ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2024 р. Справа № 911/341/24

Господарський суд Київської області у складі судді Бацуци В. М.

розглянувши матеріали справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фабрика вікон Океан (10005, вул. Чуднівська, 92, м. Житомир, Житомирська область)

до Головного управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Бориспільської міської ради (08300, вул. Київський шлях, 72, м. Бориспіль, Київська область)

про стягнення 360 769, 00 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ТОВ Фабрика вікон Океан звернулось в Господарський суд Київської області із позовом до ГУ ЖКГ про стягнення 360 000, 00 грн основної заборгованості, 769, 00 грн 3% річних. Крім того, у позовній заяві позивач просив суд здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем невиконанням відповідачем свого обов`язку щодо оплати за поставлений товар згідно з договором поставки № 591 від 30.11.2023 р.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 15.02.2024 р. відкрито провадження у справі № 911/341/24 за позовом ТОВ Фабрика вікон Океан до ГУ ЖКГ про стягнення 360 769, 00 грн і визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи), задоволено клопотання позивача, викладене у позовній заяві про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено відповідачу строк для подачі заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також встановлено сторонам строки для подачі відповідних заяв по суті спору.

26.02.2024 р. через систему "Електронний суд" до суду від відповідача надійшов відзив б/н від 26.02.2024 р., що долучено судом до матеріалів справи, в якому відповідач визнав позовні вимоги позивача в частині стягнення 360 000, 00 грн основної заборгованості у задоволенні інших позовних вимог позивача відмовити повністю.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

30.11.2023 р. між позивачем (надалі Постачальник) та відповідачем (надалі Замовник) було укладено договір поставки № 591 згідно з умов п. 1.1. якого Постачальник зобов`язується поставити Замовнику Товар, найменування, кількість та ціна якого зазначені у Специфікації (Додаток № 1 до Договору), а Замовник прийняти й оплатити такий Товар ДК 021:2015:44220000-8 Столярні вироби (Вікна металопластикові з супутніми послугами) (далі Товар) (надалі Договір).

Пунктом 1.2. Договору визначено, що Специфікація до цього Договору підписується уповноваженими представниками Сторін, скріплюється печатками Сторін, та є Додатком № l до цього Договору, його невід`ємною частиною та не може розглядатися окремо від цього Договору.

Відповідно до п. 2.1. Договору Постачальник зобов`язаний поставити Замовнику товар, якість якого повинна відповідати технічним умовам та стандартам, які діють в Україні та регламентують якість Товару за Договором.

Згідно з п. 2.3. Договору Постачальник зобов`язаний передати Замовнику Товар, який відповідає вимогам щодо його якості в момент його передачі.

Пунктом 3.1. Договору визначено, що ціна цього Договору становить 360 000, 00 грн (Триста шістдесят тисяч гривень 00 копійок).

Відповідно до п. 3.4. Договору розрахунки за поставлений Товар здійснюються згідно з положеннями ст. 49 Бюджетного кодексу України, на підставі відповідних товаросупровідних документів, виключно у національній валюті України протягом 10 (десяти) банківських днів після підписання Сторонами видаткової накладної та за наявності коштів, передбачених на що закупівлю.

Згідно з п. 3.5. Договору Бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету за цим Договором здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення.

Пунктом 3.6. Договору визначено, що у випадку затримки оплати за Товар Замовником (відсутність коштів на розрахунковому рахунку, передбачених на цю закупівлю) Замовник зобов`язується провести оплату, за Товар протягом 5 (п`яти) банківських днів з дня надходження коштів на рахунок Замовника.

Відповідно до п. 4.1. Договору загальний строк поставки (передачі) Товару за цим Договором: до 15.12.2023 року. Постачальник повинен виконувати поставку товару, у разі нагальної потреби Замовника (виникнення будь-яких непередбачуваних, екстрених, надзвичайних чи аварійних ситуацій тощо), протягом 1-2х діб з часу отримання замовлення електронними засобами (за погодженням з Замовником) та забезпечити своєчасну доставку по мірі замовлень, у тому числі у вихідні, передсвяткові та святкові дні.

Згідно з п. 4.2. Договору місце поставки (передачі) Товару: вул. Київський Шлях, 27. м. Бориспіль. Київська область, 08301.

Пунктом 4.3. Договору визначено, що передача Товару за цим Договором здійснюється партіями: асортимент, кількість яких визначається в накладних (оформлених Постачальником на підставі заявок Замовника та відповідно до Специфікації).

