номер провадження справи 33/26/24
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

21.05.2024 справа № 908/257/24

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя Господарського суду Запорізької області Мірошниченко М.В. при секретарі судового засідання Федоровій К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні матеріали справи № 908/257/24

за позовом: Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206, ідентифікаційний код 04053915)

до відповідача: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )

про стягнення 309281,19 грн.

за участю представників:

від позивача - Білик Н.О., виписка з ЄДР;

від відповідача не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Запорізької області звернулася Запорізька міська рада з позовом до ОСОБА_1 про стягнення доходу, отриманого від безпідставно набутого майна, в розмірі 309281,19 грн. від використання земельної ділянки комунальної форми власності, кадастровий номер :04:033:0230, площею 0,3327 га, за адресою: АДРЕСА_2 , без укладання договору оренди земельної ділянки за період з 01.01.2021 по 31.12.2023.

Позов заявлено на підставі норм ст. ст. 22, 1166, 1212 - 1214 Цивільного кодексу України, ст. ст. 224, 225 Господарського кодексу України, ст. ст. 1, 15, 21 Закону України Про оренду землі, ст. ст. 79, 79-1, 120, 125 Земельного кодексу України, ст. 10, ст. 265, п. 271.1 ст. 271, ст. 288, пп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288, ст. 289, пп. 14.1.54 ст. 14, пп. 14.1.146 п. 14.1 ст. 146, пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 147 Податкового кодексу України.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.02.2024 позовну заяву передано на розгляд судді Мірошниченку М.В.

Ухвалою суду від 12.02.2024 позовну заяву залишено без руху, запропоновано позивачу усунути встановлені при поданні позовної заяви недоліки протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Копію ухвали доставлено позивачу в електронний кабінет 12.02.2024, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

15.02.2024 від позивача надійшла заява про усунення недоліків з доказами на виконання вимог суду.

Ухвалою суду від 20.02.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, присвоєно справі номер провадження 33/26/24, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 19.03.2024 об 11 год. 00 хв.

Ухвалу суду доставлено до електронного кабінету позивача 20.02.2024, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Також ухвалу суду розміщено до відома відповідача на сайті Господарського суду Запорізької області, що підтверджується роздруківкою з даного сайту.

Відповідач отримав копію ухвали суду про відкриття провадження у справі 23.02.2024 та 27.02.2024 (за двома адресами), що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

13.03.2024 від відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з зайнятістю представника відповідача в іншому судовому засіданні.

В судовому засіданні 19.03.2024 був присутній представник позивача, здійснювалося фіксування судового процесу технічними засобами програмно-апаратним комплексом Акорд.

Суд оголосив про надходження від відповідача клопотання про відкладення судового засідання.

Представник позивача вирішення даного клопотання залишив на розсуд суду.

У зв`язку з поважністю причин першої неявки відповідача в судове засідання, з метою дотримання принципу рівності сторін та процесуальних прав усіх учасників справи, суд задовольнив клопотання відповідача, ухвалою суду від 19.03.2024 відкладено підготовче засідання на 16.04.2024 о 12 год. 30 хв., запропоновано позивачу надати письмове обґрунтування підсудності цього спору господарському суду (за ст.20 ГПК України) із наданням відповідних доказів.

Ухвалу суду доставлено до електронного кабінету позивача 21.03.2024 та до електронного кабінету представника відповідача 25.03.2024, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

Також ухвалу суду доставлено до електронної скриньки позивача 25.03.2024, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

21.03.2024 від позивача надійшли додаткові пояснення на виконання ухвали суду, в яких позивач посилався на те, що відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер :04:033:0230 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Байрачна, 7 (Витяг НВ-024), вид цільового призначення земельної ділянки 11.02 Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості. Об`єкти нерухомості, що на ній розташовані, належать відповідачу на праві власності і можуть використовуватись лише в господарській діяльності. З огляду на це позивач вважає, що відповідач користується зазначеною земельною ділянкою у господарській діяльності, а отже правовідносини, що склалися між сторонами, мають суто господарський характер.

16.04.2024 від відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з зайнятістю представника відповідача в іншому судовому засіданні.

В судовому засіданні 16.04.2024 був присутній представник позивача, здійснювалося фіксування судового процесу технічними засобами програмно-апаратним комплексом «Акорд».

Суд повідомив про надходження від відповідача клопотання про відкладення судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 16.04.2024 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 22.05.2024, відкладено підготовче засідання на 21.05.2024 о 10 год. 30 хв., запропоновано відповідачу надати суду письмові пояснення щодо підсудності спору у справі №908/257/24 суду господарської юрисдикції (з огляду на зміст ст. ст. 4, 20, 45 Господарського процесуального кодексу України).

Ухвалу суду доставлено до електронних кабінетів позивача та представника відповідача 19.04.2024, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

15.05.2024 від відповідача надійшли пояснення у справі, згідно з якими відповідач просить закрити провадження у справі, оскільки спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства. ОСОБА_1 не є суб`єктом господарювання, не зареєстрована фізичною особою-підприємцем, господарську діяльність не здійснює, нерухоме майно в господарських цілях не використовує, договорів оренди не укладала.

В судовому засіданні 21.05.2024 був присутній представник позивача, здійснювалося фіксування судового процесу технічними засобами програмно-апаратним комплексом Акорд.

