ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2024 р. Справа № 917/777/20(917/561/22)

Суддя Господарського суду Полтавської області Білоусов С.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Темпагробудінвест", проїзд 40-річчя ДАІ, буд. 1Г, м. Кременчук, Полтавська область, 39631

до Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", вул. В`ячеслава Чорновола, 22-А, м. Полтава, 36000

третя особа на стороні позивача Полтавська обласна державна адміністрація, 36014, м. Полтава, вул. Соборності, 45

про визнання права користування земельною ділянкою

в межах справи про банкрутство № 917/777/20

за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Променергобуд Україна", вул.Данила Щербаківського, 58, м.Київ, ідент. код 34014304

до Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", вул.Чорновола, 22а, м.Полтава, 36039, ідент. код 32017261

про відкриття провадження у справі про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Темпагробудінвест" звернулося з позовом до Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про визнання права користування земельною ділянкою площею 5,1741 га для обслуговування та експлуатації об`єкта нерухомого майна - відділення першого та другого дроблення, розташованого в межах земельної ділянки площею 13,1631 га, кадастровий номер :50:030:0182 за адресою: Полтавська область, м. Горішні Плавні, вулиця Будівельників, 41.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 11.07.2022 року матеріали справи № 917/561/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Темпагробудінвест" до Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про визнання права користування земельною ділянкою передано для розгляду в межах справи про банкрутство Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" № 917/777/20, яка розглядається Господарським судом Полтавської області.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 19.07.2022 року справу № 917/561/22 передано на розгляд судді Господарського суду Полтавської області Іванко Л.А. та призначено зазначеній справі № 917/777/20(917/561/22).

Ухвалою господарського суду від 22.07.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі № 917/777/20(917/561/22) за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Темпагробудінвест" до Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", за участі третьої особи Полтавської обласної державної адміністрації про визнання права користування земельною ділянкою, в межах справи № 917/777/20 про банкрутство Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України". Постановлено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження та зупинено провадження у справі 917/777/20(917/561/22) до повернення матеріалів справи № 917/777/20 про банкрутство ДП "Полтавський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" до Господарського суду Полтавської області.

04.08.2022 року від Полтавської обласної військової адміністрації до суду надійшли пояснення № 02.1-07/1150ю від 04.08.2022 року (вх. № 5289).

08.05.2023 року у зв`язку з закінченням апеляційного провадження матеріали справи № 917/777/20 про банкрутство ДП "Полтавський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" повернулися до Господарського суду Полтавської області з суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 18.05.2023 року поновлено провадження у справі № 917/777/20(917/561/22).

Однак, розпорядженням керівника апарату суду 31.05.2023 року № 76 на підставі п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи № 917/777/20 у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_1 у відставку.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.05.2023 року справу № 917/777/20 розподілено судді Білоусову С.М.

Ухвалою суду від 26.06.2023 року прийнято справу № 917/777/20 до свого провадження.

Вказана позовна заява відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 02.06.2023 року приєднана судді Білоусову С.М. до справи.

12.06.2023 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву № 01-10/200-2 від 09.06.2023 року (вх. № 7345), в якому він просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Згідно п. 2. статті 7 Кодексу України з питань банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Заяви (позовні заяви) учасників провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) або інших осіб у спорах, стороною в яких є боржник, розглядаються в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) за правилами спрощеного позовного провадження.

Враховуючи зазначене, суд ухвалою від 28.06.2023 року прийняв справу № 917/777/20(917/561/22) до свого провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

02.02.2024 року від Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" до суду надійшло клопотання № 01-10/21-1 (вх. № 1449) про зупинення провадження у справі № 917/777/20(917/561/22) до закінчення розслідування кримінального провадження № 0001290 від 19.08.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190. ч. 2 ст. 197-1 КК України, а саме щодо можливих шахрайських дій ТОВ "Темпагробудінвест" та самовільного зайняття земельної ділянки.

Суд ухвалою від 05.02.2024 року клопотання Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про зупинення провадження у справі № 917/777/20(917/561/22) задовольнив та зупинив провадження по справі до завершення кримінального провадження за № 0001290 від 19.08.2021 року.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 12.03.2024 року вищевказану ухвалу про зупинення провадження у справі від 05.02.2024 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду.

Ухвалою суду від 26.04.2024 року зобов`язано арбітражного керуючого Скрипника В.Л. надати до суду пояснення із зазначенням аргументів і міркувань на підтримку або заперечення проти позову. Крім того, сторонам надано можливість (за наявності) надати суду додаткові пояснення у зв`язку з скасуванням ухвали суду від 05.02.2024 про зупинення провадження у даній справі.

