ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2024м. ДніпроСправа № 904/5799/23

за позовом Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Грінвей", м. Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, м. Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , м. Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , м. Першотравенськ Дніпропетровської області

про усунення перешкод у користуванні майном, -

Суддя Бажанова Ю.А.

Секретар судового засідання Григорчук М.І.

Представники:

від позивача: Ревякіна Н.М., виписка з ЄДР, представник

від відповідача: Начиняний В.С. ордер АЕ №1121149 від 05.12.2023, адвокат

від третіх осіб на стороні відповідача: не з`явилися

від третьої особи на стороні позивача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Дніпровська міська рада звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить:

- усунути перешкоди Дніпровській міській раді в користуванні земельною ділянкою, належною до земель комунальної власності територіальної громади м. Дніпро, шляхом знесення самочинно побудованих будівель та споруд торгівельного призначення, що складаються з: А-будівля кафе, загальною площею 150,0 кв. м., а1-ганок, а2-ганок, а 3-ганок, Б-торгівельні приміщення, загальною площею 600 кв. м, В-вбиральня, загальною площею 19,2 кв.м., в1-ганок (РНОНМ 020), розташовані за адресою: АДРЕСА_1 за рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Грінвей" ();

- скасувати державну реєстрацію та припинити право власності із закриттям розділу на будівлі та споруди торгівельного призначення, що складаються з: А-будівля кафе, загальною площею 150,0 кв. м., а1-ганок, а2-ганок, а3-ганок, Б-торгівельні приміщення, загальною площею 600 кв. м, В-вбиральня, загальною площею 19,2 кв.м., в 1-ґанок, розташовані за адресою: вул. Старочумацька, буд. 8Д, м. Дніпро (РНОНМ 020).

Судові витрати по сплаті судового збору просить покласти на відповідача.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.11.2023 в прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження на 05.12.2023.

04.12.2023 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Грінвей" до господарського суду надійшов відзив на позовну заяву в якому просить суд залишити позовну заяву без задоволення. Також відзив на позов містить клопотання про закриття провадження у справі.

У судове засідання, яке відбулося 05.12.2023 з`явився представник позивача та представники відповідача, представники третіх осіб не з`явилися.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.12.2023 відкладено підготовче провадження у справі на 19.12.2023.

У судовому засіданні, яке відбулося 19.12.2023, господарським судом оголошено перерву до 17.01.2024 о 10:40 год, про що постановлено ухвалу, не виходячи у нарадчу кімнату та без оформлення її окремим документом.

12.01.2024 через систему "Електронний суд" представником позивача подано відповідь на відзив в якому просить суд задовольнити позов ну заяву в повному обсязі.

17.01.2024 через систему "Електронний суд" представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Грінвей" подано клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строку проведення підготовчого провадження яке вмотивовано тим, що представником ТОВ "Фірма Грінвей" готуються письмові заперечення проти відповіді на відзив, завершення підготовки якої можливе після надання зазначеним довірителем мені як його представнику всіх документів, що спростовують можливість задоволення позовних вимог та які за станом на цей час у повному обсязі не надано для подальшого подання до суду.

У судове засідання, яке відбулося 17.01.2024 з`явився представник позивача та представники відповідача, представники третіх осіб не з`явилися.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.01.2024 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів відкладено підготовче провадження у справі на 13.02.2024 о 12:40 год.

13.02.2024 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Грінвей" до господарського суду надійшла заява про відкладення судового засідання.

У судовому засіданні, яке відбулося 13.02.2024, господарським судом перерву до 26.02.2024.

26.02.2024 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Грінвей" до господарського суду надійшла заява про відкладення судового засідання.

У судове засідання, яке відбулося 26.02.2024 з`явилися представники від позивача, відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача від третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача представники не з`явилися.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.02.2024 закрито підготовче провадження та призначити розгляд по суті в засіданні на 26.03.2024.

21.03.2024 представником позивача подано заяву про зміну предмету позову в якій просить суд постановити ухвалу про повернення до стадії підготовчого провадження у справі № 904/5799/23 з метою подання заяви про зміну предмету спору; прийняти до розгляду заяву про зміну предмету спору; усунути перешкоди Дніпровській міській раді в користуванні земельною ділянкою, належною до земель комунальної власності територіальної громади м. Дніпро, шляхом знесення самочинно побудованих складських приміщень, нежитлової будівлі, загальною площею: 769,2 кв. м, з наступним описом: нежитлові будівлі, які складаються з: літ. А-1 - будівля складу, загальною площею 150,0 кв. м, літ. а 1-ґанок, літ.а2-ганок літ.а 3-ганок; літ. Б-1 - будівля складу, загальною площею 600,0 кв. м; літ.В-1 - вбиральня, загальною площею 19.2 кв. м., літ. ві-ганок (РНОНМ 020), розташовані за адресою: АДРЕСА_1 за рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Грінвей" (Код ); припинити володіння Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма Грінвей" (Код ) правом власності на складські приміщення, нежитлову будівлю, загальною площею: 769,2 кв. м. з наступним описом: нежитлові будівлі, які складаються з: літ. А-1 - будівля складу, загальною площею 150,0 кв. м. літ. а1-ганок, літ.а2-ганок, літ.а3-ганок; літ. Б-1 - будівля складу, загальною площею 600,0 кв. м; літ.В-1 - вбиральня, загальною площею 19,2 кв. м., літ. в1-ганок (РНОНМ 020), що розташовані за адресою: вул. Старочумацька, буд. 8Д у м. Дніпро. Судові витрати по справі просить покласти на відповідача.

