ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2024 Справа № 917/1411/23

За позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "МАДЕГ", вул. Центральна, 42, 23, смт. Зачепилівка, Красноградський район, Харківська область, 64401

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АГС АГРО ТРЕЙД", провулок Пирятинський, 50, м. Гребінка, Гребінківський район, Полтавська область, 37400

про стягнення інфляційних та 3% річних.

Суддя Погрібна С.В.

Секретар судового засідання Сорока Є.С.

Представники згідно протоколу судового засідання.

Суть спору. Товариство з обмеженою відповідальністю "МАДЕГ" звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АГС АГРО ТРЕЙД" про стягнення 273 686,85 грн - інфляційних втрат та 97 420,93 грн - 3% річних за невиконання зобов`язання відповідно до Договору безвідсоткової позики № 1 від 27.11.2020.

Ухвалою суду від 13.12.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, призначено підготовче засідання на 25.01.2024, 10:00.

24.01.2024 від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі (вх. № 960).

Відповідач в судове засідання 25.01.2024 не з`явився, відзив на позов не надав. Ухвала суду від 13.12.2023 про прийняття позову до розгляду та відкриття провадження по справі, що направлялась відповідачу (за адресою: провулок Пирятинський, 50, м. Гребінка, Гребінківський район, Полтавська область, 37400), отримана останнім, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення.

Ухвалою суду від 25.01.2024 продовжено строк проведення підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання на 05.03.2024, 10:30.

05.03.2024 від Товариства з обмеженою відповідальністю "МАДЕГ" надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій просить суд стягнути 313 645,85 грн інфляційних втрат та 188 455,64 грн 3% річних за невиконання зобов`язання відповідно до Договору безвідсоткової позики від 27.11.2020 №1 за період з 02.11.2022 по 04.03.2024 ( вх. № 3030). До заяви додано докази сплати судового збору.

У зв`язку з перебуванням судді Погрібної С.В. у відпустці, судове засідання призначене на 05.03.2024 не відбулось.

Ухвалою від 20.03.2024 суд прийняв заяву про збільшення розміру позовних вимог до розгляду та призначив підготовче засідання на 09.04.2024 на 10:00.

08.04.2024 від представника позивача надійшло клопотання про проведення підготовчого засідання за його відсутності; закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті (вх. № 4717).

В судове засідання 09.04.2024 відповідач не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Будь-які клопотання, зокрема, про відкладення підготовчого засідання в матеріалах справи відсутні.

Ухвалою суду від 09.04.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті на 14.05.2024, 10:00.

13.05.2024 від позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності його уповноваженого представника (вх. № 6617).

Відповідач в судове засідання 14.05.2024 також не з`явився, причин щодо неявки суду не повідомив.

Ухвала суду від 09.04.2024 надіслана відповідачу до його електронного кабінету, про що свідчить наявна в матеріалах справи довідка (а.с. 178).

Також, всі ухвали Господарського суду Полтавської області по цій справі розміщені в Єдиному Державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України. Загальний доступ до судових рішень на офіційному вебпорталі судової влади України забезпечення з дотриманням вимог статті 7 цього Закону. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Таким чином, судом було вчинено всі можливі за даних обставин дії щодо належного повідомлення учасників справи про спір, що розглядається. Зважаючи на зазначене, учасники справи належним чином були повідомлені про відкриття судового провадження у даній справі.

Стаття 43 ГПК України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Відповідач у встановлений судом строк не використав наданого законом права на подання відзиву на позов. Клопотання про продовження строку на подання відзиву в матеріалах справи відсутнє.

Згідно з частиною 9 статті 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Станом на дату прийняття рішення відзив від відповідача не надійшов.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до частини 2 статті 233 ГПК України це рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

В листопаді 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Мадег" звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АГС Агро Трейд" в якому, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 31.01.2023, просив стягнути 5 401 948,53 грн., у тому числі: 4 524 000,00 грн основного боргу за договором безвідсоткової позики від 27.11.22 № 1, 22 620,00 грн. штрафу, 67674,08 грн. 3% річних, 787 654,45 грн. інфляційних.

Позов було обґрунтовано тим, що на виконання умов зазначеного Договору позивач на користь відповідача перерахував суму позики в розмірі 5 993 000,00 грн, проте останній за платіжним дорученням від 21.01.2021 № 555 повернув на користь позивача лише частину безвідсоткової позики в розмірі 1 469 000,00 грн, у зв`язку з чим заборгованість відповідача з повернення позики становить 4 524 000,00 грн за несплату якої на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України нараховано 67 674,08 грн. - 3% річних та 787 654,45 грн. - інфляційних , а також на підставі п.7.2. Договору - 22 620,00 грн. штрафу.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 21.03.2023 у справі № 917/1404/22 позов задоволено повністю; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "АГС Агро Трейд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мадег" 4 524 000 грн основного боргу, 22620 грн - штрафу, 67 674, 08 грн - 3% річних, 787654, 45 грн - інфляційних, 81 029,23 грн відшкодування витрат з оплати судового збору.

В обґрунтування рішення суд послався на підтвердження наявними у матеріалах справи платіжними документами перерахування на підставі Договору позивачем відповідачу суми позики в розмірі 5 993 000,00 грн та її повернення частково в сумі 1 469 000,00 грн, наявність у зв`язку з цим у відповідача заборгованості з повернення позики в розмірі 4 524 000,00 грн., яка не заперечується останнім, та на яку правомірно на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України нараховано 67674,08 грн - 3% річних та 787 654,45 грн - інфляційних, а також на підставі п. 7.2. Договору - 22 620,00 грн штрафу.

