справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

З огляду на те, що на стадії розгляду справи по суті зупинення провадження у справі з підстав, визначених відповідачем, є не можливим, оскільки не входить до переліку підстав, визначених ч. 3 ст. 195 ГПК України, а також на те, що в матеріалах справи відсутні суперечливі докази, а також те, що оцінка наявних доказів може бути здійснена судом без призначення відповідної експертизи, суд відмовляє у задоволенні клопотання про призначення експертизи та зупинення провадження.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Перелік обставин, які є предметом доказування. Перелік доказів.

Враховуючи предмет і підстави позову, до обставин, які є предметом доказування у справі належать: наявність правових підстав для виникнення грошових зобов`язань у Відповідача перед Позивачем по суті спору; доведеність суми боргу та наявність правових підстав для застосування до Відповідача наслідків порушення грошових зобов`язань по суті спору.

Позивачем на підтвердження своїх вимог надано копії:

- договору на транспортно-експедиційне обслуговування вантажу № 020123/3 від 02.01.2023 з додатками;

- акти наданих послуг № 90081006 від 13.06.2023 на суму 500,00 грн, № 90081007 від 14.06.2023 на суму 500,00 грн, 90081013 від 30.06.2023 на суму 407 879,46 грн;

- рахунки фактури № 90081006 від 13.06.2023 на суму 500,00 грн, № 90081007 від 14.06.2023 на суму 500,00 грн, 90081013 від 30.06.2023 на суму 407 879,46 грн;

- електронні листи Позивача від 03.07.2023 та від 02.08.2023;

- претензія від 07.12.2023 з доказами направлення відповідачу;

- диск з електронними копіями листів від 03.07.2023, від 07.08.2023, від 08.09.2023;

- лист від 08.09.2023 про направлення рахунків на оплату;

Відповідачем на підтвердження своїх заперечень надано відзив на позов.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

02.01.2023 року між ТОВ "Дельта Вілмар Україна" (Експедитор) та ТОВ "Гетьманське" (Клієнт) укладено Договір на транспортно-експедиційне обслуговування вантажу № 020123/3 (Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору Експедитор від свого імені, але за дорученням Клієнта приймає на себе зобов`язання по організації робіт по транспортно-експедиційному обслуговуванню вантажу Замовника - олії рослинної українського походження ("Вантаж"), а Клієнт зобов`язується оплатити послуги Експедитора відповідно до умов даного Договору.

Відповідно до п. 1.2. Договору Зобов`язання Експедитора по транспортно-експедиційному обслуговуванню Вантажу Клієнта включають наступні види послуг/робіт:

прийом, накопичення, зберігання та відвантаження Вантажу на транспортні засоби, номіновані Клієнтом, у тому числі на судна, через причал № 4 ДП «Морський Торговельний Порт «Південний» (далі «Порт»), відповідно до письмових інструкцій Клієнта;

здійснення або організація здійснення кількісного та якісного контролю та обліку Вантажу Клієнта, що надходить / відвантажується;

організація робіт, пов`язаних з документальним супроводом і сертифікацією (за потреби) Вантажу Клієнта при відвантаженні.

Відповідно до п. 6.1, 6.2. Договору всі розрахунки за надані послуги за цим Договором Клієнт здійснює з Експедитором за ставками і в порядку, зазначених у Додатках /Доповненнях до даного Договору, які є невід`ємною частиною цього Договору.

Датою оплати вважається дата зарахування грошових коштів на банківський рахунок Експедитора.

Датою надання послуг вважається дата Акту виконаних робіт, що складається не рідше одного разу на календарний місяць.

Згідно п. 6.4. Договору оплата наданих послуг Експедитора здійснюється Клієнтом на підставі рахунку Експедитора протягом 3-х банківських днів з моменту отримання Клієнтом рахунку по електронній пошті.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31.03.2023 включно (п. 11.1. Договору).

Відповідно до п. 11.5. Договору у разі наявності залишку Вантажу у резервуарах Експедитора після закінчення дії цього Договору. Клієнт повинен забрати Вантаж протягом 10 (десяти) днів після закінчення терміну дії Договору або продовжити термін дії Договору шляхом підписання Додаткової угоди до Договору.

