РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.05.2024Справа № 910/1039/24

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Літвінової М. Є.

за участю секретаря судового засідання: Лобок К. К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

За позовом Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Запорізькій області (69095, Запорізька обл., місто Запоріжжя, вулиця Українська, будинок 50)

до Акціонерного товариства «ДОЛСАР МЮХЕНДІСЛІК АНОНИМ ШИРКЕТИ» (DOLSAR MUHENDISLIK ANONIM SIRKETI) (Турецька Республіка), що діє через зареєстроване в Україні ПРЕДСТАВНИЦТВО «ДОЛСАР МЮХЕНДІСЛІК АНОНИМ ШИРКЕТИ» (03194, м. Київ, бульвар Кольцова, 14 Д, оф. 610)

про розірвання договору

Представники учасників справи:

Від позивача: Лянгасова Ю. А.;

Від відповідача: Івченко Д. Ю.

ОБСТАВНИ СПРАВИ:

Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Запорізькій області звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «ДОЛСАР МЮХЕНДІСЛІК АНОНИМ ШИРКЕТИ» (DOLSAR MUHENDISLIK ANONIM SIRKETI) (Турецька Республіка), що діє через зареєстроване в Україні ПРЕДСТАВНИЦТВО «ДОЛСАР МЮХЕНДІСЛІК АНОНИМ ШИРКЕТИ», про розірвання договору № 593-21 від 05.11.2021 на закупівлю робіт з технічного нагляд за будівництвом на об`єкті «Капітальний ремонт автомобільної дороги державного значення Т-08-05 Кам`янка - Дніпровська - Велика Білозерка - Веселе - /М-14/ на ділянці км 0+000 - км 19+617» (ДК 021:2015:71520000-9 - Послуги з нагляду за виконанням будівельних робіт).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.02.2024 позовну заяву Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Запорізькій області залишено без руху.

27.02.2024 засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» до суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.02.2024 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 25.03.2024.

04.03.2024 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшла заява про вступ у справу як представника.

04.03.2024 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

14.03.2024 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

25.03.2024 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про перенесення підготовчого засідання.

Представник позивача у підготовче засідання 25.03.2024 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про доставку процесуального документа до електронного кабінету особи.

Представник відповідача у підготовчому засіданні 25.03.2024 поклався на розсуд суду щодо розгляду клопотання представника позивача про перенесення підготовчого засідання.

Суд у підготовчому засіданні 25.03.2024 без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про задоволення клопотання представника позивача про перенесення підготовчого засідання, підготовче засідання відкладено на 15.04.2024.

28.03.2024 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшли додаткові письмові пояснення.

28.03.2024 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшли додаткові письмові пояснення.

08.04.2024 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшли додаткові письмові пояснення.

12.04.2024 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшли додаткові письмові пояснення.

12.04.2024 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшли додаткові письмові пояснення.

12.04.2024 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшли додаткові письмові пояснення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.04.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 24.04.2024.

16.04.2024 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.04.2024 задоволено клопотання представника позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду.

Представник позивача у судовому засіданні 24.04.2024 підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 24.04.2024 заперечив проти задоволення позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2024 оголошено перерву у судовому засіданні до 15.05.2024.

26.04.2024 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.05.2024 задоволено клопотання представника позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду.

У судовому засіданні 15.05.2024 представник позивача просив задовольнити позовні вимоги, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК України) рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем та відповідачем.

Згідно зі ст. 240 ГПК України у судовому засіданні 15.05.2024 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

05.11.2021 між Службою автомобільних доріг у Запорізькій області, яка відповідно до наказу Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України № Н-117 від 31.03.2023 перейменована на Службу відновлення та розвитку у Запорізькій області (далі - позивач), та акціонерним товариством «ДОЛСАР МЮХЕНДІСЛІК АНОНИМ ШИРКЕТИ», що діє через зареєстроване в Україні представництво «ДОЛСАР МЮХЕНДІСЛІК АНОНИМ ШИРКЕТИ» (далі - відповідач), укладено договір № 593-21 на закупівлю робіт з технічного нагляд за будівництвом на об`єкті «Капітальний ремонт автомобільної дороги державного значення Т-08-05 Кам`янка - Дніпровська - Велика Білозерка - Веселе - /М-14/ на ділянці км 0+000 - км 19+617, Запорізька область» (ДК 021:2015:71520000-9 - Послуги з нагляду за виконанням будівельних робіт, далі - Договір) за результатами проведеної процедури закупівлі UA-2021-08-04-007520-b.