Вказаним рішенням встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мадег" та Товариством з обмеженою відповідальністю "АГС Агро Трейд" укладений Договір безвідсоткової позики № 1 від 27 листопада 2020.

Згідно з п. 1.1. Договору позикодавець (позивач) зобов`язується надати позичальнику (відповідачу) безвідсоткову позику у вигляді грошових коштів, а останній зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) у визначений цим договором строк.

Відповідно до п. 2.1. Договору сума позики становить 6 000 000,00 гривень, ця сума має можливість змінюватися за згодою сторін і повинна бути відображена підписанням Додаткової угоди до даного Договору.

Згідно з п. 4.1. Договору позичальник зобов`язується повернути суму позики в повному обсязі не пізніше 31 грудня 2021 року.

На виконання умов Договору позивач на користь відповідача перерахував суму позики в розмірі 5 993 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 27.11.2020 № 788 (#17) на суму 5 200 000,00 грн, платіжним дорученням від 15.12.2020 № 889 (#17) на суму 50 000,00 грн, платіжним дорученням від 21.12.2020 № 916 (#17) на суму 250 000,00 грн, платіжним дорученням від 24.12.2020 № 924 (#17) на суму 143 000,00 грн, платіжним дорученням від 28.12.2020 № 932 (#17) на суму 200 000,00 грн, платіжним дорученням від 29.12.2020 № 936 (#17) на суму 50 000,00 грн, платіжним дорученням від 04.01.2021 № 937 (#17) на суму 100 000,00 грн.

За платіжним дорученням від 21.01.2021 № 555 відповідач повернув на користь позивача частину безвідсоткової позики в розмірі 1 469 000,00 грн.

Так, заборгованість відповідача з повернення позики становила 4 524 000,00 грн.

Частиною 1 статті 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідач подав на зазначене рішення до Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить це рішення скасувати та залишити позов без розгляду.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 20.07.2023 апеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "АГС Агро Трейд" залишено без задоволення; рішення Господарського суду Полтавської області від 21.03.23 у справі № 917/1404/22 залишено без змін.

Відповідно до статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Як вказує позивач у цій справі, відповідач на момент звернення із цим позовом до суду, не виконав договірних зобов`язань з повернення грошових коштів за Договором безвідсоткової позики № 1 від 27.11.2020, рішення Господарського суду Полтавської області від 21.03.2023 у справі 917/1404/22 в добровільному порядку відповідачем не виконане, фактично весь цей час відповідач користується грошовими коштами на власну користь.

Відтак, у позивача виникло право на стягнення інфляційних втрат та відсотків річних на підставі частини 2 статті 625 ЦК України, про що останній нарахував відповідачу 3% річних та інфляційні втрати за період з 02.11.2022 по 04.03.2024.

Так, позивач просить стягнути з відповідача 313 645,85 грн - інфляційних втрат та 188 455,64 грн - 3% річних за невиконання зобов`язання відповідно до Договору безвідсоткової позики від 27.11.2020 №1 (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 05.03.2024, а.с. 160-161).

До позовної заяви та заяви про збільшення позовних вимог позивачем додано належний та детальний розрахунок заявлених до стягнення сум (а.с. 121, 163).

В матеріалах цієї справи наявні всі документи на підтвердження викладених обставин (копія Договору, платіжні доручення, рішення судів, розрахунки).

Як вже зазначалось, відповідач заперечень в обґрунтування позовних вимог позивача, не надав, контррозрахунок заявлених до стягнення сум не навів.

При прийнятті рішення враховано наступне.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Стаття 205 ЦК України визначає, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

У відповідності до статті 509 ЦК України, статті 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій. а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтями 525, 526, 530 ЦК України визначено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Відповідно до статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Стаття 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не почав його виконувати або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно пункту 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Позивач заявив до стягнення з відповідача 313 645,85 грн - інфляційних втрат та 188 455,64 грн - 3% річних за період з 02.11.2022 по 04.03.2024.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 21.03.2023 у справі № 917/1404/22 встановлено наявність заборгованості та неналежне виконання відповідачем умов Договору безвідсоткової позики № 1 від 27.11.2020.

Рішення Господарського суду Полтавської області у справі 917/1404/22 від 21.03.2023 в добровільному порядку відповідачем не виконане, відтак позивач правомірно звернувся до суду з цим позовом.

Суд перевіривши методику розрахунку інфляційних нарахувань та 3 % річних, здійснену позивачем, дійшов висновку про його правомірність.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 78 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення з відповідача 313 645,85 грн - інфляційних втрат та 188 455,64 грн - 3% річних за період з 02.11.2022 по 04.03.2024.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідач не скористався наданим йому правом на судовий захист, викладених в позовній заяві обставин не спростував.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору у відповідності до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на відповідача.

У позовній заяві позивачем надано орієнтований розрахунок судових витрат на правову допомогу у сумі 37 000,00 грн.

Позивач вказав, що докази понесення вказаних витрат будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення по справі, також просить вважати це відповідною заявою позивача про розподіл судових витрат, зробленою відповідності до частини 8 статті 129 ГПК України.

Керуючись статтями 129, 232-233, 237-238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АГС Агро Трейд" (провулок Пирятинський, 50, м. Гребінка, Гребінківський район, Полтавська область, 37400, ідентифікаційний код 40696181) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мадег" (вул. Центральна, буд.42, 23, смт. Зачепилівка, Красноградський район, Харківська область, 64401, ідентифікаційний код 35521374) 313 645,85 грн - інфляційних втрат, 188 455,64 грн - 3% річних та 7 531,51 грн витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1, 2 статті 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку і строки, встановлені статтями 256, 257 ГПК України.

Рішення складено та підписане суддею 27.05.2024.

Суддя Погрібна С.В.