ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 рокуСправа № 912/962/24

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Глушкова М.С., розглянувши у відкритому судовому засідання за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Олександрійської міської ради Кіровоградської області (пр. Соборний, 59, м. Олександрія, Кіровоградської області, 28000)

до Фізичної особи-підприємця Тарнавського Олександра Петровича ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 14 696,63 грн,

секретар судового засідання - Коваленко Т.А.

представники сторін:

від позивача - Скляр Ю.А., самопредставництво, довіреність №134/12/23/1 від 28.12.23,

від відповідача - участі не брав,

у судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення,

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Олександрійської міської ради Кіровоградської області до Фізичної особи-підприємця Тарнавського Олександра Петровича про стягнення 14 696,63 грн безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати з покладенням на відповідача судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог Олександрійська міська рада зазначила, що у зв`язку із не укладенням договору оренди земельної ділянки, на якій знаходиться нерухоме майно, що належить відповідачу, з Фізичної особи - підприємця Тарнавського Олександра Петровича підлягає стягненню заборгованість за користування земельною ділянкою.

Ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 22.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено справу розглядати у порядку спрощеного позовного провадження, судовий розгляд призначено на 21.05.2024.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги повністю

Представник відповідача участі в судовому засіданні не брав.

Судом вчинені всі належні дії для повідомлення відповідача про призначене судове засідання ухвала про відкриття провадження у справі від 22.04.2024 направлена на адресу місцезнаходження відповідача, яка також є офіційною адресою його місцезнаходження згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а саме: АДРЕСА_1 .

Зазначена ухвала направлена рекомендованим листом з повідомленням з позначкою "Судова повістка".

Органом поштового зв`язку повернуто на адресу суду конверти з вкладенням (ухвали по справі) з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Згідно з ч. 7 ст. 120, п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місце проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до п. 99-2 постанови КМУ від 05.03.2009 № 270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку", рекомендовані поштові відправлення з позначкою "Судова повістка", адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання пошти, під розпис. У разі відсутності адресата за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку робить позначку "адресат відсутній за вказаною адресою", яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до п.41 Доповіді, схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні (Венеція, 25- 26 березня 2011 року), "Верховенство права" одним з обов`язкових елементів поняття "верховенство права" є юридична визначеність.

Згідно з п.46 даної Доповіді:

"Юридична визначеність вимагає, щоб юридичні норми були чіткими і точними та спрямованими на забезпечення того, щоб ситуації та правовідносини залишались передбачуваними. Зворотна дія [юридичних норм] також суперечить принципові юридичної визначеності, принаймні у кримінальному праві (ст. 7 ЄКПЛ), позаяк суб`єкти права повинні знати наслідки своєї поведінки; але це також стосується і цивільного та адміністративного права - тієї мірою, що негативно впливає на права та законні інтереси [особи]. На додаток, юридична визначеність вимагає дотримання принципу judicata. Остаточні рішення судів національної системи не повинні бути предметом оскарження. Юридична визначеність також вимагає, щоб остаточні рішення судів були виконані. У приватних спорах виконання остаточних судових рішень може потребувати допомоги з боку державних органів, аби уникнути будь-якого ризику "приватного правосуддя", що є несумісним з верховенством права. Системи, де існує можливість скасовувати остаточні рішення, не базуючись при цьому на безспірних підставах публічного інтересу, та які допускають невизначеність у часі, несумісні з принципом юридичної визначеності.

Поряд з цим, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Отже, з метою не затягування розгляду справи та не порушення права позивача на справедливий розгляд справи у продовж розумного строку, суд дійшов висновку, що неотримання ухвал суду у даній справі відповідачем та повернення їх до суду з відповідною відміткою є наслідком діяння (бездіяльності) відповідача щодо їх належного отримання, тобто його власною волею.

Господарський суд бере до уваги, що відповідач мав можливість отримати інформацію по справі, що розглядається, на сторінці Господарського суду Кіровоградської області на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою: http://kr.arbitr.gov.ua, а також у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

З огляду на наведене, відповідач вважається повідомленим про призначене судове засідання належним чином і причини неявки представника відповідача у засідання судом не визнаються поважними.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відзив на позов відповідач не подав.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

У судовому засіданні 21.05.2024 досліджено докази у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив таке.

Згідно з Інформаційною довідкою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.04.2024 № 373188663, на підставі договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації - окремого майна - станції технічного обслуговування автомобілів від 05.05.2023, серія та номер: 456, посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Чернишовим С.С., Тарнавський Олександр Петрович є власником об`єкта нерухомого майна, а саме: станції технічного обслуговування автомобілів, що розташованої за адресою: м. Олександрія, вул. Толбухіна, 12а (а.с. 13-14).