У судове засідання, яке відбулося 26.03.2024 представники третіх осіб не з`явився.

У судовому засіданні 26.03.2024 представник позивача підтримав подану заяву про зміну предмету позову.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.03.2024 прийнято заяву про зміну предмету позову до розгляду; відкладено підготовче провадження у справі у засіданні на 24.04.2024.

У судове засідання, яке відбулося 24.04.2024 з`явилися представники від позивача, відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача від третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача представники не з`явилися.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.04.2024 закрито підготовче провадження та призначений розгляд справи по суті в засіданні на 07.05.2024.

03.05.2024 через систему "Електронний суд" до господарського суду надійшло клопотання Дніпровської міської ради про об`єднання матеріалів справи №904/5799/23 та справ №904/1803/24, №1805/24 в одне провадження.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 07.05.2024 у задоволенні клопотання Дніпровської міської ради про об`єднання в одне провадження справу №904/5799/23 за позовом Дніпровської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Грінвей", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном, справу №904/1803/24 за позовом Дніпровської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Грінвей", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача фізична особа ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про усунення перешкод у користуванні майном, справу 904/1805/24 за позовом Дніпровської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Грінвей" про усунення перешкод у користуванні майном в одне провадження відмовлено.

У судовому засіданні, яке відбулося 07.05.2024, господарським судом оголошено перерву до 21.05.2024.

Під час розгляду справи по суті представник позивача підтримав позовні вимоги, представник відповідача підтримав заперечення на позов, представники третіх осіб у судові засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

У судовому засіданні 21.05.2024 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

ВСТАНОВИВ:

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна номер довідки 350891644 від 18.10.2023 (а.с. 19-22, том 1):

12.04.2023 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим Антоном Олексійовичем здійснено реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на будівлі та споруди торгівельного призначення за адресою: АДРЕСА_1 на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації серія та номер ДП8, виданий 21.06.2011, видавник Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровської області.

18.05.2023 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Павелко Інною Василівною здійснено реєстрацію права власності за Караєвим Джейхун Аріфогли на будівлі та споруди торгівельного призначення за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору про задоволення вимог іпотеко держателя від 18.05.2023 №67655501.

03.08.2023 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко Валентиною Володимирівною здійснено реєстрацію права власності за Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Грінвей" на будівлі та споруди торгівельного призначення за адресою: АДРЕСА_1 на підставі акту приймання-передачі від 03.08.2023 №1304, 1305, протоколу загальних зборів учасників від 03.08.2023 №2/23, згоди власника від 03.08.2023 №1299.

Дніпровська міська рада, як власник земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 вважає, що зазначену земельну ділянку самовільно зайнято та самочинно збудовано на ній об`єкти нерухомості

Дніпровська міська рада вказує, що при досліджені правостановлюючих документів на нерухоме майно за адресою: м. Дніпро, вул. Старочумацька, буд 8 Д міською радою було отримано деталізовану інформацію, що міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та виявлено, що первісне право приватної власності було протиправно зареєстровано 02.04.2023 державним реєстратором приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим Антоном Олексійовичем за ОСОБА_2 на будівлі та споруди торгівельного призначення за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно листа Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області від 20.03.2023 №117 (підписаний ОСОБА_4 ) ОСОБА_2 отримав в Інспекції державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області зареєстровані: дозвіл на початок виконання будівельних робіт №31/02-10 від 08.04.2010 та декларацію про готовність об`єкта до експлуатації за номером ДП 8 від 21.06.2011 на об`єкт нерухомого майна за адресою: м. Дніпро, вул. Старочумацька, буд 8 Д (будівництво будівель та споруд торгівельного призначення).

Відповідно до листа Головного архітектурно-планувального управління департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 16.08.2023 №3/15-340 відповідно до даних містобудівного кадастру та адресного плану міста офіційно адреса вул. Старочумацька, буд 8 Д жодному об`єкту нерухомості на території міста не присвоювалась, відповідний розпорядчий документ, на підставі якого була присвоєна ця адреса, відсутній.

Відповідно до листа Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради від 11.08.2023 №4/1-193 відповідно до даних Реєстру будівельної діяльності, який забезпечує створення, збирання, накопичення, обробку, захист, облік інформації про об`єкти будівництва та закінчені будівництвом об`єкти, у тому числі: документів, що надають право на виконання підготовчих та будівельних робіт; документів, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відсутні відомості про реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації №ДП 8.

Крім того, станом на 20.03.2023 ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з Управлінням та працював на посаді начальника відділу по роботі з дозвільними документами, тобто перебував у трудових відносинах з іншою юридичною особою.

Дніпровська міська рада зазначає, що на підставі постанов Кабінету Міністрів України №960 від 15.09.2021 та №422 від 27.05.2020. Державна архітектурно-будівельна інспекція України ліквідована її функціональні обов`язки передані до Державної інспекції архітектури та містобудування України.