Відповідно до п. 5.2. Договору Замовник зобов`язується:

5.2.1. Прийняти від Постачальника замовлений Товар, в разі відсутності зауважень щодо асортименту, кількості, якості та комплектації Товару;

5.2.2. Оплатити поставлений Товар у строки, в порядку та відповідно до умов, визначених цим Договором.

Згідно з п. 10.1. Договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін і діє до 31.12.2023 р.

Пунктом 11.1. Договору визначено, що до цього Договору додаються такі додатки, які є його невід`ємною частиною:

- Специфікація (Додаток № 1 до цього Договору).

Одночасно із укладенням договору між позивачем та відповідачем було підписано Додаток № 1 до договору поставки № 591 від 30.11.2023 р. специфікація, згідно зі змісту якого загальна вартість товару, що підлягає поставці складає 360 000, 00 грн.

На виконання умов Договору відповідачем у січні 2023 р. було здійснено поставку і передано у власність позивачу товар на загальну суму 360 000, 00 грн, що підтверджується видатковою накладною № ВО-001403 від 25.12.2023 р., наявною у матеріалах справи.

У січні 2024 р. позивач звернувся до відповідача з претензією вимогою про негайне виконання грошових зобов`язань Вих. № 10/1 від 10.01.2024 р., у якій вимагав негайно виконати свої зобов`язання за договором поставки № 591 від 30.11.2023 р., у найкоротші терміни, але не пізніше ніж через 7 (сім) календарних днів із дня отримання претензії, сплатити ТОВ Фабрика вікон Океан кошти за отриманий Товар у сумі 360 000, 00 грн.

У січні 2024 р. відповідач звернувся до позивача із відповіддю на претензію № 1-05-68/2024 від 19.01.2024 р., у якій зазначив, що відповідно до видаткової накладної від 25.12.2023 р. № ВО-001403 ТОВ Фабрика вікон Океан виконало своє зобов`язання та даний факт не заперечує Замовник, однак в силу незалежних від Головного управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету міської ради обставин, так як управління є бюджетною установою та фінансується виключно з місцевого бюджету, не змогло вчасно оплатити поставлений товар.

Як було зазначено вище, позивач у своїй позовній заяві, просить суд стягнути з відповідача 360 000, 00 грн основної заборгованості.

З приводу вказаної позовної вимоги позивача суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Регулювання відносин, що виникають у зв`язку із купівлею-продажем товару здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами і безпосередньо договором.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно положень ст. 712 цього ж кодексу за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки.

Згідно ст. 655 цього ж кодексу за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 692 цього ж кодексу передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 ст. 530 цього ж кодексу закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 цього ж кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У встановлений договором строк і станом на час розгляду справи відповідач обов`язок щодо оплати за поставлений товар не виконав і його основна заборгованість перед позивачем складає 360 000, 00 грн, що підтверджується договором поставки № 591 від 30.11.2023 р., видатковою накладною № ВО-001403 від 25.12.2023 р., претензією вимогою про негайне виконання грошових зобов`язань Вих. № 10/1 від 10.01.2024 р., відповіддю на претензію № 1-05-68/2024 від 19.01.2024 р.

У процесі розгляду справи, відповідачем у відповідності до приписів ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, що б підтверджували належне виконання ним у встановлений договором строк і станом на час розгляду справи свого обов`язку по оплаті за поставлений та прийнятий ним товар згідно з договором поставки № 591 від 30.11.2023 р.

Отже, враховуючи вищезазначене, а також те, що відповідач визнав позовні вимоги позивача в частині стягнення 360 000, 00 грн основної заборгованості, вимоги позивача про стягнення із відповідача основної заборгованості у розмірі 360 000, 00 грн за договором поставки № 591 від 30.11.2023 р. є законними і обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивач просить суд стягнути із відповідача 3 % річних від суми основної заборгованості за договором за періоди з 11.01.2024 р. по 06.02.2024 р. прострочення відповідачем виконання ним його обов`язку по оплаті за поставлений товар всього на загальну суму 769, 00 грн відповідно до виконаного ним розрахунку.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 цього ж кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок 3 % річних від суми основної заборгованості, виконаний позивачем, є невірним.