Розглянувши матеріали справи, суд ухвалив закрити провадження у справі, виходячи з такого.

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-024 від 13.02.2024 Запорізька міська рада (позивач) є власником земельної ділянки з кадастровим номером :04:033:0230 площею 0,3327 га, місце розташування: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Байрачна, 7, вид цільового призначення: 11.02 Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості.

ОСОБА_1 (відповідач) є власником об`єктів нерухомості, які знаходяться за вказаною адресою (Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Байрачна, 7): цех №1 інв. №1250, літ. В, будівля кожгалантерейного цеху №1 інв.1293, літ. Ж, туалет інв. №1250, літ. Г, прохідна інв. №1293 літ. Е, паркан №4, ворота №5, замощення І, ІІ, ІІІ, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 362224062 від 17.01.2024.

Договір оренди земельної ділянки між сторонами не укладався, що учасниками справи не заперечується.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

У ст. 124 Конституції України передбачено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно з ч. 1 ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного. Правила визначення юрисдикційності відповідної справи встановлені процесуальними законами, якими регламентована предметна та суб`єктна юрисдикція судів. Щодо господарських та цивільних судів - це норми ст. 20 ГПК України та ст. 19 ЦПК України.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною 1 ст. 45 ГПК України передбачено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу.

Випадки, коли справи у спорах, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, підвідомчі господарському суду, визначені у ст. 20 ГПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

У ч.1 ст. 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

При вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду подібних справ визначальним є характер правовідносин, з яких виник спір. Суб`єктний склад спірних правовідносин є формальним критерієм, який має бути оцінений належним судом.

Отже, при визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із прав та/або інтересів, за захистом яких звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, їх змісту та правової природи.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах: від 07 серпня 2019 року у справі № 646/6644/17 (провадження № 14-352цс19), від 09 листопада 2021 року у справі 3 542/1403/17 (провадження № 14-106цс21), від 23 листопада 2021 року у справі №175/1571/15 (провадження № 14-51цс21), від 23 листопада 2021 року у справі №641/5523/19 (провадження № 14-178цс20).

Людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою (ст. 24 ЦК України).

Відповідно до ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. За правилами частин другої та четвертої цієї статті цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті.

Статтею 26 ЦК України передбачено, що всі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

Кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (ст. 42 Конституції України). Це право закріплено й у ст. 50 ЦК України, відповідно до якої право на здійснення підприємницької діяльності, не забороненої законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відтак підприємець - це юридичний статус фізичної особи, який засвідчує право цієї особи на заняття самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності (ч. 1 ст. 320 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ГК України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Згідно із ч. 1 ст. 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом (ч. 2 ст. 50 ЦК України).

Частиною 3 ст. 128 ГК України визначено, що громадянин може здійснювати підприємницьку діяльність безпосередньо як підприємець або через приватне підприємство, що ним створюється.

Як встановлено судом, спірні правовідносини між сторонами виникли щодо стягнення з відповідача доходу, отриманого від безпідставно набутого майна, в розмірі 309281,19 грн. від використання земельної ділянки комунальної форми власності, кадастровий номер :04:033:0230, площею 0,3327 га, за адресою: вул. Байрачна, буд. 7, м. Запоріжжя, без укладання договору оренди земельної ділянки за період з 01.01.2021 по 31.12.2023.

Доказів здійснення відповідачем господарської діяльності з використанням цієї земельної ділянки позивач не надав. У судовому засіданні представник позивача зазначив, що докази ведення відповідачем господарської діяльності відсутні.

За приписами ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

Суд констатує, що позивачем не доведено, а матеріали справи не містять як доказів наявності у відповідача статусу фізичної особи-підприємця у визначений в позові період, так і доказів використання останнім об`єктів нерухомого майна, що знаходяться на спірній земельній ділянці, у господарській діяльності на час звернення позивача із позовом у цій справі, в той час як відповідно до ст. 20 ГПК України до юрисдикції господарських судів відносяться справи у спорах, що виникають саме у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

Сама по собі наявність у відповідача майна не свідчить про його використання в господарській діяльності.

Таким чином, оскільки фактично спір виник з приводу користування відповідачем земельною ділянкою шляхом розміщення на ній належного відповідачу майна, відповідач є фізичною особою, яка не є фізичною особою-підприємцем, докази здійснення відповідачем господарської діяльності та використання належного йому майна з цією метою відсутні, цей спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, суд ухвалив закрити провадження у справі №908/257/24 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України, оскільки спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Згідно з ч. 2 ст. 231 ГПК України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції загальних судів відповідно до ст. 19 ЦПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

За приписами п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом).

При зверненні до суду з позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 4639,22 грн. платіжною інструкцією №78 від 29.01.2024. За даними бази даних «Діловодство спеціалізованого суду» наявне підтвердження про зарахування судового збору в сумі 4639,22 грн., сплаченого вказаною платіжною інструкцією, до Державного бюджету України.

Враховуючи викладене, позивач має право на повернення з Державного бюджету України сплаченого судового збору в сумі 4639,22 грн. в разі звернення до суду з відповідним клопотанням.

Керуючись ст.ст. 231, 234, 235, 255, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі № 908/257/24.

Ухвала суду набрала законної сили з моменту її проголошення 21.05.2024 та може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду. Повний текст ухвали підписано 27.05.2024.

Суддя М.В. Мірошниченко