ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2024 р. Справа№ 910/19792/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Майданевича А.Г.

Гаврилюка О.М.

без виклику сторін,

за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС"

на рішення Господарського суду міста Києва від 28.02.2024

у справі № 910/19792/23 (суддя Зеленіна Н.І.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Український страховий стандарт"

про стягнення 105 475,00 грн.

Відповідно до ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімум для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст поданої заяви та рух справи

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АРКС" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Український страховий стандарт" про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 105 475,00 грн.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.02.2024 відмовлено повністю у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Український страховий стандарт" про стягнення 105 475,00 грн.

3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду

Не погодившись з ухваленим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АРКС" 07.03.2024 (засобами поштового зв`язку) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (яка була зареєстрована 12.03.2024), в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду 15.03.2024 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.02.2024 у справі № 910/19792/23, призначено до розгляду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.02.2024 у справі № 910/19792/23 у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників.

Справа була розглянута в розумний строк (в розумінні ст. 6 Конвенції) з незалежних від суду причин, з урахуванням перебування судді Гаврилюка О.М. у відпустці (враховуючи принцип незмінності складу суду), з метою забезпечення рівності сторін, враховуючи дію воєнного стану в Україні, обставини оголошення сигналу "повітряна тривога" та інші чинники.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів

Апелянт не погоджується з оскаржуваним рішенням, вказав, що місцевий господарський суд, не повно та не об`єктивно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам, а тому, на думку скаржника, таке рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню.

Зокрема, судом не враховано розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № 566 від 09.07.2010, яким визначався розмір страхових сум за договорами обов`язкового страхування. А тому апелянт просив рішення суду першої інстанції скасувати з прийняттям нового - про задоволення позову повністю.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

Представник відповідача своїм правом на подання відзиву не скористався. Разом з цим, ухвала суду від 15.03.2024 про відкриття провадження у справі було отримано стороною 19.03.2024, що підтверджується довідкою про доставку документу до електронного кабінету сторони.

6. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи; обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначення відповідно до них правовідносин

Як правомірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 02.09.2021 між ПрАТ "Страхова компанія "АРКС" та ТОВ "Уотто Сервіс" було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту "Все включено" №4040а1кг, предметом якого є страхування майнових інтересів власника автомобіля Ford Tourneo Connect, днз НОМЕР_1 .

Як зазначає позивач, 28.08.2022 на Одеській площі в Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля марки Ford, днз НОМЕР_1 , який належить ТОВ "Уотто Сервіс" та автомобіля марки Subaru, днз НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , у результаті якої автомобіль марки Ford було пошкоджено.

За доводами позивача, постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 16.09.2022 у справі №752/11713/22 ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В подальшому, ПрАТ "Страхова компанія "АРКС" на підставі страхового акту №ARX3398848 від 24.10.2022 та розрахунку страхового відшкодування до нього, здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 103 485,97 грн, що підтверджується платіжним дорученням №923984 від 25.10.2022.

Окрім того, на підставі страхового акту №ARX3429700 від 11.11.2022 та розрахунку страхового відшкодування до нього, ПрАТ "Страхова компанія "АРКС" здійснило доплату страхового відшкодування у розмірі 1 989,60 грн, що підтверджується платіжним дорученням №928816 від 14.11.2022.

Позивач зазначає, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки Subaru, днз НОМЕР_2 на момент вчинення ДТП була застрахована у ПрАТ "СК "Український страховий стандарт" згідно полісу №205828129.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

7. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства

Відповідно до ч.1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується з положеннями ст. 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 980 Цивільного кодексу України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Згідно з абз. 2 ст. 8 Закону України "Про страхування" страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 вказаного Закону передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Частиною 1 ст. 25 Закону України "Про страхування" визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

У справі, що розглядається, спір виник між двома страховими компаніями щодо відшкодування витрат, понесених у зв`язку із виплатою коштів за Договором добровільного страхування наземного транспортного засобу.

Згідно зі статтями 512, 514 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

Таким чином, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача у межах фактичних витрат.

Разом з цим, підставою для відмови судом першої інстанції було зазначено відсутність в матеріалах справи жодних доказів, на підставі яких можливо встановити дійсні обставини, час і місце вказаної ДТП. Зокрема, позивач не надав суду копій: повідомлення про спірну ДТП, протоколу про адміністративне правопорушення, схеми місця ДТП, пояснень учасників пригоди та/або свідків, відібраних уповноваженими на це посадовими особами, інформації із засобів фото- та/або відеоспостереження, а також фото з місця ДТП, тощо.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з урахуванням наступного.

Основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема, є верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін; диспозитивність; забезпечення права на апеляційний перегляд справи; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами (пункти 1, 2, 4, 5, 8, 10, 11 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Важливим елементом верховенства права є гарантія справедливого судочинства. Так, у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права.

Основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинно чинитися правових чи практичних перешкод для здійснення цього права.

Суд наголошує, що право бути почутим є одним з ключових принципів процесуальної справедливості, який передбачений статтею 129 Конституції України і статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Учасник справи повинен мати можливість захистити свою позицію в суді. Така можливість сприяє дотриманню принципу змагальності через право особи бути почутою та прийняттю обґрунтованого і справедливого рішення.

За змістом статей 7, 13 ГПК України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин; судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Такі принципи господарського судочинства як рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі реалізуються, зокрема, шляхом надання особам, які беруть участь у справі, рівних процесуальних прав й обов`язків.

Разом з цим, як правомірно зазначив суд першої інстанції, звертаючись із позовом у даній справі, позивачем було долучено витяг із ЄДРСР постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 16.09.2022 по справі №752/11713/22. Однак із вказаного примірнику неможливо ідентифікувати ані винну особу, ані транспортні засоби, а також будь-які фактичні обставини спірної ДПТ. Більше того, як вбачається із заяви про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу від 06.09.2022, протокол про адміністративне правопорушення на водія, який порушив ПДР, було складено відповідними органами. Однак, ані протоколу про адміністративне правопорушення, ані незалежної оцінки заподіяної шкоди позивачем надано не було.

А тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відсутність вказаних доказів (первинних документів) виключає можливість встановити дійсні обставини цієї події (ДТП) та визначити характер отриманих механічних пошкоджень транспортними засобами в розумінні ст.ст. 74-76, 80, 86, 269 ГПК України.

Тоді як надані позивачем, зокрема, акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 06.09.2022 не містить ані посади особи, яка його склала, ані прізвища та ініціалів. Тоді як наявна в матеріалах справи роздруківка (з невідомого веб-сайту) інформація про поліс № 205828129 не містить інформації про розмір франшизи, що виключає можливість її розрахунку.

В цій частині суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до п. 27.1.2.2. договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 4040а1кг від 02.09.2021 в розділі перелік документів та /або інформації, які підтверджують настання страхового випадку та розмір збитків, у разі настання події за ризиком «Збитки внаслідок ДТП» до заяви про подію на виплату мають бути додані такі документи: посвідчення водія, що керував ТЗ, адміністративні протоколи, схеми ДТП, складені співробітниками поліції на учасників події, надані пояснення до адміністративного протоколу, інші документи, що складались у зв`язку з ДТП, «Європротокол». Таким чином, при зверненні до позивача із заявою про виплату страхового відшкодуванням заявник мав надати вказані документи. А позивач, в свою чергу, не був позбавлений надати вказані документи до суду першої інстанції на підтвердження власної правової позиції. Однак, такі документи ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції надано не було.

Окрім зазначеного суд апеляційної інстанції зазначає, що до суду першої інстанції позивач подав клопотання про витребування доказів, зокрема, витребувати з ЄДРСР повний текст постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 16.09.2022 у справі № 752/11713/22. Водночас, в тексті даного клопотання сторона просить витребувати повний текст постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.05.2022 у справі № 369/2909/22. При цьому, до вказаного клопотання позивачем долучено запит до Голосіївського районного суду міста Києва про видачу постанови від 16.09.2022 у справі № 752/11713/22 із доказами направлення такого запиту на електронну пошту суду. В цій частині суд апеляційної інстанції зазначає, що роздруківка із електронної пошти про відправку запиту - не є належними доказами направлення такого запиту (враховуючи відсутність електронного цифрового підпису). Тоді як аналогічного клопотання про витребування доказів апелянтом до суду апеляційної інстанції не подавалось, доказів відмови у видачі повного тексту скаржником не надано.

Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що з наданих позивачем доказів неможливо встановити обставини ДТП, наявності шкоди, а також перехід права вимоги до позивача в про стягнення страхового відшкодування. А тому правомірним є висновку суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог у даній справі. Інші доводи апелянта (про незастосування розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № 566 від 09.07.2010 - не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки судом встановлено відсутність порушеного права позивача в розумінні ст. 4 ГПК України, виходячи із заявлених підстав та поданих доказів. Суд апеляційної інстанції зазначає, що підстав для виходу за межі вимог та доводів апеляційної скарги (в розумінні ч. 4 ст. 269 ГПК України) не встановив.

8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення. Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про необґрунтованість заявлених до стягнення позивачем позовних вимог у розумінні ст. 74, 76-79, 80, 86, 269 ГПК України.

Таким чином, на підставі ст. 2, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги у даній справі без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

9. Судові витрати

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, понесені судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (судовий збір) покладаються на скаржника в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281, 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.02.2024 у справі № 910/19792/23 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 28.02.2024 у справі № 910/19792/23 - залишити без змін.

3. Судові витрати, у зв`язку з переглядом рішення у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №910/19792/23 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді А.Г. Майданевич

О.М. Гаврилюк