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06.09.2012 № 5245-VІ, який набрав чинності з 1 січня 2013 року визнано таким, що втратив чинність, Закон України "Про розмежування земель державної та комунальної власності" та з дня набрання чинності цим Законом землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються: а) земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади; які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій; б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах "а" і "б" пункту 4 цього розділу.

Приписами ч. 1, 3, 4, 9 ст. 79-1 Земельного кодексу України визначено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру; сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера; земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Як вбачається з Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 19.09.2023 № НВ-023, 17.03.2011 проведено державну реєстрацію земельної ділянки, загальною площею 0,2540 га, кадастровий номер :09:496:0001, місце розташування - м. Олександрія, вул. Толбухіна. 12а (а.с. 18-19 об).

Тобто, земельна ділянка з кадастровим номером :09:496:0001, загальною площею 0,2540 га по вул. Толбухіна, 12а в м. Олександрія, форма власності комунальна, власник - Олександрійська міська рада, є сформованою як об`єкт цивільних прав з 17.03.2011.

Таким чином, з моменту набуття права власності і по даний час ОСОБА_1 , який є власником об`єкта нерухомого майна (станції технічного обслуговування автомобілів) за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Толбухіна, 12а, використовує земельну ділянку площею 0,2540 га, кадастровий номер :09:496:0001, що належить до земель комунальної власності Олександрійської територіальної громади особі Олександрійської міської ради, однак, відповідач належним чином не оформив право користування земельною ділянкою на якій перебувають зазначені будівлі та споруди та не уклав з Олександрійською міською радою відповідного договору оренди.

Таким чином, з моменту набуття права власності і по даний час, відповідач, будучи фактичним користувачем земельної ділянки, кадастровий номер :09:496:0001, загальною площею 0,2540 га, користується вказаною земельною ділянкою без передбаченого чинним законодавством договору оренди земельної ділянки, та, відмовляючись у досудовому порядку укласти відповідний договір оренди земельної ділянки, не сплачує передбачену чинним законодавством плату за користування земельною ділянкою, внаслідок чого порушує права власника в особі Олександрійської міської ради щодо отримання орендної плати за користування земельною ділянкою.

Статтею 206 Земельного Кодексу України (далі - ЗК України) та ст. 288 Податкового Кодексу України (далі - ПК України) визначено, що використання землі в Україні є платним Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. З огляду на те, що відповідач не вчинив дій, спрямованих на оформлення права власності або права на постійне землекористування вказаною ділянкою, а тому, не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку. Отже, єдиною можливою формою здійснення плати за землю для відповідача як землекористувача є орендна плата (ст. 14.1.72, 14.1.73 ПК України) (аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 12.04.2017 по справі № 922/5468/14 та від 07.07.2020 по справі № 922/3208/19).

09.06.2023 Олександрійська міська рада звернулась до відповідача з листом № 183/10/06/1 з приводу того, що Відповідач на даний час користується земельною ділянкою з кадастровим номером :09:496:0001, загальною площею 0,2540 га під нерухомим майном (станцією технічного обслуговування автомобілів) по АДРЕСА_2 (відповідно до договору купівлі-продажу від 05.05.2023 №456 ) та запропонувала в місячний термін звернутися із заявою про зміну цільового призначення земельної ділянки та надання в оренду спірної земельної ділянки.

20.09.2023 Олександрійська міська рада звернулась до відповідача з листом № 258/10/06/2 та запропонувала укласти договір оренди земельної ділянки. Олександрійська міська рада повідомила відповідача про те, що надалі буде звертатися до суду для захисту своїх прав та законних інтересів у разі, якщо відповідач не вживатиме заходів щодо укладення договору оренди земельної ділянки по АДРЕСА_2 , загальною площею 0,2540 га з кадастровим номером :09:496:0001.

Позивач зазначає, що відповіді на вище вказані листи Олександрійська міська рада не отримала, будь-яких дій, направлених на укладання договору оренди земельної ділянки по АДРЕСА_2 , загальною площею 0,2540 га з кадастровим номером :09:496:0001, відповідач не вчиняє, що фактично свідчить про свідоме ухилення відповідача від оформлення права користування земельною ділянкою.

Розглядаючи спір по суті, господарський суд враховує таке.

Земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Нормами ст. 13, 14 Конституції України визначено, земля, її надра, атмосфера, повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади. Земля є основним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що до виключної компетенції міських рад віднесено вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ст. 2 ЗК України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Суб`єктами права на землі комунальної власності, згідно зі ст. 80 ЗК України, є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою, чи ні.