13.05.2024 року від Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" надійшли додаткові пояснення № 01-10/80-5 (вх. № 6585 від 13.05.2024), в яких останній зазначив, що підтримує позицію викладену в відзиві та просить суд в задоволенні позову відмовити.

Від арбітражного керуючого Скрипника В.Л. до суду надійшли пояснення (вх. № 6565 від 13.05.2024 року), у яких останній проти задоволення позову заперечує, так як вважає, що позивач не набув право власності саме на об`єкт нерухомого майна, а набув право власності лише на обладнання, що є рухомим майном.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 08.10.2020 року у власність Товариство з обмеженою відповідальністю "Темпагробудінвест" (далі за текстом - Позивач) перейшло нерухоме майно - відділення першого та другого дроблення, що знаходиться за адресою: вул. Будівельників, 41 в м. Горішні Плавні, Полтавської області (далі - Нерухоме майно). Реєстраційний номер об`єкта Нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав - 102.

Нерухоме майно ТОВ "ТЕМПАГРОБУДІНВЕСТ" розташоване на земельній ділянці державної власності площею 13,1631 га, кадастровий № :50:030:0182, яка перебуває в постійному користуванні ДОЧІРНЬОГО ПІДПРИЄМСТВА "ПОЛТАВСЬКИЙ ОБЛАВТОДОР" ВІДКРИТОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ДЕРЖАВНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "АВТОМОБІЛЬНІ ДОРОГИ УКРАЇНИ (далі за текстом - Відповідач) на підставі Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою від 04.07.2007 року серія ЯЯ №223236.

Реалізовуючи наміри оформити право користування земельною ділянкою Позивач листом від 14.06.2021 року звернувся до ДП "ПОЛТАВСЬКИЙ ОБЛАВТОДОР" ВАТ "ДАК АВТОМОБІЛЬНІ ДОРОГИ УКРАЇНИ", як землекористувача, з заявою про надання згоди на поділ цієї земельної ділянки на дві земельні ділянки: площею 5,1741 га, на якій розміщене Нерухоме майно ТОВ "ТЕМПАГРОБУДІНВЕСТ", та площею 7,9890 га.

Відповідач не надав згоду на поділ земельної ділянки державної форми власності к.н. :50:030:0182 (лист № 01-10/203-3 від 05.11.2021 року), що і стало підставою звернення ТОВ "ТЕМПАГРОБУДІНВЕСТ" до суду за захистом своїх прав.

При прийнятті рішення судом враховано наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 92 Земельного кодексу України (далі ЗК України), право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Відповідно до ч. 5 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі якщо на земельній ділянці державної, комунальної власності, на якій розміщений об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право оперативного управління, господарського відання на який переходить від однієї особи до іншої, розміщений інший об`єкт нерухомого майна, набувач права оперативного управління, господарського відання має право вимагати від органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, що здійснює розпорядження земельною ділянкою, а також попереднього землекористувача поділу земельної ділянки із виділенням частини земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт і яка необхідна для його обслуговування, в окрему земельну ділянку та передачі її йому у постійне користування (крім випадків, коли набувач права оперативного управління, господарського відання на такий об`єкт не може набувати земельну ділянку у постійне користування).

Відповідно до ч. 10 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок (крім багатоквартирного), розміщений на землях державної або комунальної власності, що перебувають у користуванні іншої особи, та необхідності поділу земельної ділянки, площа земельної ділянки, що формується, не може бути меншою, ніж максимальний розмір земельних ділянок відповідного цільового призначення, визначених статтею 121 цього Кодексу (крім випадків, якщо формування земельної ділянки в такому розмірі є неможливим або не відповідає нормам законодавства).

Реалізовуючи наміри оформити право користування земельною ділянкою Позивач листом від 14.06.2021 року звернувся до ДП "ПОЛТАВСЬКИЙ ОБЛАВТОДОР" ВАТ "ДАК АВТОМОБІЛЬНІ ДОРОГИ УКРАЇНИ", як землекористувача, з заявою про надання згоди на поділ цієї земельної ділянки на дві земельні ділянки: площею 5,1741 га, на якій розміщене Нерухоме майно ТОВ "ТЕМПАГРОБУДІНВЕСТ", та площею 7,9890 га.

Відповідач не надав згоду на поділ земельної ділянки державної форми власності к.н. :50:030:0182, мотивуючи це тим, що Позивач ніби-то набув у власність рухоме майно (лист № 01-10/203-3 від 05.11.2021 року).