Відповідно до п. п. 1.1, 3.1 Договору позивач доручає, а відповідач бере на себе зобов`язання виконання робіт з технічного нагляду за будівництвом на об`єкті «Капітальний ремонт автомобільної дороги державного значення Т-08-05 Кам`янка - Дніпровська - Велика Білозерка - Веселе - /М-14/ на ділянці км 0+000 - км 19+617 (ДК 021:2015:71520000-9 - Послуги з нагляду за виконанням будівельних робіт). Ціна цього Договору становить 5 225 000, 00 грн. з ПДВ.

Пунктом 5.1 Договору передбачено, що цей Договір набирає чинність з дати його підписання Сторонами та діє до 31 грудня 2022 р., але в будь-якому разі, до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за Договором.

Сторони Договору неодноразово вносили зміни до цього Договору, у тому числі в частині строку виконання послуг (надання послуг) та строку дії Договору.

Так, згідно з абз. 4 п. 4 додатку № 2 «Технічне завдання» до Договору строк виконання послуг (надання послуг) - з дати укладення Договору до 30 травня 2022 року.

Додатком № 3 «Календарний графік надання послуг» до Договору визначено строк надання послуги - 30.07.2021 р. - 01.05.2022 р.

Додатковою угодою № 3 ДУ/593-21 від 23.05.2022 до Договору внесені зміни до абз. 4 п. 4 додатку № 2 «Технічне завдання» до Договору та викладено у наступній редакції: «Строк виконання послуг (надання послуг) - з дати укладання договору до 30 вересня 2022 року», а також внесені зміни до додатку № 3 «Календарний графік надання послуг» до Договору і викладено у редакції, відповідно до якої строк надання послуги - 05.11.2021 р. - 30.09.2022 р.

Додатковою угодою № 7 ДУ/593-21 від 30.09.2022 до Договору внесені зміни до абз. 4 п. 4 додатку № 2 «Технічне завдання» до Договору та викладено у наступній редакції: «Строк виконання послуг (надання послуг) - з дати укладання договору до 31 грудня 2022 року», а також внесені зміни до додатку № 3 «Календарний графік виконання робіт» до Договору і викладено у редакції, відповідно до якої строк надання послуги - 30.07.2021 р. - 31.12.2022 р.

Додатковою угодою № 8 ДУ/593-21 від 22.12.2022 до Договору внесені зміни до абз. 4 п. 4 додатку № 2 «Технічне завдання» до Договору та викладено у наступній редакції: «Строк виконання послуг (надання послуг) - з дати укладання договору до 30 жовтня 2023 року», а також внесені зміни до додатку № 3 «Календарний графік виконання робіт» до Договору і викладено у редакції, відповідно до якої строк надання послуги - 30.07.2021 р. - 30.10.2023 р., та внесені зміни до п. 5.1 Договору, який викладено у наступній редакції: «5.1. Цей Договорі набирає чинності з дати його підписання Сторонами та діє до 30 жовтня 2023 р., але, будь-якому разі, до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за Договором.».

Додатковою угодою № 10 ДУ/593-21 від 25.10.2023 до Договору внесені зміни до абз. 4 п. 4 додатку № 2 «Технічне завдання» до Договору та викладено у наступній редакції: «Строк виконання послуг (надання послуг) - з дати укладання договору до 31 березня 2024 року», а також внесені зміни до додатку № 3 «Календарний графік виконання робіт» до Договору і викладено у редакції, відповідно до якої строк надання послуги - 30.07.2021 р. - 31.03.2024 р., та внесені зміни до п. 5.1 Договору, який викладено у наступній редакції: « 5.1. Цей Договорі набирає чинності з дати його підписання Сторонами та діє до 31 березня 2024 р., але, в будь-якому разі, до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за Договором.».

Додатковою угодою № 11 ДУ/593-21 від 12.03.2024 до Договору внесені зміни до абз. 4 п. 4 додатку № 2 «Технічне завдання» до Договору та викладено у наступній редакції: «Строк виконання послуг (надання послуг) - з дати укладання договору до 31 грудня 2024 року», а також внесені зміни до додатку № 3 «Календарний графік виконання робіт» до Договору і викладено у редакції, відповідно до якої строк надання Послуг - 30.07.2021 р. - 31.12.2024 р., та внесені зміни до п. 5.1 Договору, який викладено у наступній редакції: « 5.1. Цей Договорі набирає чинності з дати його підписання Сторонами та діє до 31 грудня 2024 р., але, в будь-якому разі, до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за Договором.».