Відповідно до ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Статтею 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Статтею 125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту реєстрації цих прав.

Як встановлено судом, з 06.05.2023 відповідач належним чином не оформив право користування земельною ділянкою за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Толбухіна, буд. 12а, на якій перебуває станція технічного обслуговування автомобілів, яка є власністю останнього, та не уклав з Олександрійською міською радою відповідного договору оренди.

Даної обставини відповідач у справі не заперечив.

Відповідно до положень ст. 206 ЗК України та ст. 288 ПК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підп. 14.1.72, 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

З наведеного вбачається, що чинним законодавством розмежовано поняття "земельний податок" і "орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності".

Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (правовий висновок сформульований Верховним Судом України у постанові від 2 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15).

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень глави 83 ЦК України (правовий висновок сформульований Верховним Судом України у постанові від 2 жовтня 2013 року у справі № 6-88цс13).

За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені і яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Проте, враховуючи приписи ч. 2 ст. 120 ЗК України, не є правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій ці будинок, будівля, споруда розташовані.

До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі 629/4628/16-ц. від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17. від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17. постановах Верховного Суду від 14.01.2019 у справі № 912/1188/17. від 21.01.2019 у справі №902/794/17. від 04.02.2019 у справі № 922/3409/17. від 12.03.2019 у справі 916/2948/17. від 09.04.2019 у справі № 922/652/18.

З аналізу змісту норм ст. 1212-1214 ЦК України, абз. 4 ч. 1 ст. 144, абз. 5 ч. 1 ст. 174 ГК України випливає, що зобов`язання з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (кондикційне зобов`язання) виникає за одночасної наявності трьох умов: 1) відбувається набуття чи збереження майна; 2) правові підстави для набуття чи збереження майна відсутні; 3) набуття чи збереження здійснюється за рахунок іншої особи.

Також, суд приймає такі доводи позивача.

Відповідач зберіг майно - кошти у вигляді орендної плати, що нараховується за володіння і користування земельною ділянкою з кадастровим номером :09:496:0001, загальною площею 0,2540 га по АДРЕСА_2 . Збереження (заощадження) такого майна почалося безвідносно до волі сторін в результаті правомірних дій відповідача з моменту набуття останнім права власності на будівлі та споруди, розташовані за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Толбухіна, буд. 12а.

Це є проявом правової природи нерухомого майна. Набуті відповідачем будівлі та споруди (станція технічного обслуговування автомобілів) будучи, згідно зі ст. 181 ЦК України нерухомим майном (об`єктом, розташованим на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення) є органічно і нерозривно пов`язаною з цією земельною ділянкою. Тому передача відповідачеві права власності на будівлі та споруди автоматично призвела до фактичного набуття відповідачем і майнових прав володіння і користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці будівлі та споруди.

Відсутність договору оренди земельної ділянки має фактичним наслідком набуття відповідачем володіння і користування чужою земельною ділянкою без відповідної грошової компенсації. В результаті відбулося збереження (заощадження) відповідачем належних до сплати за таке володіння і користування коштів у вигляді орендної плати.

Правові підстави для набуття чи збереження майна відсутні. Передача прав володіння і користування земельною ділянкою згідно зі ст. 206 ЗК України, п.п.14.1.136 п. 14.1. ст. 14 ПК України здійснюється за плату, що має вноситися на користь позивача на підставі договору оренди земельної ділянки. Правові підстави для одержання відповідачем прав володіння і користування земельною ділянкою безоплатно відсутні. Так само відсутні правові підстави для не нарахування, несплати орендної плати за землю тощо.

Відповідач зберіг майно саме за рахунок позивача. Земельна ділянка з кадастровим номером :09:496:0001, загальною площею 0,2540 га по АДРЕСА_2 , на якій розташований належний відповідачу об`єкт нерухомості, належить до земель комунальної власності Олександрійської територіальної громади в особі Олександрійської міської ради. Згідно зі ст. 206 ЗК України, п.п.14.1.136 п.14.1. ст.14 ПК України власником майна фактично збереженого відповідачем (коштів у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою) також є Олександрійська територіальна громада в особі Олександрійської міської ради.

Таким чином, збереження (заощадження) відповідачем коштів у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою призвело до збільшення (накопичення) цих коштів у відповідача за рахунок їх неодержання позивачем.

Незалежно від наявності вини в поведінці відповідача, сам факт несплати відповідачем за користування земельною ділянкою, свідчить про втрату позивачем майна, яке у спірних правовідносинах підпадає під категорію "виправдане очікування", що є загальновизнаною, в тому числі, в практиці визначення Європейського суду з прав людини.

Податковим кодексом України визначено, що оренда плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (ст. 14.1.125, 14.1.136, 288.5 ПК України).