20.05.2021 проведено державну реєстрацію створення Державної інспекції архітектури та містобудування України, 15.09.2021 проведено запис припинення Державної архітектурно-будівельної інспекції України.

За доводами Дніпровської міської ради, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради була ліквідована на час надання відповіді від 20.03.2023 №117, отже, відповідь є підробленою.

Згідно з листом Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 31.08.2023 №4/11-520 станом на 28.08.2023 за результатами пошуку земельної ділянки за адресою вул. Старочумацька, буд 8 Д у підсистемі "Фіскальний кадастр" Муніципальної земельної інформаційної системи м. Дніпропетровська (МЗІС) не виявлено реєстраційних записів щодо цивільно-правових угод, укладених між міською радою та фізичними або юридичними особами.

Відповідно до акту обстеження земельної ділянки від 14.09.2023 №14/09/23-Л на земельній ділянці за адресою: м. Дніпро, вул. Старочумацька, буд 8 Д розміщені будівлі та споруди торговельного призначення. Опис: будівля кафе, загальною площею 150,0 кв. м., торгівельні приміщення, загальною площею 600 кв.м., вбиральня, загальною площею 19,2 кв.м. Доступ до земельної ділянки вільний, територія земельної ділянки по периметру огороджена парканом з металевих листів профнастилу та має площу 1,967 га, поверхня земельної ділянки вкрита утрамбованим ґрунтом та подекуди щебенем. На ділянці знаходиться одна триповерхова будівля з пінобетонних блоків площею 0,023 га, дві одноповерхові будівлі площею 0,012 га та о,019 га та металоконструкції. Уздовж над ділянкою, візуально посередині, пролягають високовольтні лінії електропередачі. Будівель та споруд, інформація про які міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, не виявлено.

Дніпровською міською радою надано до суду Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна зареєстровано об`єкт нерухомого майна №20, відповідно до якого за Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма Грінвей" зареєстроване право власності на будівлі та споруди, опис: А-будівля кафе, загальною площею 150,0 кв. м., а1-ганок, а2-ганок, а 3-ганок, Б-торгівельні приміщення, загальною площею 600 кв. м, В-вбиральня, загальною площею 19,2 кв.м., в1-ганок (РНОНМ 020), розташовані за адресою: вул. Старочумацька, буд. 8Д.

Звертаючись з позовом до суду Дніпровська міська рада просила:

- усунути перешкоди Дніпровській міській раді в користуванні земельною ділянкою, належною до земель комунальної власності територіальної громади м. Дніпро, шляхом знесення самочинно побудованих будівель та споруд торгівельного призначення, що складаються з: А-будівля кафе, загальною площею 150,0 кв. м., а1-ганок, а2-ганок, а 3-ганок, Б-торгівельні приміщення, загальною площею 600 кв. м, В-вбиральня, загальною площею 19,2 кв.м., в1-ганок (РНОНМ 020), розташовані за адресою: АДРЕСА_1 за рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Грінвей" ();

- скасувати державну реєстрацію та припинити право власності із закриттям розділу на будівлі та споруди торгівельного призначення, що складаються з: А-будівля кафе, загальною площею 150,0 кв. м., а1-ганок, а2-ганок, а3-ганок, Б-торгівельні приміщення, загальною площею 600 кв. м, В-вбиральня, загальною площею 19,2 кв.м., в 1-ґанок, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (РНОНМ 020).

21.03.2024 Дніпровською міською радою подано заяву про зміну предмету позову в якій просить суд:

- усунути перешкоди Дніпровській міській раді в користуванні земельною ділянкою, належною до земель комунальної власності територіальної громади м. Дніпро, шляхом знесення самочинно побудованих складських приміщень, нежитлової будівлі, загальною площею: 769,2 кв. м, з наступним описом: нежитлові будівлі, які складаються з: літ. А-1 - будівля складу, загальною площею 150,0 кв. м, літ. а 1-ґанок, літ.а2-ганок літ. а3-ганок; літ. Б-1 - будівля складу, загальною площею 600,0 кв. м; літ.В-1 - вбиральня, загальною площею 19.2 кв. м., літ. в1-ганок (РНОНМ 020), розташовані за адресою: АДРЕСА_1 за рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Грінвей" (Код );

- припинити володіння Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма Грінвей" (Код ) правом власності на складські приміщення, нежитлову будівлю, загальною площею: 769,2 кв. м. з наступним описом: нежитлові будівлі, які складаються з: літ. А-1 - будівля складу, загальною площею 150,0 кв. м. літ. а1-ганок, літ.а2-ганок, літ.а3-ганок; літ. Б-1 - будівля складу, загальною площею 600,0 кв. м; літ.В-1 - вбиральня, загальною площею 19,2 кв. м., літ. в1-ганок (РНОНМ 020), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Заява про зміну предмету позову мотивована тим, що згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна зареєстровано об`єкт нерухомого майна №20, відповідно до якого за Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма Грінвей" зареєстроване право власності на складські приміщення, нежитлова будівля, опис: літ. А-1 - будівля складу, загальною площею 150,0 кв. м. літ. а1-ганок, літ.а2-ганок, літ.а3-ганок; літ. Б-1 - будівля складу, загальною площею 600,0 кв. м; літ.В-1 - вбиральня, загальною площею 19,2 кв. м., літ. в1-ганок (РНОНМ 020), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.03.2024 прийнято заяву про зміну предмету позову до розгляду.