Закінчення строку Договору не звільняє Сторони від відповідальності за порушення умов Договору, що мали місце під час дії Договору (п. 11.6. Договору).

Припинення терміну дії Договору не звільняє Сторони від повного і належного виконання Сторонами своїх зобов`язань і остаточних взаєморозрахунків (п. 11.7. Договору).

Всі Додатки/Доповнення, зміни до Договору є дійсними, якщо вони зроблені в письмовій формі та підписані обома Сторонами (п. 11.8. Договору).

Крім того, 01.03.2023 Сторонами укладено додаткову угоду № 1 до Договору на транспортно-експедиційне обслуговування вантажу № 020123 /3 від 02.01.2023.

Так, відповідно до вказаної додаткової угоди сторони домовились про внесення змін в п. 2.4. Договору, п. 6.3. Договору та щодо внесення змін до п. 2 Додатку № 1 до Договору.

28.03.2023 Сторонами укладено додаткову угоду № 2 до Договору на транспортно-експедиційне обслуговування вантажу № 020123 /3 від 02.01.2023.

30.03.2023 Сторонами укладено додаткову угоду № 1 до Договору на транспортно-експедиційне обслуговування вантажу № 020123 /3 від 02.01.2023.

Згідно з додатковою угодою № 3 від 30.03.2023 до Договору від 02.01.2023 сторони узгодили внести зміни до п. 11.1. Договору та викласти його в наступній редакції: « 11.1. Даний Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 20.06.2023».

Згідно з Актам надання послуг № 90081006 від 13.06.2023 на суму 500,00 грн, № 90081007 від 14.06.2023 на суму 500,00 грн, 90081013 від 30.06.2023 на суму 407 879,46 грн підтверджується факт надання Експедитором послуг Клієнту на переоформлення вантажу та послуги зберігання олії.

Позивачем на електронну адресу відповідача були направлені:

- рахунки фактури № 90081006 від 13.06.2023 на суму 500,00 грн, № 90081007 від 14.06.2023 на суму 500,00 грн, 90081013 від 30.06.2023 на суму 407 879,46 грн;

Отже всі вказані рахунки та акти наданих послуг на загальну суму 408 879,46 грн були направлені позивачем на електронну адресу відповідача. Таким чином, керуючись п. 6.4. Договору, починаючи з 07.07.2023 (на четвертий банківський день) у відповідача виник обов`язок з оплати наданих послуг.

Позивач звернувся до відповідача з вимогою погасити наявну заборгованість, що підтверджується претензіями від 02.08.2023, від 31.10.2023, від 08.09.2023 та від 07.12.2023. Заборгованість позивачем погашена не була, відповідь на претензії не надана.

У відповідності до п. 6.6. Договору у разі несвоєчасного здійснення Клієнтом оплати остаточних розрахунків Експедитора, останній має право вимагати від Клієнта оплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми затриманого платежу за кожен день прострочення, при цьому Клієнт не звільняється від зобов`язань по оплаті рахунків, виставлених Експедитором.

Позивач нарахував відповідачу пеню на загальну суму 80357,99 грн за період з 07.07.2023 до 07.01.2024, інфляційні втрати в сумі 4 848,97 грн за період з липня 2023 року по лютий 2024 року та 3% річних в розмірі 8 830,71 грн за період з 07.07.2023 по 25.03.2024.

Враховуючи викладене, позивач звернувся з цим позовом до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 502 917,13 грн за надане транспортно-експедиційне обслуговування вантажу згідно договору № 020123/3 від 02.01.2023.

Нормативно-правове обґрунтування та оцінка доказів.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, з договорів, правочинів, інших юридичних фактів.

Згідно з частиною першою статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 193 Господарського Кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

За приписами частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно ст. 902 Цивільного кодексу України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Згідно ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 905 Цивільного кодексу України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо). Положення цієї глави поширюються також на випадки, коли обов`язки експедитора виконуються перевізником. Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 930 Цивільного кодексу України Договір транспортного експедирування укладається у письмовій формі. Клієнт повинен видати експедиторові довіреність, якщо вона є необхідною для виконання його обов`язків.

Відповідно до ст. 931 Цивільного кодексу України розмір плати експедитору встановлюється договором транспортного експедирування.