Відповідачем до матеріалів справи долучено акт № 1 здачі-приймання виконаних робіт від 21.10.2022, відповідно до якого відповідач на виконання умов Договору виконав роботи (надав послуги) позивачу на загальну суму 233 434, 96 грн. з ПДВ.

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами моніторингу процедури закупівлі UA-2021-08-04-007520-b за предметом закупівлі: роботи з технічного нагляду за будівництвом на об`єкті «Капітальний ремонт автомобільної дороги державного значення Т-08-05 Кам`янка - Дніпровська -Велика Білозерка - Веселе - /М-14/ на ділянці км 0+000 км 19+617» (ДК 021:2015:71520000-9 - Послуги з нагляду за виконанням будівельних робіт) Державною аудиторською службою України було складено висновок від 18.08.2022. Відповідно до п. 2 розділу ІІ «Констатуюча частина» вказаного висновку за результатами аналізу питання повноти та своєчасності надання інформації та документів у випадках, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі» (далі - Закон), установлено порушення вимог частини п`ятої ст. 8 вказаного Закону. За результатами аналізу питання розгляду тендерної пропозиції DOLSAR MUHENDISLIK ANONIM SIRKETI установлено порушення абзацу п`ятого пункту 3 частини першої ст. 31 Закону. За результатами аналізу питання визначення предмета закупівлі, відображення закупівлі у річному плані, оприлюднення інформації про закупівлю, відповідності вимог тендерної документації вимогам Закону, розгляду тендерних пропозицій ТОВ «УТН», Консорціум «Інжинірингова компанія України», своєчасності укладання договору про закупівлі та його оприлюднення, відповідності умов договору умовам тендерної пропозиції переможця - порушень не установлено.

Згідно з п. 3 розділу ІІ «Констатуюча частина» висновку Державної аудиторської служби України від 18.08.2022 про результати моніторингу процедури закупівлі UA-2021-08-04-007520-b з огляду на встановлені порушення законодавства у сфері публічних закупівель, керуючись статтями 5 та 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в України» та статтею 8 Закону Державна аудиторська служба України зобов`язала здійснити заходи щодо усунення виявлених порушень шляхом припинення зобов`язань за договором, в тому числі із застосуванням відповідних наслідків недійсності/нікчемності договору та протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення висновку оприлюднити через електронну систему закупівель інформацію та/або документи, що свідчать про вжиття таких заходів.

Не погоджуючись з вказаним висновком Служба автомобільних доріг у Запорізькій області надіслала до Запорізького окружного адміністративного суду позовну заяву про визнання протиправним та скасування висновку Державної аудиторської служби України про результати моніторингу закупівлі відкритих торгів UA-2021-08-04-007520-b з предметом закупівлі: роботи з технічного нагляду за будівництвом на об`єкті «Капітальний ремонт автомобільної дороги державного значення Т-08-05 Кам`янка-Дніпровська Велика Білозерка Веселе - /М-14/ на ділянці км 0+000 км 19+617» (ДК 021:2015:71520000-9 Послуги з нагляду за виконанням будівельних робіт).

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 23.03.2023 у адміністративній справі № 280/5835/22 за позовом Служби автомобільних доріг у Запорізькій області до Державної аудиторської служби України про визнання протиправним та скасування висновку позовну заяву Служби автомобільних доріг у Запорізькій області задоволено частково, визнано протиправним та скасовано висновок Державної аудиторської служби України від 18.08.2022 про результати моніторингу процедури закупівлі UA-2021-08-04-007520-b, за предметом закупівлі: роботи з технічного нагляду за будівництвом на об`єкті «Капітальний ремонт автомобільної дороги державного значення Т-08-05 Кам`янка-Дніпровська Велика Білозерка Веселе -/М-14/ на ділянці км 0+000 км 19 +617» (ДК 021:2015:71520000-9 - Послуги з нагляду за виконанням будівельних робіт), в частині зобов`язання Служби автомобільних доріг у Запорізькій області усунути виявлені порушення шляхом припинення зобов`язання за договором, в тому числі із застосуванням відповідних наслідків недійсності/нікчемності договору, в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 18.10.2023 у адміністративній справі № 280/5835/22 апеляційну скаргу Державної аудиторської служби України залишено без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23.03.2023 - залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 27.12.2023 у справі № 280/5835/22 (адміністративне провадження № К/990/39221/23) касаційну скаргу Державної аудиторської служби України на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23.03.2023 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 18.10.2023 задоволено повністю. Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23.03.2023 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 18.10.2023 у цій справі скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову Служби автомобільних доріг у Запорізькій області до Державної аудиторської служби України про визнання протиправним та скасування висновку відмовлено повністю.