Позивач зазначив, що нежитлові приміщення (будівлі складу, ганки, вбиральня) збудовані за відсутності будь-яких дозвільних документів, земельна ділянка для її забудови не надавалась, за змістом частин 1, 2, 4 статті 376, 391 Цивільного кодексу України, статті 152 Земельного кодексу України, реалізуючи право комунальної власності на земельну ділянку, Дніпровська міська рада наділена повноваженнями звернутись до суду за захистом порушених прав власника земельної ділянки та способом захисту передбачено саме знесення самочинно збудованого майна, що і є причиною виникнення спору.

Предметом спору з урахуванням прийнятої заяви про зміну предмету спору є усунення перешкод Дніпровській міській раді в користуванні земельною ділянкою, належною до земель комунальної власності територіальної громади м. Дніпро, шляхом знесення самочинно побудованих складських приміщень, нежитлової будівлі, загальною площею: 769,2 кв. м, з наступним описом: нежитлові будівлі, які складаються з: літ. А-1 - будівля складу, загальною площею 150,0 кв. м, літ. а 1-ґанок, літ.а2-ганок літ. а3-ганок; літ. Б-1 - будівля складу, загальною площею 600,0 кв. м; літ.В-1 - вбиральня, загальною площею 19.2 кв. м., літ. в1-ганок (РНОНМ 020), розташовані за адресою: вул. Старочумацька, буд. 8Д у м. Дніпро за рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Грінвей" (Код ); припинення володіння Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма Грінвей" (Код ) правом власності на складські приміщення, нежитлову будівлю, загальною площею: 769,2 кв. м. з наступним описом: нежитлові будівлі, які складаються з: літ. А-1 - будівля складу, загальною площею 150,0 кв. м. літ. а1-ганок, літ.а2-ганок, літ.а3-ганок; літ. Б-1 - будівля складу, загальною площею 600,0 кв. м; літ.В-1 - вбиральня, загальною площею 19,2 кв. м., літ. в1-ганок (РНОНМ 020), що розташовані за адресою: вул. Старочумацька, буд. 8Д у м. Дніпро.

Предметом доказування у справі є обставини набуття відповідачем права власності на нерухоме майно: нежитлові будівлі, які складаються з: літ. А-1 - будівля складу, загальною площею 150,0 кв. м, літ. а 1-ґанок, літ.а2-ганок літ. а3-ганок; літ. Б-1 - будівля складу, загальною площею 600,0 кв. м; літ.В-1 - вбиральня, загальною площею 19.2 кв. м., літ. в1-ганок (РНОНМ 020), розташовані за адресою: вул. Старочумацька, буд. 8Д; наявність / відсутність підстав для знесення вказаного об`єкту та скасування державної реєстрації прав власності на об`єкт нерухомого майна, яке розташоване на вказаній земельній ділянці.

Відповідно до частини першої статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частини перша та друга статті 319 Цивільного кодексу України).

Згідно із частиною першою статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави (частина перша статті 373 Цивільного кодексу України). Елементом особливої правової охорони землі є норма частини другої статті 14 Конституції України про те, що право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону; право власності на землю гарантується Конституцією України (частина друга статті 373 Цивільного кодексу України).

Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення (частина четверта статті 373 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 375 Цивільного кодексу України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Згідно із частиною першою статті 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Отже, правовий режим самочинного будівництва врегульовано статтею 376 Цивільного кодексу України. Норми зазначеної статті є правовим регулятором відносин, які виникають у зв`язку із здійсненням самочинного будівництва.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.11.2023 у справі №916/1174/22 звернула увагу, що стаття 376 Цивільного кодексу України розміщена у главі 27 "Право власності на землю (земельну ділянку)", тобто правовий режим самочинного будівництва пов`язаний з питаннями права власності на землю.

Знаходження на земельній ділянці одного власника об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) іншого власника істотно обмежує права власника землі, при цьому таке обмеження є безстроковим. Так, власник землі в цьому разі не може використовувати її ані для власної забудови, ані іншим чином і не може здати цю землю в оренду будь-кому, окрім власника будівлі чи споруди. Тому державна реєстрація будівлі, споруди на чужій земельній ділянці є фактично і реєстрацією обмеження права власника землі (пункт 84 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 916/1608/18).

З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.11.2023 у справі №916/1174/22 висновувала, що самочинне будівництво нерухомого майна особою, яка не є власником земельної ділянки, слід розглядати як порушення прав власника відповідної земельної ділянки.

Разом із цим сам по собі факт державної реєстрації права власності на самочинно побудовану будівлю, споруду, не слід розглядати як окреме відносно факту самочинного будівництва порушення прав власника земельної ділянки.