При цьому, відповідно до договору купівлі-продажу від 08.10.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Веселовським А.Г., а також Акту прийому-передачі майна від 08.10.2020 року, у власність ТОВ "ТЕМПАГРОБУДІНВЕСТ" перейшло нерухоме майно - відділення першого та другого дроблення, що знаходиться за адресою: вул. Будівельників, 41 в м. Горішні Плавні, Полтавської області. Реєстраційний номер об`єкта Нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав - 102. Факт належності даного майна до нерухомого підтверджується також технічним паспортом на об`єкт та висновком судового експерта Маківського М.В. №11- 22 за результатами проведення земельно-технічного дослідження земельної ділянки від 03 березня 2022 року.

Розпорядженням Полтавської облдержадміністрації було надано ТОВ "Підприємство "Захист прав інвалідів" (попередньому власнику нерухомого майна) згоду на розробку технічної документації на поділ земельної ділянки державної форми власності к.н. :50:030:0182 площею 13,1631 га., розташованої за адресою: м. Горішні Плавні, вул. Будівельників, 41. Для цього, відповідно до вимог чинного законодавства, необхідно здійснити поділ земельної ділянки державної власності, площею 13,1631 га, кадастровий №:50:030:0182.

За приписами ч. 1, 2 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Згідно із ч. 1-4, 6, 1, 9, 10 ст. 791 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Поділ, об`єднання земельної ділянки, що перебуває у користуванні, здійснюється за згодою землекористувача, заставодержателя. Справжність підпису на такій згоді засвідчується нотаріально.

У разі поділу земельної ділянки, об 'єднання земельних ділянок сформовані земельні ділянки зберігають своє цільове призначення. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Відповідно до абз. 1 ст. 56 ЗУ "Про землеустрій" технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок розробляється за рішенням власників земельних ділянок за згодою заставодержателів, користувачів земельних ділянок.

На підставі вищевикладеного, з метою подальшого звернення до Полтавської облдержадміністрації з заявою про отримання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 13,1631 га, «кадастровий №:50:030:0182, позивач прохав відповідача, як землекористувача, надати ТОВ "ТЕМПАГРОБУДІНВЕСТ" передбачену законодавством згоду на поділ цієї земельної ділянки на дві земельні ділянки: площею 5,1741 га, на якій розміщене Нерухоме майно саме ТОВ "ТЕМПАГРОБУДІНВЕСТ", та площею 7,9890 га, на якій розміщене нерухоме майно ДП "ПОЛТАВСЬКИЙ ОБЛАВТОДОР" ВАТ "ДАК "АВТОМОБІЛЬНІ ДОРОГИ УКРАЇНИ".

Згідно з висновком судового експерта Маківського М.В. № 11-22 за результатами проведення земельно-технічного дослідження земельної ділянки від 03 березня 2022 року: «технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів встановити порядок користування земельною ділянкою кадастровий номер :50:030:0182 площею 13, 1631 га, розташованою в м. Горішні Плавні Полтавської області по вул. Будівельників, 41 на дві земельні ділянки з урахуванням пропорцій розташованих на ній об`єктів нерухомого майна, належного ТОВ "ТЕМПАГРОБУДІНВЕТ" та ДП "Полтавський облавтодор" ВАТ ДАК "Укравтодор" до загальної площі земельної ділянки та можливості експлуатації та обслуговування будівель та споруд мається.

В дослідницькій частині та в додатку № 1 до даного висновку експерта запропоновано варіант порядку користування земельною ділянкою кадастровий номер :50:030:0182 площею 13, 1631 га, розташованою в АДРЕСА_1 між ТОВ "ТЕМПАГРОБУДІНВЕТ" та ДП "Полтавський облавтодор" ВАТ ДАК "Укравтодор" з урахуванням пропорцій розташованих на ній об`єктів нерухомого майна та із зазначенням координат точок повороту меж земельної ділянки.

Набуття у визначеному законом порядку права приватної власності на будівлю або споруду, створює правові підстави для переходу права на земельну ділянку до власника об`єкта нерухомості, що розташований на ній, у розмірі відповідно до положень статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України на підставі правочину з придбання майна, відповідно до принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди.

Частиною першою статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина друга статті 120 ЗК України).

Положення частини другої статті 120 ЗК України та частини першої статті 377 ЦК України закріплюють принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За приписами зазначених норм, визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на відповідні житловий будинок, будівлю чи споруду.

Тобто, перехід права на земельну ділянку до нового набувача нерухомого майна відбувається в силу прямого припису закону, незалежно від волі органу, який уповноважений розпоряджатися земельною ділянкою (пункт 7.42 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16).

З моменту переходу права власності на розташоване на земельній ділянці нерухоме майно до нового власника у правовідносинах користування земельною ділянкою, на якій знаходиться це майно, відбувається фактична заміна землекористувача: права й обов`язки землекористувача переходять до нового власника відповідного нерухомого майна.

Згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди (зміст якого розкривається, зокрема, у статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України) особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття (пункт 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 713/1817/16-ц).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2018 року у справі № 910/18560/16 викладено висновки про те, що "щодо застосування і трактування норм права у правовідносинах стосовно: 1) переходу права на земельну ділянку у зв`язку з набуттям іншими особами права власності на частину будівель військового майна в контексті положень статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України; 2) визначення розміру таких земельних ділянок; 3) процедури автоматичного переходу права користування земельною ділянкою до власника об`єкта нерухомості, розташованої на ній, чи необхідності отримання відмови Кабінету Міністрів України від указаних земель з метою реалізації такого права; 4) процедури розпорядження земельними ділянками, які мають правовий режим земель оборони, у разі встановлення обставин неправомірного набуття іншими особами такої земельної ділянки; 5) визначення особи, на користь якої повинна витребовуватися спірна земельна ділянка, - Велика Палата Верховного Суду дійшла таких висновків. Земельні відносини, які формуються з приводу переходу земельних прав при набутті майнових прав на об`єкти нерухомості, розташовані на конкретній земельній ділянці, регламентуються нормами ЗК України, які є спеціальними відносно до цивільно-правових норм, які є загальними.

Отже, чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства. Враховуючи, що перехід права на будівлю і споруду є однією із законних підстав виникнення прав на землю в набувача об`єкта нерухомості, то можливість реалізації ним таких прав не може залежати від того, чи додержав попередній землекористувач процедур й порядку припинення землекористування, подавши заяву про відмову від права постійного користування, позаяк юридичними підставами для такого переходу виступають закон, договір, рішення суду, інші обставини, що мають юридичне значення. Наведені вище земельно-правові та цивільно-правові норми встановлюють, що перехід майнових прав до іншої особи тягне за собою перехід до неї і земельних прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований об`єкт нерухомості, та частини земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування.

Щодо вибору способу захисту цивільних прав суд зазначає, що за змістом частини третьої статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Таким чином, суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного правам чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-186гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18) та від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18).

Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

Верховний Суд в Постанові від 17 лютого 2021 року справа № 757/2524/16-ц дійшов висновку, що належним способом захисту в аналогічних правовідносинах є задоволення вимоги позивача про визнання за ним права користування земельною ділянкою для обслуговування та експлуатації об`єкта нерухомого майна, що надає Позивачу право самостійно звернутися із заявою про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення у користування земельної ділянки відповідно до державних будівельних та санітарних норм і правил (статті 123, 124 ЗК України), що є необхідною для обслуговування та експлуатації належного йому об`єкта нерухомого майна.

Враховуючи вищевикладене, на підставі наданих позивачем доказів, суд приходить до висновку, що ТОВ "ТЕМПАГРОБУДІНВЕТ" правомірно звернулося за захистом своїх прав з вимогою про визнання права користування земельною ділянкою площею 5,1741 га для обслуговування та експлуатації об`єкта нерухомого майна - відділення першого та другого дроблення, розташованого в межах земельної ділянки площею 13,1631 га, кадастровий номер :50:030:0182 за адресою: Полтавська область, м. Горішні Плавні, вулиця Будівельників, 41.

При цьому, суд не приймає твердження відповідача та ліквідатора, що позивач набув право власності лише на обладнання, що є рухомим майном, а не на об`єкт нерухомого майна за адресою: Полтавська область, м. Горішні Плавні, вулиця Будівельників, 41, оскільки, викладене не підтверджується належними доказами, а факт набуття права власності ТОВ "ТЕМПАГРОБУДІНВЕТ" на нерухоме майно не визнаний недійсним у встановленому законом порядку.

Згідно із п. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 року у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суд справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги судом задоволені повністю, суд приходить до висновку, що судовий збір у розмірі 2 481,00 грн. слід покласти на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 232-233, 237-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕМПАГРОБУДІНВЕСТ" право користування земельною ділянкою площею 5, 1741 га для обслуговування та експлуатації об`єкта нерухомого майна - відділення першого та другого дроблення, розташованого в межах земельної ділянки площею 13,1631 га, кадастровий № :50:030:0182 за адресою: Полтавська область, м. Горішні Плавні, вулиця Будівельників, 41.

3. Стягнути з Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", (вул. В`ячеслава Чорновола, 22-А, м. Полтава, 36000 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМПАГРОБУДІНВЕСТ" витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 481,00 грн.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

4. Копію рішення направити учасникам (сторонам) справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення складено та підписано 28.05.2024 року.

Суддя Білоусов С. М.