Листом № 28/19 від 03.01.2024 позивач звернувся до відповідача з пропозицією розглянути питання та висловити свою думку з приводу розірвання між сторонами укладеного Договору. В обґрунтування своєї пропозиції позивач послався на необхідність виконання ним висновку Державної аудиторської служби України від 18.08.2022 про результати моніторингу процедури закупівлі UA-2021-08-04-007520-b.

У листі № 28/19 від 03.01.2024 позивач зазначив, що за умовами Договору позивач має право розірвати цей Договір у разі невиконання або неналежного виконання відповідачем зобов`язань за цим Договором, тобто у позивача відсутні договірні підстави для розірвання вказаного Договору відповідно до визначених умов Договору.

Листом № 02-01/24 від 17.01.2024 відповідач повідомив позивачу, що будь-які правові підстави для дострокового розірвання Договору за ініціативою позивача відсутні, а щодо розірвання вказаного Договору за згодою сторін - заперечує.

Звертаючись з позовом до суду позивач зазначив, що зміст висновку Державної аудиторської служби України від 18.08.2022 про результати моніторингу процедури закупівлі UA-2021-08-04-007520-b, який є індивідуально-правовим актом та породжує права і обов`язки для позивача, полягає в тому, щоб здійснити заходи щодо усунення виявлених правопорушень в установленому законодавством порядку, зокрема, шляхом розірвання договору з дотриманням вимог законодавства. Відповідно до п. 2.4 Договору у разі невиконання або неналежного виконання відповідачем зобов`язань за цим Договором, позивач має право розірвати Договір в односторонньому порядку, письмово повідомивши його про це за 5 календарних днів до запланованої дати розірвання. Тобто, за умовами Договору позивач має право розірвати цей Договір у разі невиконання або неналежного виконання відповідачем зобов`язань за цим Договором. Одночасно розділом 8 Договору встановлено, що всі спори, пов`язані з виконанням Сторонами своїх обов`язків за цим Договором, вирішуються шляхом переговорів (п. 8.1 Договору). У випадку неможливості вирішення спірних питань шляхом переговорів, спір передається для вирішення до відповідного господарського суду, згідно з чинним законодавством (п. 8.2 Договору). Не виконання зобов`язання Державної аудиторської служби України, у здійсненні зазначених у висновку заходів, може призвести до негативних непрямих наслідків, таких як дисциплінарна відповідальність. Оскільки позивачем було вичерпано юридичні механізми позасудового врегулювання спірного питання, вказані обставини стали підставою для звернення позивача до господарського суду з позовною заявою про розірвання Договору на підставі висновку Державної аудиторської служби України від 18.08.2022 про результати моніторингу процедури закупівлі UA-2021-08-04-007520-b, ст. 651, ч. 1 ст. 652 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Відповідач подав відзив на позовну заяву, проти позову заперечував і зазначив, що відповідач належно виконував умови Договору, а тому підстави для дострокового розірвання Договору за ініціативою позивача на підставі п. п. 2.4, 10.13 Договору, ст. 651 ЦК України відсутні. Крім вказаного, висновок Державної аудиторської служби України від 18.08.2022 про результати моніторингу процедури закупівлі UA-2021-08-04-007520-b не може вважатися істотною зміною обставин у розумінні ст. 652 ЦК України та/або істотним порушенням відповідачем умов Договору у розумінні ст. 651 ЦК України і не може бути підставою для розірвання Договору, а також позивачем не доведено наявності усіх чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, та істотної зміни обставин, з яких позивач і відповідач виходили, укладаючи Договір, а тому правові підстави для застосування ст. 652 ЦК України до спірних правовідносин також відсутні.