Здійснення самочинного будівництва порушує права власника земельної ділянки, у тому числі у разі відсутності державної реєстрації права власності на самочинно побудоване нерухоме майно за відповідною особою. Факт самочинного будівництва змушує власника земельної ділянки діяти з урахуванням того, що на відповідній земельній ділянці наявні певні об`єкти нерухомості - що обмежує можливості як користування, так і розпорядження земельною ділянкою.

Отже, самочинно побудоване нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване за жодною особою, все одно обмежує власника відповідної земельної ділянки в користуванні та розпорядженні такою земельною ділянкою.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.11.2023 у справі №916/1174/22 виснувала, що права власника земельної ділянки порушуються в результаті факту самочинного будівництва, а не державної реєстрації права власності на самочинно побудоване майно. Державна реєстрація права власності на самочинно побудовану будівлю, споруду поза встановленим статтею 376 Цивільного кодексу України порядком за особою, яка таке будівництво здійснила, лише додає до вже існуючих фактичних обмежень (які з`явились безпосередньо з факту самочинного будівництва) власника земельної ділянки в реалізації свого права власності додаткові юридичні обмеження.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16, пункт 88 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18, пункт 55 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 у справі № 334/3161/17).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див., зокрема, пункт 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, пункт 89 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18, пункт 55 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 у справі № 334/3161/17).

Можливі способи захисту прав особи - власника земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво, прямо визначені статтею 376 Цивільного кодексу України, яка регулює правовий режим самочинно побудованого майна.

Частинами третьою - п`ятою статті 376 Цивільного кодексу України, відповідно, встановлено таке право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Таким чином, знесення самочинно побудованого спірного об`єкта нерухомості відповідно до частини четвертої статті 376 Цивільного кодексу України є належним та ефективним способом захисту прав власника земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво. Також потрібно враховувати положення частини третьої та п`ятої статті 376 Цивільного кодексу України.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на важливість принципу superficies solo cedit (збудоване на поверхні слідує за нею). Принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, хоча безпосередньо і не закріплений у такому вигляді в законі, знаходить вияв у правилах статті 120 Земельного кодексу України, статті 377 Цивільного кодексу України, інших положеннях законодавства (див. постанови від 04.12.2018 у справі № 910/18560/16 (пункт 8.5), від 03.04.2019 у справі № 921/158/18 (пункт 51), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункти 37-38), від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19 (пункт 54), від 20.07.2022 у справі № 923/196/20 (пункт 34)).

Згідно з вказаним принципом особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 263/6022/16-ц (пункт 42), від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19 (пункт 54), від 20.07.2022 у справі № 923/196/20 (пункт 34)).

Крім того, не допускається набуття права власності на споруджені об`єкти нерухомого майна особою, яка не має права власності або такого іншого речового права на земельну ділянку, що передбачає можливість набуття права власності на будівлі, споруди, розташовані на відповідній ділянці. Виходячи з принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди право власності на об`єкт нерухомого майна набуває той, хто має речове право на земельну ділянку (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 910/2861/18 (пункти 92-94), від 20.07.2022 у справі № 923/196/20 (пункт 35)).

Визнання права власності в порядку частини третьої або п`ятої статті 376 Цивільного кодексу України призводить до відновлення стану єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованого на ній нерухомого майна - або особі, яка здійснила самочинне будівництво, надається земельна ділянка у встановленому порядку під уже збудоване нерухоме майно як обов`язкова умова для визнання права власності на таке майно (частина третя статті 376 Цивільного кодексу України); або право власності на самочинно збудоване нерухоме майно визнається за особою - власником земельної ділянки (частина п`ята статті 376 Цивільного кодексу України).

Отже, застосування положень частини третьої або п`ятої статті 376 Цивільного кодексу України призводить до вирішення спору між особою - власником земельної ділянки та особою, що здійснила самочинне будівництво, і, зокрема, захищає права власника земельної ділянки.

Згідно з положеннями статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до частини другої статті 376 Цивільного кодексу України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

При цьому формулювання положень статті 376 Цивільного кодексу України виключають можливість існування інших способів легітимізації самочинного будівництва та набуття права власності на таке нерухоме майно, ніж ті, що встановлені цією статтею. Тож, як неодноразово зазначала Велика Палата Верховного Суду, реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, що здійснила таке будівництво, у силу наведених вище положень законодавства та приписів частини другої статті 376 Цивільного кодексу України не змінює правового режиму такого будівництва як самочинного з метою застосування, зокрема, положень частини четвертої цієї статті (пункти 6.31-6.33 постанови від 07.04.2020 у справі № 916/2791/13; пункти 53-56 постанови від 23.06.2020 у справі № 680/214/16-ц; пункт 46 постанови від 20.07.2022 у справі № 923/196/20).

Належними вимогами, які може заявити особа - власник земельної ділянки, на якій здійснено (здійснюється) самочинне будівництво, для захисту прав користування та розпорядження такою земельною ділянкою, є вимога про знесення самочинно побудованого нерухомого майна або вимога про визнання права власності на самочинно побудоване майно.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Сама по собі державна реєстрація не є окремою підставою набуття особою права власності, а є офіційним засвідченням державою набуття особою права власності (пункт 123 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.12.2022 у справі № 914/2350/18 (914/608/20)).