Правильний розрахунок 3 % річних від суми основної заборгованості за договором наступний:

Основна сума заборгованості за договором:Сума боргу
з 11/01/2024 до 06/02/2024 360 000,00 грн.
Всього: 360 000,00 грн.

3% річних

Розрахунок здійснюється за формулою:

Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де

С - сума заборгованості,

Д - кількість днів прострочення.

Період прострочення грошового зобов`язання:Кількість днів у періодіСума
з 11/01/2024 до 06/02/2024 360 000,00 x 3 % x 27 : 366 : 100 27 796,72 грн
Отже, загальний розмір 3 % річних від суми основної заборгованості у періоди прострочення відповідачем виконання обов`язку по оплаті за поставлений товар з 11.01.2024 р. по 06.02.2024 р. становить 796, 72 грн.

Оскільки, розмір 3 % річних від суми основної заборгованості, на які претендує позивач, є меншим ніж сума, на яку він має право, то суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення із відповідача 3 % річних від суми основної заборгованості за договором у вищевказаний період у розмірі 769, 00 грн.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві б/н від 26.02.2024 р., щодо необґрунтованості позовних вимог позивача про стягнення 3 % річних в розмірі 769, 00 грн враховуючи положення договору, зокрема пункту 6.6., яким передбачено, що замовник не несе майнової відповідальності перед постачальником за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань у разі затримки фінансування, є безпідставними і необґрунтованими з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Визначене ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України право на стягнення інфляційних втрат і 3 % річних є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити згадані вище інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які через інфляційні процеси матимуть іншу цінність порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані.

Верховний Суд у своїй постанові від 27.03.2024 р. у справі № 910/7717/23 звертає увагу, що за загальним правилом, закріпленим у частині 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Отже, у випадках порушення грошового зобов`язання суди не повинні приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов`язання через відсутність необхідних коштів (статті 607 Цивільного кодексу України) або на відсутність вини (стаття 614, 617 Цивільного кодексу України чи статті 218 Господарського кодексу України) (аналогічний висновок, викладено у постановах Верховного Суду від 24.10.2023 р. у справі № 910/18566/21, від 25.06.2020 р. у справі № 910/4926/19, від 30.03.2020 р. у справі № 910/3011/19).

Таким чином, вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції та 3 % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (постанова Верховного Суду від 05.07.2019 р. у справі № 905/600/18).

Таким чином, враховуючи вищевикладене, обставини справи, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Окрім цього, суд вважає за потрібне зазначити наступне.

Відповідно до п. 2) ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з п.п. 1) п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір розмір ставки судового збору із позовних заяв майнового характеру, що подаються до господарського суду, становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 цього ж закону судовий збір при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 цього ж закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з частинами 1-2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

2. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі:

1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;

2) повернення заяви або скарги;

3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі;

4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням);

5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

2. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

3. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

4. У разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

5. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

До вказаної позовної заяви додано платіжну інструкцію № 9947 від 05.02.2024 р. про сплату судового збору на суму 5 411,53 грн.

За таких обставин, понесені Товариства з обмеженою відповідальністю Фабрика вікон Океан судові витрати у зв`язку із зверненням в Господарський суд Київської області із позовом до Головного управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Бориспільської міської ради про стягнення 360 769, 00 грн та внесенням судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, підлягають поверненню позивачу у розмірі 1 082, 31 грн з вищевказаних підстав.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 233, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Головного управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Бориспільської міської ради (08300, вул. Київський шлях, 72, м. Бориспіль, Київська область; ідентифікаційний код 36359583) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фабрика вікон Океан (10005, вул. Чуднівська, 92, м. Житомир, Житомирська область; ідентифікаційний код 34216352) 360 000 (триста шістдесят тисяч) грн 00 (нуль) коп. основної заборгованості, 769 (сімсот шістдесят дев`ять) грн 00 (нуль) коп. 3 % річних та судові витрати 4 329 (чотири тисячі триста двадцять дев`ять) грн 22 (двадцять дві) коп. судового збору.

3. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю Фабрика вікон Океан (10005, вул. Чуднівська, 92, м. Житомир, Житомирська область; ідентифікаційний код 34216352) з Державного бюджету України судовий збір, внесений в більшому розмірі, ніж встановлено законом, у розмірі 1 082 (одна тисяча вісімдесят дві) грн 31 (тридцять одна) коп., перерахований (сплачений) за платіжною інструкцією № 9947 від 05.02.2024 р.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя В.М.Бацуца