Позивач подав відповідь на відзив та додаткові пояснення, у яких додатково зазначив, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває й на теперішній час. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 (із змінами відповідно до наказу № 79 від 22.03.2024) було затверджено перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових дій) або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні). У зв`язку з повномасштабною війною, розв`язаною Російською Федерацією проти України та українського народу, автомобільна дорога державного значення Т-08-05 Кам`янка - Дніпровська - Велика Білозерка - Веселе - /М-14/ на ділянці км 0+000 км 19+617 (Запорізька область, Василівський район) на теперішній час є такою, що знаходиться на окупованій території. Відповідно до п. 1.8 Договору джерелом фінансування є Державний бюджет України та відповідно до п. 10.13 Договору сторони зобов`язані за взаємною згодою розірвати Договір при настанні - недоцільності або не можливості фінансування робіт. Позивач вважає, що Договір на теперішній час є недоцільним та підлягає розірванню.

Відповідач подав додаткові пояснення, відповідно до яких орган владних повноважень у своєму висновку не конкретизував, яких саме заходів (судових або досудових) має вжити позивач, не визначив спосіб усунення виявлених під час моніторингу порушень, що свідчить про його нечіткість та невизначеність. Визначений спосіб усунення виявлених порушень (припинення зобов`язань за договором, в тому числі із застосуванням відповідних наслідків недійсності/нікчемності договору) не вирішує питання обґрунтованості та вмотивованості висновку як акту індивідуальної дії, оскільки, зокрема, главою 50 Цивільного кодексу України передбачено більше десяти способів припинення зобов`язання, серед яких, і припинення зобов`язання виконанням. Вимога контролюючого органу про усунення виявлених порушень законодавства повинна містити чіткі, конкретні і зрозумілі приписи на адресу підконтрольного суб`єкту, які є обов`язковими до виконання останнім, недотримання вказаних вимог спричинює юридичну невизначеність, що не є прийнятним. Усунення виявлених під час проведення моніторингу закупівлі недоліків в оформленні тендерної документації у запропонований у висновку спосіб може призвести до порушення прав та інтересів відповідача, а також мати негативні наслідки для ділової репутації як відповідача, так і позивача, що є непропорційним у співвідношенні з виявленими недоліками. Крім того, позивач у своїх додаткових поясненнях заявив про нові підстави для розірвання Договору - у зв`язку з недоцільністю (п. п. 1.8, 10.13 Договору), але не подав письмову заяву про зміну підстав позову відповідно до ч. 3 ст. 46 ГПК України і не надав належних та допустимих доказів недоцільності Договору або неможливості фінансування робіт.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Частинами 1 та 2 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України), відповідно до яких господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 173 ГК України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» договір про закупівлю - господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару. Договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим законом.

Частиною 7 ст. 179 ГК України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

З огляду на встановлений ст. 204 ЦК України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги Договір як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 ЦК України, ст. 174 ГК України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

Частинами 1, 2, 7 ст. 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Господарським кодексом України. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами або договором. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, згідно з п. п. 1.1, 2.3, 3.1, 4.4 Договору позивач доручає, а відповідач бере на себе зобов`язання виконання робіт з технічного нагляду за будівництвом на об`єкті «Капітальний ремонт автомобільної дороги державного значення Т-08-05 Кам`янка - Дніпровська - Велика Білозерка - Веселе - /М-14/ на ділянці км 0+000 - км 19+617 (далі - Об`єкт) (ДК 021:2015:71520000-9 - Послуги з нагляду за виконанням будівельних робіт, далі - Роботи). Позивач зобов`язаний прийняти від відповідача результати виконаних Робіт, якщо виконані Роботи відповідають умовам Договору, і оплатити їх у розмірах та в строки, передбачені цим Договором. Ціна цього Договору становить 5 225 000, 00 грн. з ПДВ. Позивач розглядає надані відповідачем звіти про виконані Роботи і протягом 5 робочих днів приймає звіти про виконання робіт, що засвідчує шляхом підписання Акту здачі-приймання виконаних робіт. Один примірник вказаного Акта повертає Відповідачу або протягом 5 робочих днів повертається Відповідачу Акт з обґрунтованою відмовою від підписання.

Відповідно до акта № 1 здачі-приймання виконаних робі від 21.10.2022 відповідач виконав Роботи відповідно до умов Договору на загальну суму 233 434, 96 грн. з ПДВ.

Строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору (ч. 7 ст. 180 ГК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення.

Строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 905 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України на території України, запровадження воєнного стану та тимчасової окупації Російською Федерацією Об`єкта строк дії Договору і строк виконання Робіт неодноразово продовжувались за взаємною згодою між позивачем та відповідачем шляхом укладення відповідних додаткових угод. Так, 12.03.2024, після відкриття судом провадження у даній справі, між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду № 11 ДУ/593-21 від 12.03.2024 до Договору та внесені зміни до абз. 4 п. 4 додатку № 2 «Технічне завдання» до Договору та викладено у наступній редакції: «Строк виконання послуг (надання послуг) - з дати укладання договору до 31 грудня 2024 року», а також внесені зміни до додатку № 3 «Календарний графік виконання робіт» до Договору і викладено у редакції, відповідно до якої строк надання Послуг - 30.07.2021 р. - 31.12.2024 р., та внесені зміни до п. 5.1 Договору, який викладено у наступній редакції: « 5.1. Цей Договорі набирає чинності з дати його підписання Сторонами та діє до 31 грудня 2024 р., але, в будь-якому разі, до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за Договором.».

Відповідно до ст. 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов`язання; у разі поєднання управненої та зобов`язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами. Господарське зобов`язання припиняється також у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарського кодексу України.

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (ч.ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України).

Частиною 1 ст. 188 ГК України передбачено, що розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором

Розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 651 ЦК України).

Відповідно до ст. 654 ЦК України розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених ЦК України, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом (ст. 907 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, п. 2.4 Договору передбачено, що позивач має право у разі невиконання або неналежного виконання відповідачем зобов`язань за цим Договором, розірвати Договір в односторонньому порядку, письмово повідомивши його про це за 5 (п`ять) календарних днів до запланованої дати розірвання. Датою розірвання Договору, з огляду на те яка подія настане раніше, є: дата отримання відповідачем підписаної з боку позивача додаткової угоди про розірвання Договору, або 6-тий (шостий) день з дати отримання відділом поштового зв`язку, за адресою, зазначеною відповідачем у Розділі 12 Договору, підписаної з боку позивача Додаткової угоди про розірвання договору. У даному випадку Сторони погодили, що підписана лише з боку позивача додаткова угода про розірвання Договору є належним чином укладеною Сторонами та обов`язковою до виконання.

У випадку дострокового розірвання Договору у порядку та на умовах, встановлених вищевказаним пунктом Договору, позивач протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати розірвання складає та підписує Повідомлення-розрахунок про зменшення обсягів грошових зобов`язань позивача за Договором у зв`язку із достроковим його розірванням, що є невід`ємною частиною Договору. Повідомлення-розрахунок є підставою коригування бюджетних зобов`язань позивача у відповідних органах Державної казначейської служби України.

Отже, п. 2.4 Договору передбачає підстави для його дострокового розірвання за ініціативою позивача, проте позивачем не доведено існування таких підстав, зокрема, не надано суду доказів невиконання або неналежного виконання відповідачем зобов`язань за Договором та доказів дотримання позивачем порядку розірвання Договору, передбаченого п. 2.4 Договору.

Відповідно до п. 10.13 Договору Сторони зобов`язані за взаємною згодою розірвати даний Договір при настанні таких обставин:

- суттєве порушення договірних зобов`язань Сторонами, що створює передумови для невиконання замовлення у встановлені строки;

- банкрутство однієї з Сторони;

- виявлення недоцільності або неможливості фінансування робіт по Об`єкту.

Частиною 1 ст. 206 ГК України визначено, що господарське зобов`язання може бути розірвано сторонами відповідно до правил, встановлених ст. 188 ГК України.

Частинами 2-5 ст. 188 ГК України визначено, що сторона договору, яка вважає за необхідне розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо розірвання договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір розірвано, договір вважається розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

У свою чергу, позивачем не доведено існування підстав для розірвання Договору відповідно до п. 10.13 цього Договору та не надано доказів надіслання відповідачу пропозиції про розірвання Договору на підставі п. 10.13 Договору.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (ч. ч. 2, 3 ст. 651 ЦК України).

Суд зазначає, що умовою для розірвання договору на підставі ст. 651 ЦК України є порушення однією із сторін певних умов відповідного правочину, яке призвело до завдання іншій стороні шкоди, внаслідок чого друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Порушення має стосуватись конкретної умови Договору, тобто відповідного погодженого сторонами пункту.