Державна реєстрація права власності не породжує права власності, в силу державної реєстрації право власності не виникає, вона визначає лише момент, з якого право власності виникає, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності.

Факт набуття права власності має передувати державній реєстрації, оскільки юридичний зміст державної реєстрації полягає у визнанні і підтвердженні державою цього факту.

Реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, що здійснила самочинне будівництво, у силу наведених вище положень законодавства та приписів частини другої статті 376 Цивільного кодексу України не змінює правовий режим такого будівництва як самочинного з метою застосування, зокрема, положень частини четвертої цієї статті.

Оскільки положення статті 376 Цивільного кодексу України виключають можливість існування інших способів легітимізації самочинного будівництва та набуття права власності на таке нерухоме майно, ніж ті, що встановлені цією статтею, реєстрація права власності на самочинно побудоване нерухоме майно за особою - власником земельної ділянки у будь-який інший спосіб, окрім визначеного цією статтею (тобто на підставі судового рішення про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно за власником земельної ділянки), також не змінює правовий режим самочинного будівництва. За вказаних обставин особа - власник земельної ділянки не набуває право власності на самочинно побудоване нерухоме майно.

Якщо право власності на об`єкт самочинного будівництва зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав), у разі задоволення позовної вимоги про знесення об`єкта самочинного будівництва суд у мотивувальній частині рішення повинен надати належну оцінку законності такої державної реєстрації.

Якщо суд дійде висновку про незаконність державної реєстрації права власності на об`єкт самочинного будівництва, таке судове рішення є підставою для закриття розділу Державного реєстру прав та реєстраційної справи з огляду на положення пункту 5 частини першої статті 14 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються в разі набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовується рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, на підставі якого відкрито відповідний розділ).

До аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.11.2023 у справі №916/1174/22.

Матеріалами справи підтверджується, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма Грінвей" набуло права власності на нежитлові будівлі за адресою: м. Дніпро, вул. Старочумацька, буд 8 Д на підставі акту приймання-передачі від 03.08.2023 №1304, 1305, протоколу загальних зборів учасників від 03.08.2023 №2/23, згоди власника від 03.08.2023 №1299, про що 03.08.2023 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко Валентиною Володимирівною внесено відповідний запис.

Так, на підставі акту приймання-передачі від 03.08.2023 ОСОБА_1 передав до Товариству з обмеженою відповідальністю "Фірма Грінвей" об`єкт нерухомого будівлі та споруди торгівельного призначення, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованих у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18.05.2023 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Павленко Іриною Василівною, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 020, номер запису права власності 50318148.

На час передачі нерухомого майна Товариству з обмеженою відповідальністю "Фірма Грінвей" за ОСОБА_1 право власності на спірний об`єкт було зареєстроване 18.05.2023 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Павленко Іриною Василівною, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 020, номер запису права власності 50318148.

Відповідно до договору про задоволення вимог іпотекодержателя ОСОБА_1 набув права власності на спірний об`єкт нерухомості в рахунок виконання іпотекодавцем ( ОСОБА_2 ) зобов`язань за договором позики від 15.05.2023.

На час передачі нерухомого майна ОСОБА_1 право власності на спірний об`єкт було зареєстроване за ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації №ДП8 виданої 21.06.2011 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області. Право власності №49948966 зареєстроване 12.04.2023 в Державному реєстрі речових прав державним реєстратором приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О., що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав №329270287 від 15.04.2023. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 020.

З наведеного вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма Грінвей" правомірно набуло права власності на спірні нежитлові будівлі.

Дніпровська міська рада зазначає, первісне право приватної власності було протиправно зареєстровано 02.04.2023 державним реєстратором приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим Антоном Олексійовичем за ОСОБА_2 на будівлі та споруди торгівельного призначення за адресою: м. Дніпро, вул. Старочумацька, буд 8.

Позивач посилається на лист Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради від 11.08.2023 №4/1-193, відповідно до якого регулювання містобудівної діяльності" відповідно до акту приймання-передачі документів від 27.10.2016, з 28.10.2016 функції державного архітектурно-будівельного контролю на території м. Дніпро здійснює Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради.

Відповідно до даних Реєстру будівельної діяльності, який забезпечує створення, збирання, накопичення, обробку, захист, облік інформації про об`єкти будівництва та закінчені будівництвом об`єкти, у тому числі: документів, що надають право на виконання підготовчих та будівельних робіт; документів, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відсутні відомості про реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації №ДП 8.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 2021 р. № 681 затверджений Порядок ведення Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, який визначає процедуру та вимоги щодо ведення Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва

Відповідно до пункту 73 вказаного Порядку відомості про документи, які підлягають обов`язковій реєстрації в електронній системі і створені після запровадження електронної системи (у тому числі після реалізації експериментального проекту щодо запровадження першої черги електронної системи), можуть бути використані замовниками будівництва лише після їх внесення до електронної системи.

Внесення відповідного документа до електронної системи здійснюється за письмовим зверненням заявника до суб`єкта надання адміністративних та інших послуг у будівництві протягом п`яти робочих днів з дня отримання такого звернення.

