ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
06 червня 2024 року Справа № 918/1211/23
Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Петухов М.Г. , суддя Мельник О.В.
секретар судового засідання Гладка Л.А.
за участю представників сторін:
позивача: не з`явився
відповідача: не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Антарес" про ухвалення додаткової постанови про розподіл судових витрат у суді апеляційної інстанції у справі №918/1211/23
за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Антарес" на рішення Господарського суду Рівненської області від 15.02.2024 у справі №918/1211/23, ухвалене суддею Церковною Н.Ф., повний текст рішення складено 23.02.2024 р.
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Антарес"
про визнання частково недійсним протоколу загальних зборів №3/2023 від 21.11.2023
Рішенням Господарського суду Рівненської області від 15.02.2024 р. у справі №918/1211/23 позов задоволено частково. Визнано недійсним пункт 3 рішення загальних зборів учасників ТОВ АНТАРЕС (про звільнення ОСОБА_1 з посади директора ТОВ "Антарес") від 21.11.2023 року, яке оформлене протоколом загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Антарес" № 3/2023 від 21.11.2023 року. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Антарес" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Рівненської області від 15 лютого 2024 року у справі №918/1211/23 в частині часткового задоволення позову та визнання недійсним пункту 3 рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Антарес" (Про звільнення ОСОБА_1 з посади директора ТОВ "Антарес") (33013, м. Рівне, вул. Кавказька, 3, офіс 305, ) від 21.11.2023 року, яке оформлене протоколом загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Антарес" № 3/2023 від 21.11.2023 року. Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.05.2024 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Антарес" на рішення Господарського суду Рівненської області від 15.02.2024 у справі №918/1211/23 - задоволено. Рішення Господарського суду Рівненської області скасовано в частині задоволення позову. Прийнято у цій частині нове рішення про відмову у позові.

20.05.2024 р. через систему "Електронний суд" представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Антарес" надіслав до апеляційного господарського суду заяву, в якій просить стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 10 000 грн.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.05.2024 р. призначено судове засідання для розгляду заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Антарес" про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі №918/1211/23 на "06" червня 2024 р. о 10:00 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601, м. Рівне, вул. Яворницького, 59, у залі судових засідань №2.

04.06.2024 р. представник ОСОБА_1 надіслав через систему «Електронний суд» до апеляційного господарського суду заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, просить відмовити ТОВ «Антарес» у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення від 17.05.2024 р..

У судове засідання, що відбулося 06.06.2024 року, сторони по справі не забезпечили явку своїх представників, хоча належним чином та своєчасно повідомлялися про розгляд клопотання.

Розглянувши заявлене клопотання про розподіл судових витрат, колегія суддів дійшла висновку про його часткове задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст.59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу.

Конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість.

Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати та конституційне право на професійну правничу допомогу не може бути обмежено.

У відповідності до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справ, оскільки склад та розмір витрат пов`язаних з оплатою правової допомоги входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на підтвердження понесених витрат в розмірі 10 000,00 грн представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Антарес" надав: ордер серії ВК №1115258 від 11.03.2024 р., довіреність на справу №918/1211/23 у порядку передоручення від 30.11.2023 р. та довіреність у порядку передоручення від 07.11.2023 р., договір про надання правничої допомоги 04.03.2024 р., Акт про надання послуг від 17.05.2024 р., рахунок №17/05 від 17.05.2024 р. на суму 10 000 грн..

З поданих матеріалів вбачається, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Антарес" та Адвокатським об`єднанням «Рівненська правова компанія» укладено Договір про надання правничої допомоги від 04.03.2024 р..

Відповідно до п.1.1. Договору клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором.

Згідно п. 2.1.1. Договору Адвокатське Об`єднання представляє у встановленому порядку інтереси клієнта у справі №918/1211/23 в Північно-західному апеляційному господарському суді за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Антарес» про визнання частково недійсним протоколу загальних зборів учасників.

Пунктом 2.6. Договору передбачено, що для надання юридичної допомоги клієнту, адвокатське об`єднання призначає: адвоката Сороку Віталія Григоровича та ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 4.1. Договору правничу допомогу, що надається адвокатським об`єднанням, клієнт оплачує в розмірі 10 000,00 грн. за представництво інтересів в суді апеляційної інстанції, що включає повний супровід розгляду справи.

За результатами надання послуг (правової допомоги) по даній справі між Товариством з обмеженою відповідальністю "Антарес" та Адвокатським об`єднанням «Рівненська правова компанія» було складено Акт про надання послуг від 17.05.2024 р., з якого вбачається, що загальна вартість наданих клієнту послуг правничої допомоги становить 10 000 грн.

В подальшому, Адвокатським об`єднанням «Рівненська правова компанія» було виставлено рахунок №17/05 від 17.05.2024 р. на суму 10 000 грн.

Поряд з цим, представник ОСОБА_1 заперечує щодо стягнення заявленої суми витрат, обґрунтовує свої заперечення наявністю підстав для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, оскільки на його думку витрати неспівмірні зі складністю справи.

Відповідно до частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд має право за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, але лише у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті, яка, зокрема встановлює, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справ. При цьому, для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката недостатньо лише клопотання сторони. У такому разі на сторону покладається також обов`язок доведення неспівмірності витрат.

Водночас, беручи до уваги принцип змагальності, який знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частини 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суд, який вирішує питання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, має надавати оцінку тим обставинам, щодо яких є заперечення у клопотанні іншої сторони, а також її доказам невідповідності заявлених до відшкодування витрат критеріям співмірності. Окрім того, суд, виконуючи вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, має чітко зазначити, яка з вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України була не дотримана при визначенні розміру витрат на оплату послуг адвоката, оскільки лише з цих підстав можна зменшити розмір витрат, який підлягає розподілу між сторонами.

Згідно зі ст.15 ГПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Аналіз наведених норм частини четвертої статті 126 ГПК України, а також статті 129 цього Кодексу дає підстави для висновку, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмету спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Таким чином, суд може зменшити суму судових витрат встановивши їх не співрозмірність характеру спору, ступеню її складності, наявність заперечень з боку відповідача стосовно суми стягнення, витраченого адвокатами часу на надання правової допомоги, та іншим обставинам, які мають істотне значення, незалежно від того, чи подавалося таке клопотання відповідачем.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 01.08.2019 по справі №915/237/18 та від 06.03.2019 по справі № 910/15357/17.

Ураховуючи наведене, взявши до уваги заперечення представника ОСОБА_1 та проаналізувавши в сукупності все вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що порівняно з об`ємом фактично наданих послуг, які були реальними та необхідними, враховуючи предмет спору та складність справи, є неспіврозмірними та завищеними, тобто не відповідають критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати неспівмірні із виконаною роботою, яка була необхідна саме для розгляду даної справи.

Відтак, виходячи з наведеного, враховуючи необхідність забезпечення балансу інтересів сторін у питанні відшкодування витрат, апеляційний суд вважає частково обґрунтованими витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "Антарес" на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, які пов`язані з розглядом цієї справи, у зв`язку з чим вони підлягають задоволенню частково у сумі 4 000 грн.

Керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Антарес" про ухвалення додаткової постанови про розподіл судових витрат у справі №918/1211/23 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Антарес" (33013, м. Рівне, вул. Кавказька, 3, офіс 305, ) 4 000,00 грн - судових витрат на професійну правничу допомогу.

В іншій частині заяви відмовити.

Господарському суду Рівненської області видати наказ.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції в порядку ст.284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №918/1211/23 повернути Господарському суду Рівненської області.

Повний текст додаткової постанови складений "07" червня 2024 р.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Петухов М.Г.

Суддя Мельник О.В.