Судом встановлено, що позивачем не наведено конкретного положення Договору, порушення якого, зокрема, відображено у висновку Державної аудиторської служби України від 18.08.2022 про результати моніторингу процедури закупівлі UA-2021-08-04-007520-b. Крім того, зі змісту цього висновку вбачається, що порушення існували на момент укладення Договору, а не під час його виконання, що унеможливлює застосування положень ст. 651 ЦК України у даному випадку.

Щодо доводів позивача про наявність підстав для розірвання Договору відповідно до ч. 1 ст. 652 ЦК України суд встановив наступне.

Згідно з ст. 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору.

Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Отже, підставами для розірвання правочину за даною нормою є істотна зміна обставин (їх зміна настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах), якими сторони керувалися при укладенні договору.

При цьому позивачем не наведено жодної обставини, якою сторони керувались при укладанні Договору та яка змінилась у подальшому, не зазначено жодних обґрунтовувань і щодо істотності обставин, що змінилися.

Суд при цьому звертає увагу позивача на те, що згідно з вказаною нормою Договір може бути розірваний за наявності одночасно умов, перелічених у ч. 2 ст. 652 ЦК України.

Таким чином, закон пов`язує можливість розірвання договору одночасно з наявністю істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, та з наявністю чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, при істотній зміні обставин, з яких сторони виходили, укладаючи договір. Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 910/15484/17, в якій також зазначено, що:

- застосування ст. 652 ЦК України є відображенням дії у договірних правовідносинах справедливості, добросовісності, розумності як загальних засад цивільного судочинства з огляду на ті обставини, що на стабільність договірних відносин можуть вплинути непередбачувані фактори, що істотно порушують баланс інтересів сторін та суттєво знижують очікуваний результат для кожної зі сторін договору;

- істотна зміна обставин є оціночною категорією, водночас вона полягає у розвитку договірного зобов`язання таким чином, що виконання зобов`язання для однієї зі сторін договору стає більш обтяженим, ускладненим, наприклад у силу збільшення для сторони вартості виконуваного або зменшення цінності отримуваного стороною виконання, чим суттєво змінюється рівновага договірних стосунків, призводячи до неможливості виконання зобов`язання.

Застосування ст. 652 ЦК України не пов`язане з порушенням договору іншою стороною. Ця стаття може застосовуватись лише в тому разі, коли сторона отримує належне виконання за договором. Невиконання договірного зобов`язання не є істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, у розумінні цієї статті, оскільки: 1) істотна зміна обставин повинна статися не внаслідок поведінки контрагентів договору, а бути результатом певної дії ззовні; 2) відповідно до презумпції розумності поведінки учасників цивільного обороту сторони договору, вступаючи в договірні правовідносини, усвідомлюють, що договір може бути або неналежним чином виконаний, або виконаний з певними порушеннями, або взагалі невиконаний, тому порушення договору не є такою зміною обставин, передбачення якої могло б примусити сторони або взагалі не укладати договір або укласти його на інших умовах. Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.07.2019 у справі № 910/13249/17, в якій також зазначено, що:

- існування одночасно умов, що відповідно до ч. 2 ст. 652 ЦК України є необхідними для встановлення ускладнень у виконанні, достатніх для розірвання договору, вимагає з`ясування змісту кожної окремо взятої умови;

- першою умовою - є умова про те, що в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане. Відповідно до даної умови, події, що нібито викликали ускладнення у виконанні договору і які можна назвати «істотною зміною обставин» повинні мати місце або стати відомими заінтересованій стороні після укладення договору. Названа умова є відсутньою якщо буде встановлено, що заінтересована у розірванні договору сторона, знала про ці події і могла прийняти їх до уваги в момент укладення договору, а не легковажно ігнорувати їх. Легковажно проігноровані події, які і створили ускладнення, або іншими словами «істотну зміну обставин», створюють неможливість для сторони, яка заінтересована розірвати договір, покладатися на ускладнення;