Актуалізація відомостей (даних), що містяться в електронній системі, у випадках, визначених законодавством, здійснюється відповідними уповноваженими особами шляхом підтвердження/внесення відомостей (даних) до електронної системи у машинозчитуваному форматі на підставі відомостей (даних), які містяться у наданих замовником для актуалізації відомостях, документах у паперовій або електронній формі, та шляхом додавання сканованого примірника документа у разі його подання в паперовій формі (пункт 73-1 Порядку).

За приписами пункту 19 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 461 копія декларації, яка подана в паперовій формі, зберігається в органі державного архітектурно-будівельного контролю.

Водночас, лист Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради від 11.08.2023 №4/1-193 не містить відомостей чи були перенесені відомості з реєстраційної справи щодо об`єкта будівництва за адресою: вул. Старочумацька, 8Д до Реєстру будівельної діяльності, в тому числі й відомості щодо декларації про готовність об`єкту; чи здійснювалась така перевірка від отриманих за актом приймання-передачі документів, враховуючи що Декларація про готовність об`єкта до експлуатації №ДП 8 датована 21.06.2011.

Набуваючи права власності на спірний об`єкт нерухомості відповідач керувався відомостями з Державного реєстрі речових прав щодо реєстрації права власності на спірний об`єкт. Суд звертає увагу, що сукупність зазначених обставин є достатнім для формування у відповідача впевненості у законності отримання права власності на нерухомість.

Відомості в Державному реєстрі речових прав за загальним правилом є достовірними, але можуть бути спростовними.

Між тим, позивач не надав належних доказів на підтвердження тверджень про відсутність декларації про готовність об`єкта до експлуатації та доказів на спростування відомостей з Реєстру.

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pinc v. the Czech Republic), п. 58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії" (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі "Трґо проти Хорватії" (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року).

У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип "належного урядування" може не лише покладати на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку (див., 137 наприклад, рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), п. 69), а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові (див. зазначені вище рішення у справах "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pinc v. the Czech Republic), п. 53, та "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), п. 38). Суд звертає увагу, що тверджень позивача недостатньо для висновку взагалі про наявність помилки органу державної реєстрації щодо реєстрації права власності.

У даному аспекті суд звертає увагу на наступне.

Твердження позивача про відсутність декларації ґрунтується на листі Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради про відсутність даних щодо реєстрації декларації. Також, на момент реєстрації декларації уповноваженою особою було перевірку поданих на реєстрацію документів.

При цьому суд звертає увагу, що право власності зареєстровано уповноваженою особою - державним реєстратором саме на підставі декларації про готовність об`єкту до експлуатації. Тобто цей документ існував і надавався для оцінки державному реєстратору, який на підставі нього вчинив реєстраційну дію.

З урахуванням цього лише тверджень позивача недостатньо для висновку про незаконність дій державного реєстратора. Відповідно недостатньо доказів для висновку взагалі про наявність помилки органу публічної влади щодо державної реєстрації права власності, яка (помилка) підлягає виправленню.

І за таких обставин відсутні будь-які підстави для покладення на відповідача негативних наслідків стверджуваної позивачем помилки органу публічної влади.

Суд звертає увагу, що відповідач не є особою, що повинна зберігати декларацію про готовність об`єкту до експлуатації (відповідачем набуто право власності на уже зареєстрований об`єкт на законних підставах). Відповідно, вимагати від відповідача підтвердити її наявність буде надмірним тягарем.

Також суд звертає увагу що розділ 11-1 Декларації про готовність об`єкта до експлуатації №ДП 8 від 21.06.2011 містить відомості щодо документу, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.

Положеннями статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Предметом регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції є втручання держави у право на мирне володіння майном. У практиці ЄСПЛ (серед багатьох інших, наприклад, рішення ЄСПЛ у справах "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21 лютого 1986 року, "Щокін проти України" від 14 жовтня 2010 року, "Сєрков проти України" від 07 липня 2011 року, "Колишній король Греції та інші проти Греції" від 23 листопада 2000 року, "Булвес" АД проти Болгарії" від 22 січня 2009 року, "Трегубенко проти України" від 2 листопада 2004 року, "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання у право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а саме: чи є втручання законним; чи має воно на меті "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання у право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого Протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі закону нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним з питань застосування та наслідків дії його норм.

Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення "суспільного", "публічного" інтересу втручання держави у право на мирне володіння майном може бути виправдано за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Саме національні органи влади мають здійснювати первісну оцінку наявності проблеми, що становить суспільний інтерес, вирішення якої б вимагало таких заходів. Поняття "суспільний інтерес" має широке значення (рішення від 23 листопада 2000 року в справі "Колишній король Греції та інші проти Греції"). Крім того, ЄСПЛ також визнає, що й саме по собі правильне застосування законодавства, безперечно, становить "суспільний інтерес" (рішення ЄСПЛ від 02 листопада 2004 року в справі "Трегубенко проти України").