Відповідно до ст. 932 Цивільного кодексу України Експедитор має право залучити до виконання своїх обов`язків інших осіб. У разі залучення експедитором до виконання своїх обов`язків за договором транспортного експедирування інших осіб експедитор відповідає перед клієнтом за порушення договору.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

Згідно ст. 230, 231 Господарського кодексу України, штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Згідно ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд встановив, що 02.01.2023 року між ТОВ "Дельта Вілмар Україна" (Експедитор) та ТОВ "Гетьманське" (Клієнт) укладено Договір на транспортно-експедиційне обслуговування вантажу № 020123/3 (Договір).

Згідно з додатковою угодою № 3 від 01.03.2023 до Договору від 21.12.2022 сторони узгодили внести зміни до п. 2.2. договору та викласти його в такій редакції: зобов`язання сторін за цим договором виконуються з дати підписання впродовж терміну дії Договору, як зазначено у п. 11.1 цього Договору, але в будь-якому разі до повного виконання зобов`язань щодо повного розрахунку за надані послуги.

Згідно з п. 11.1. Договору Даний Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 20.06.2023.

Суд встановив, що Актами надання послуг № 90081006 від 13.06.2023 на суму 500,00 грн, № 90081007 від 14.06.2023 на суму 500,00 грн, 90081013 від 30.06.2023 на суму 407 879,46 грн підтверджується факт надання Експедитором послуг Клієнту на переоформлення вантажу та послуги зберігання олії.

Позивачем 03.07.2023 на електронну адресу відповідача, направлені: рахунки фактури та відповідні Акти надання послуг.

При цьому, заперечення відповідача щодо ненаправлення рахунків позивачем на офіційну адресу суд не приймає, оскільки, по-перше, умовами договору сторони обумовили електронні адреси , (п. 4.9.6. Договору), по-друге, відповідач не надав доказів того, що він не користується зазначеними електронними адресам і, по третє, відповідач не заперечив неотримання рахунків, направлених позивачем на електронну адресу 03.07.2023.

Керуючись п. 6.4. Договору, починаючи з 07.07.2023 у відповідача виник обов`язок з оплати наданих послуг.

Суд встановив, позивач звернувся до відповідача з вимогою погасити наявну заборгованість, що підтверджується претензіями від 02.08.2023, від 31.10.2023, від 08.09.2023 та від 07.12.2023.

Претензії направлені на адресу відповідача що підтверджується доказами наявними в матеріалах справи.

Відповідей на претензії відповідач не надав.

Отже, взяті на себе зобов`язання щодо оплати послуг відповідач належним чином не виконав. Доказів на спростування наявного боргу чи доказів його сплати відповідач суду не подав.

Факт надання транспортно-експедиційного обслуговування вантажу позивачем та отримання відповідачем підтверджено актами надання послуг, скріплених підписами та печатками сторін договору. Зауважень та заперечень щодо обсягу наданих послуг та вартості послуг відповідач на час підписання актів не надав.

З викладеного вбачається, що Експедитор (позивач) надав, а Клієнт (відповідач) прийняв послуги з транспортно-експедиційного обслуговування вантажу за Договором, тому суд вважає правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 408 879,46 грн боргу за надані послуги.

Доводи відповідача, що позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами, що зобов`язання відповідача виникло під час дії договору № 020123/3 від 02.01.2023 спростовані наявними у справі доказами, зокрема, строк дії договору визначено сторонами до 20.06.2023, згідно з додатковою угодою № 3 від 30.03.2023.

Згідно з п. 11.5. Договору у разі наявності залишку Вантажу у резервуарах Експедитора після закінчення дії цього Договору. Клієнт повинен забрати Вантаж протягом 10 (десяти) днів після закінчення терміну дії Договору або продовжити термін дії Договору шляхом підписання Додаткової угоди до Договору.

Відповідно до поданого розрахунку зберігання вантажу, що зберігається за договором на транспортно-експедиційне обслуговування, станом на 30.06.2023, вбачається, що вантаж: олія соняшникова високо олеїнова нерафінована невиморожена, клієнта ТОВ «Гетьманське», зберігається позивачем до 14.06.2023.

Акт № 90081013 підписано сторонами 30.06.2023, тобто в межах строку, передбаченого умовами Договору, а саме п. 11.5.