Розмір доходу відповідача у період з 06.05.2023 по 30.04.2024 розраховано Олександрійською міською радою як розмір плати за земельну ділянку комунальної власності у формі орендної плати за землю, який нараховується та сплачується за регульованою ціною, встановленою уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування.

Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки, зокрема комунальної власності. Крім того, за змістом абз. 1 п. 289.1 ПК України для визначення розміру орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про оцінку земель" технічна документація з бонітування ґрунтів та нормативної грошової оцінки земельних ділянок затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою.

Згідно зі ст. 20 Закону України "Про оцінку земель" дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 даного Закону витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру.

Згідно з Витягом із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 06.09.2023 № НВ-023, нормативно грошова оцінка земельної ділянки, загальною площею 0,2540 га, кадастровий номер :09:496:0001 становить 488 087,88 грн (а.с. 24).

Згідно з Витягом із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 08.04.2024 № НВ-024 нормативно грошова оцінка земельної ділянки, загальною площею 0,2540 га, кадастровий номер :09:496:0001 за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Толбухіна, 12а (на 2024 рік), становить 513 167,50 грн (а.с. 25 ).

Згідно з Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 19.09.2023 № НВ-023 земельна ділянка, загальною площею 0,2540 га, кадастровий номер :09:496:0001 по АДРЕСА_2 , цільове призначення: 03.14 "Для розміщення та постійної діяльності органів і підрозділів ДСНС" (а.с. 18 ).

Згідно з рішенням Олександрійської міської ради від 07.07.2021 року № 221 "Про місцеві податки і збори", яке введено в дію з 01.01.2022, в таблиці 5 "Ставки орендної плати за земельні ділянки комунальної форми власності і на території Олександрійської територіальної громади" визначено, що ставка податку (орендної плати) за земельні ділянки з цільовим призначенням 03.14 "Для розміщення та постійної діяльності органів ДСНС" встановлюється у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с. 26-34).

Згідно з рішенням Олександрійської міської ради від 12.05.2023 року № 609 "Про місцеві податки і збори", яке введено в дію з 01.01.2024, в таблиці 1.1 "Ставки орендної плати за земельні ділянки комунальної форми власності на території Олександрійської територіальної громади" визначено, що ставка податку (орендної плати) за земельні ділянки з цільовим призначенням 03.14 "Для розміщення на постійної діяльності органів і підрозділів ДСПС" встановлюється у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с. 36-39).

Позивачем наведено такий розрахунок безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати:

1) З 06.05.2023 по 31.05.2023: 488087,88 грн х 3% : 12 х 26/31 = 1 023,41 грн, де - 488087,88 грн нормативно грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :09:496:0001, загальною площею 0,2540 га по вул. Толбухіна. 12а в м. Олександрія, 3% - орендна ставка, 26/31- 26 (двадцять шість) календарних днів за які нараховувалася орендна плата;

2) З 01.06.2023 по 31.12.2023: 488087,88 грн х 3 % х 7/12 = 8 541,54 грн, де - 488087,88 грн нормативно грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :09:496:0001, загальною площею 0,2540 га по вул. Толбухіна, 12а в м. Олександрія, 3% - орендна ставка, 7/12 - 7 календарних місяців, за які нараховувалася орендна плата;

3) З 01.01.2024 по 30.04.2024: 513167,50 грн х 3 % х 4/12 = 5 131,68 грн, де - 513167,50 грн нормативно грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :09:496:0001, загальною площею 0,2540 га по вул. Толбухіна, 12а в м. Олександрія, 3% - орендна ставка, 4/12 - 4 календарних місяці, за які нараховувалася орендна плата.

Таким чином, розмір безпідставно збережених коштів Відповідачем у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :09:496:0001, загальною площею 0,2540 га по АДРЕСА_2 , за період з 06.05.2023 по 30.04.2024 становить 14 696,63 грн. (1 023,41 грн + 8 541,54 грн + 5 131,68 грн)

Перевіривши розрахунок позивача, суд дійшов висновку, що він є обґрунтованим та вірним.

Враховуючи вище наведене, господарський суд дійшов висновку про задоволення позову.

На підставі ст. 129 ГПК України судові витрати у справі покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 ГПК України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Тарнавського Олександра Петровича ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Олександрійської міської ради Кіровоградської області (28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, пр. Соборний, 59, ідентифікаційний код 33423535) безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у розмірі 14 696,63 грн, а також 3 028,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення надіслати позивачу через систему "Електронний суд" та відповідачу ( АДРЕСА_1 ).

Повне рішення складено 27.05.2024

Суддя М.С. Глушков