Критерій "пропорційності" передбачає, що втручання у право власності розглядатиметься як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. "Справедлива рівновага" передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, визначеною для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідного балансу не буде дотримано, якщо особа несе "індивідуальний і надмірний тягар". При цьому з питань оцінки "пропорційності" ЄСПЛ, як і з питань наявності "суспільного", "публічного" інтересу, визнає за державою досить широку "сферу розсуду", за винятком випадків, коли такий "розсуд" не ґрунтується на розумних підставах. Одним із елементів дотримання критерію пропорційності при втручанні в право особи на мирне володіння майном є надання їй справедливої та обґрунтованої компенсації.

Європейський суд з прав людини у справі "Іванова і Черкезов проти Болгарії" [Ivanova and Cherkezov v. Bulgaria] (№46577/15) від 21.04.2016р., вказав, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

З матеріалів даної справи не вбачається, що втручання держави у право на мирне володіння відповідачем належним йому майном має легітимну мету та здійснюється з метою захисту суспільного, публічного чи загального інтересу, а також є пропорційним між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами відповідача, який втрачає належне йому майно без будь-якої компенсації.

Відповідач, як законний власник спірного об`єкту нерухомості, має правомірне очікування та законний інтерес щодо можливості отримання у користування відповідно до чинного законодавства земельної ділянки, необхідної для експлуатації та обслуговування власного майна, що надавало б можливість мирно ним володіти.

Також, суд враховує висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 01 серпня 2018 року у справі № 369/6516/16-ц, що стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод підлягає застосуванню для захисту правомірних очікувань щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною майна.

Суд у даній справі перевіряючи відповідність втручання вимогам статті 1 Першого протоколу до Конвенції, встановлює, по-перше, наявність майна в розумінні Конвенції, по-друге, наявність втручання у право заявника мирно володіти майном, по-третє, підстави виправданості втручання і беручи до уваги презумпцію правомірності набуття права власності, зважаючи на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази незаконності набуття Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма Грінвей" права власності на спірне майно, доходить висновку про те, що право власності у Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Грінвей" виникло на законних підставах, у зв`язку з чим позовні вимоги Дніпровської міської ради скасування державної реєстрації та припинення права власності із закриттям розділу на об`єкт нерухомого майна за зазначеною особою за своїми наслідками становлять втручання позивача у право Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Грінвей" на мирне володіння своїм майном, передбачене Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, а тому задоволенню не підлягають.

Згідно зі статтями 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 79 Господарського процесуального кодексу України).

Надані відповідачем докази на підтвердження правомірного та добросовісного набуття права власності на нерухоме майно є більш вірогідними, порівняно з доказами наданими позивачем, тому підстави для задоволення позовних вимог щодо усунення Дніпровській міській раді перешкод у користуванні земельною ділянкою за адресою: вул. Старочумацька, буд. 8Д у м. Дніпро шляхом знесення складських приміщень, нежитлової будівлі, загальною площею: 769,2 кв. м, з наступним описом: нежитлові будівлі, які складаються з: літ. А-1 - будівля складу, загальною площею 150,0 кв. м, літ. а 1-ґанок, літ.а2-ганок літ. а3-ганок; літ. Б-1 - будівля складу, загальною площею 600,0 кв. м; літ.В-1 - вбиральня, загальною площею 19.2 кв. м., літ. в1-ганок (РНОНМ 020).

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову та, відповідно про відмову у позовних вимогах.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 05.03.2024 заяву Дніпровської міської ради про забезпечення позову задоволено: заборонено державним реєстраторам, Товариству з обмеженою відповідальністю "Фірма Грінвей" (код ЄДРПОУ 4537382) та будь-яким особам вчиняти будь-які дії (купівля-продаж, міна, найм, виділ часток та інше) по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам, та переоформленню документів на нерухоме майно, а саме: будівлі та споруди торгівельного призначення, що складаються з: А-будівля кафе, загальною площею 150,0 кв. м., а1-ганок, а2-ганок, а 3-ганок, Б-торгівельні приміщення, загальною площею 600 кв. м, В-вбиральня, загальною площею 19,2 кв.м., в1-ганок, розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Старочумацька, буд. 8Д; заборонено державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії (в тому числі реєстрацію та перереєстрацію права власності, внесення записів про накладення арештів, заборон на відчуження, записів про іпотеку інші дії передбачені чинним законодавством), окрім дій по виконанню постанови апеляційного суду про забезпечення даного позову по цій справі щодо нерухомого майна, а саме: будівлі та споруди торгівельного призначення, що складаються з: А-будівля кафе, загальною площею 150,0 кв. м., а1-ганок, а2-ганок, а 3-ганок, Б-торгівельні приміщення, загальною площею 600 кв. м, В-вбиральня, загальною площею 19,2 кв.м., в1-ганок, розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Старочумацька, буд. 8Д.

Відповідно до частини 9 статті 145 Господарського процесуального кодексу України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

В такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду (частина 10 статті 145 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Дніпровської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Грінвей", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном відмовити.

Витрати по сплаті судового збору за подання позову покласти на Дніпровську міську раду.

Скасувати заходи до забезпечення позову, вжиті постановою Центрального апеляційного господарського суду від 05.03.2024.

Заходи до забезпечення позову, вжиті постановою Центрального апеляційного господарського суду від 05.03.2024 зберігають свою дію до набрання законної сили рішенням суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 28.05.2024

Суддя Ю.А. Бажанова