Отже, заперечення відповідача спростовуються матеріалами справи та не приймаються судом.

Суд встановив, що позивачем, у зв`язку з порушенням відповідачем умов договору щодо своєчасної оплати послуг, нараховано пеню у розмірі 80 357,99 грн за період з 07.07.2023 по 07.01.2024, інфляційні втрати в сумі 4 848,97 грн за період з липня 2023 по лютий 2024 року та 3% річних у розмірі 8 830,71 грн за період з 07.07.2023 по 25.003.2024.

Здійснивши перерахунок пені, 3% річних та інфляційних суд зазначає, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення пені, інфляційних та річних відповідають умовам укладеного Договору та чинного законодавства України. а відтак підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо заперечень відповідача суд зазначає наступне:

З приводу того, що між сторонами не проводилася звірка взаєморозрахунків, тобто не складався та не підписувався відповідний Акт, що б доводило беззаперечність розміру та наявності заборгованості, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим, а лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Він відображає стан заборгованості та в окремих випадках рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій (поставки, надання послуг тощо), оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом (правова позиція, викладена у постанові ВС від 21.12.2020 у справі № 916/499/20).

Щодо того, що позивачем не подано до суду в якості доказів первинні документи за весь час дії Договору, що б можна було пересвідчитись в наявності заборгованості та її розмірі, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідачем в доказ своїх заперечень не надано контррозрахунок заборгованості та документального підтвердження відсутності заборгованості.

Щодо того, що наданий суду Акт наданих послуг № 90081013 від 30.06.2023 року не містить інформації щодо змісту та обсягу господарської операції за договором № 020123/3 від 02.01.2023 року, а отже не є первинним документом в розумінні ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо (частини перша, друга статті 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні»; в редакції, чинній на дату підписання акту).

Крім того, акт наданих послуг № 90081013 від 30.06.2023, як встановлено судом, підписано сторонами без зауважень і заперечень та скріплений печатками підприємств.

З огляду на вищевикладене, заперечення відповідача не знайшли свого підтвердження, атому не приймаються судом.

Щодо заперечення позивача з приводу відсутності повноважень на підписання відзиву на позов ОСОБА_1 суд зазначає наступне.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань директором ТОВ «Гетьманське» є Яременко Анатолій Володимирович.

Згідно з частинами 1, 3 статті 56 ГПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Отже, наведені вище положення законодавства передбачають можливість здійснення процесуального представництва юридичної особи, як в порядку самопредставництва, так й іншими особами, як представниками юридичної особи.

В порядку самопредставництва юридичну особу може представляти за посадою її керівник або інші особи, повноваження яких визначені законодавством чи установчими документами. Визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності).

Відтак, заперечення позивача не приймаються судом.

Всі інші заперечення спростовані вищевикладеними висновками суду, наданими доказами, а тому не приймаються судом до уваги.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно статей 76 - 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 408879,46 грн боргу, 80357,99 грн пені, 8830,71 грн 3% річних, 4848,97 грн інфляційних.

Розподіл судових витрат.

Статтею 129 ГПК України передбачено, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем заявлено до стягнення 502917,13 грн заборгованості.

Отже, судовий збір становить 7543,76 грн.

З урахуванням того, що позовні вимоги задоволені судом повністю, судовий збір в сумі 7543,76 грн покладається на відповідача.

Керуючись ст. 2, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕЛЬТА ВІЛМАР УКРАЇНА", код 33268860 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гетьманське», код 41105190 про стягнення 502 917,13 грн задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гетьманське" (код 41105190, вул. Ющенка В. ім, 61, м. Батурин, Ніжинський район, Чернігівська обл. 16512) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕЛЬТА ВІЛМАР УКРАЇНА" (65481, Одеська область, м. Южне, вул. Індустріальна, буд. 6, ) 408 879,46 грн. заборгованості, 80 357,99 грн пені, 4 848,97 грн інфляційних витрат, 8 830,71 грн 3% річних та 7543,76 витрат зі сплати судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення набирає законної сили у строки, встановлені статтею 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки визначені статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено 03.06.2024.

Суддя М.П. Ноувен