- другою необхідною умовою є умова про те, що зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися. Зазначена умова, з одного боку, вказує на характер причин, які зумовили зміну обставин, з іншого - передбачає оцінку поведінки заінтересованої сторони: чи могла вона усунути зазначені причини. Згідно з вимогами добросовісності виконання зобов`язань кожна із сторін договору повинна: вживати заходів щодо досягнення мети зобов`язання; вчиняти дії, направлені на полегшення виконання зобов`язання та уникати вчинення дій, які можуть обтяжити виконання зобов`язанням чи взагалі унеможливити його; не допускати порушення прав іншої сторони тощо. Тобто сторони мають докладати усіх зусиль для належного виконання договірного зобов`язання;

- третьою необхідною умовою є умова про те, що виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Для встановлення наведеної умови слід довести порушення еквівалентності у відносинах сторін. Майнові інтереси сторін мають перебувати в збалансованому стані. Виконання договору за істотної зміни обставин може призвести до порушення цього балансу. При цьому фактор порушення співвідношення майнових інтересів сторін виступає не як суб`єктивний, а як об`єктивний критерій, фіксація якого здійснюється на підставі не стільки оцінки самими сторонами договору балансу своїх інтересів, скільки комплексного аналізу судом питання адекватності такої оцінки в умовах, що склалися;

- четвертою необхідною умовою є умова про те, що із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Випадки ускладнення у виконанні договору не можуть мати місця, якщо потерпіла сторона прийняла на себе ризик зміни обставин. Прийняття на себе ризику зміни обставин не обов`язково повинно бути прямо відображено у договорі, такий висновок може слідувати із самого характеру та змісту зобов`язання.

Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 18.10.2022 у справі № 911/2183/21, наявність висновку Державної аудиторської служби України не може вважатися істотною зміною обставин, з яких сторони виходили, укладаючи Договір, та бути єдиною підставою для розірвання Договору.

Таким чином, наявність висновку Державної аудиторської служби України від 18.08.2022 про результати моніторингу процедури закупівлі UA-2021-08-04-007520-b не може вважатися істотною зміною обставин, так як ним лише встановлено наявність певних порушень при проведенні процедури закупівлі, проте вказані порушення фактично вже були наявні при укладенні Договору.

Таким чином, позивач не довів перед судом наявності обставин у розумінні ст. 652 ЦК України, які можуть бути підставою для розірвання Договору.

Водночас необхідно зазначити, що Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності врахування принципу добросовісності (п. 6 ст. 3 ЦК України) - стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення (постанови Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 390/34/17, від 28.09.2021 у справі № 918/1045/20, від 11.08.2021 у справі № 909/436/20, від 06.10.2021 у справі № 925/1546/20).

Суд вважає, що позивач, вимагаючи розірвання вказаного Договору, з огляду на допущені саме ним порушення, діє без врахування принципу добросовісності.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Частиною 3 ст. 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Принцип допустимості доказів, закріплений ст. 77 ГПК України, полягає в тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 ГПК України).

Згідно з ч. 4 ст. 74 ГПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський судом з прав людини у рішенні 28.10.2010 зазначено, що оцінка доказів є компетенцією національних судів і Суд не підмінятиме власною точкою зору щодо фактів оцінку, яку їм було надано в межах національного провадження. Більш того, гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами (див. рішення від 27 жовтня 1993 року у справі «Домбо Беєер Б.В. проти Нідерландів» (Dombo Beheer В.V. v. the Netherlands), п. 31, Series A, № 274).

У силу ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, з аналізу наведених процесуальних норм слідує, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах принципу змагальності, який не лише наділяє сторін відповідними правами, але і покладає на них тягар доказування, тобто обов`язок довести ті обставини, на які сторона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для розірвання договору № 593-21 від 05.11.2021 року на закупівлю робіт з технічного нагляд за будівництвом на об`єкті «Капітальний ремонт автомобільної дороги державного значення Т-08-05 Кам`янка - Дніпровська - Велика Білозерка - Веселе - /М-14/ на ділянці км 0+000 - км 19+617» (ДК 021:2015:71520000-9 - Послуги з нагляду за виконанням будівельних робіт) в судовому порядку, тому у задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з недоведеністю заявлених вимог.

З приводу висвітлення всіх доводів позивача суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський судом з прав людини у рішенні 28.10.2010 зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (див. рішення у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1).

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених судом, інші доводи позивача не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

Згідно зі ст. 129 ГПК України судовий збір залишається за позивачем.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 236 - 238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Запорізькій області відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені ст. ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено та підписано: 27.05.2024.

Суддя М. Є. Літвінова