ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2024 року м. Дніпро Справа № 908/2559/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чередка А.Є. - доповідача

суддів: Мороза В.Ф., Коваль Л.А.,

при секретарі судового засідання: Ліпинському М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ-ШІППІНГ"

на рішення Господарського суду Запорізької області (суддя Боєва О.С.) від 04.01.2024р. у справі № 908/2559/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МІРОНЕКС", м. Київ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ-ШІППІНГ", м. Запоріжжя

про стягнення суми 670 953,89 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "МІРОНЕКС" звернулося до до Господарського суду Запорізької області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ-ШІППІНГ" заборгованості у розмірі 670953,89 грн, яка складається з: 503589,46 грн основного боргу, 145269,62 грн інфляційних втрат та 22094,81 грн 3% річних.

Позовна заява обґрунтована неналежним виконанням відповідачем зобов`язання щодо оплати наданих послуг з перевезення вантажу автомобільним транспортом та транспортно-експедиційного обслуговування в рамках договору №МД-45 від 01.01.2021, внаслідок чого виникла заборгованість. У зв`язку з порушенням відповідачем грошового зобов`язання позивач, нарахував інфляційні втрати та 3% річних.

Також, у позовній заяві зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, та які позивач просить покласти на відповідача, що складаються із суми 10064,31 грн витрат на сплату судового збору та витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді першої інстанції - 25994,00 грн, розмір яких підлягає уточненню.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 04.01.2024р. у справі № 908/2559/23:

- позов задоволено частково;

- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ- ШІППІНГ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МІРОНЕКС" 503 589 грн 46 коп. основного боргу, 22 378 грн 47 коп. 3% річних та 135 597 грн 52 коп. інфляційних втрат.

- у задоволенні іншої частини позову відмовлено;

- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ-ШІППІНГ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МІРОНЕКС" 23159 грн 34 коп. витрат на професійну правничу допомогу та витрати зі сплати судового збору.

Рішення обґрунтовано тим, що матеріалами справи підтверджується неналежне виконання відповідачем умов договору у частині своєчасної та повної оплати наданих йому позивачем послуг, тому вимога позивача про стягнення з відповідача суми 503 589,46 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню у заявленому позивачем розмірі. У зв`язку з порушенням відповідачем основного зобов`язання, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат . При цьому суд визнав необґрунтованими посилання відповідача на введення на території України воєнного стану, як на обставину для звільнення боржника від відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, а також не знайшов підстав для задоволення клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення у справі строком на один рік.

Відмовляючи у іншій частині позову суд послався на невірне визначення сукупного індексу інфляції за актами приймання-передачі наданих послуг №418 від 21.02.2022, №429 від 22.02.2022, №430 від 24.02.2022, №431 від 24.02.2022, №472 від 24.02.2022, №478 від 24.03.2022, №479 від 25.02.2022, №541 від 11.03.2022, що призвело до неправильного визначення розміру інфляційного збільшення, а також встановив допущення позивачем помилок при визначенні періоду прострочення за деякими актами приймання-передачі наданих послуг та дійшов висновку про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 22378,47 грн..

Одночасно, розглянувши клопотання ТОВ "МІРОНЕКС" про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд, з урахуванням поданих доказів та обставин справи дійшов висновку про його часткове задоволення у сумі 23488,00 грн..

Не погодившись з рішенням господарського суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ- ШІППІНГ", в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 04.01.2024р. у справі № 908/2559/23 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що згідно з п.3.3 договору, оплата вартості наданих послуг виконавця здійснюється замовником протягом 20 календарних днів з моменту отримання належним чином оформлених документів, зокрема: ТТН або електронної ТТН з підписом вантажоодержувача, завіреним з відмітками про одержання вантажу акту виконаних робіт, податкової накладної по даній послузі, оригіналу рахунку, між тим позивачем до позову додані лише копії документів та не надано доказів направлення оригіналів цих документів відповідачу.

При цьому враховуючи ненадання позивачем доказів отримання вказаних вище документів відповідачем, недоведеним є зобов`язання останнього зі сплати за надані послуги протягом 20 календарних днів з моменту отримання документів.

За твердженням скаржника, акт звірки є неналежним доказом, оскільки він не містить підпису посадової особи відповідача, уповноваженої на таке підписання, а також не містить електронних підписів. Інформація зазначена на місці підпису відповідача в акті не є електронним підписом і не дозволяє ідентифікувати особу, котра зазначила цю інформацію в акті.

Також у скарзі йдеться про те, що у матеріалах справи відсутні наряди замовника, в яких визначаються порядок, обсяги, терміни надання послуг, види техніки, які обумовлюються у кожному випадку окремо, з цих підстав твердження позивача про те, що послуги зазначені в акті підлягають оплаті відповідач вважає недоведеними.

Щодо витрат на правову допомогу, то на думку скаржника визначена позивачем сума є завищеною, крім того матеріали справи не містять доказів доцільності та неминучості витрат на професійну правничу допомогу.

На переконання скаржника, позивачем не наведено належних доводів та обґрунтувань на підтвердження своєї позиції щодо наявності підстав для задоволення позову, проте суд у порушення процесуального права не взяв до уваги доводи відповідача та проігнорував посилання на норми ГПК та практику суду.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а апеляційну скаргу вважає необґрунтованою, посилаючись на те, що у силу приписів ГПК України докази подаються в оригіналах або в належним чином засвідченій копії і на виконання вимог цієї норми позивачем до матеріалів справи додані належним чином засвідчені копії первинних документів, при цьому судом у судовому засіданні були оглянуті й оригінали вказаних документів.

Також позивач вказує на безпідставність доводів скаржника про неотримання ним актів здачі-приймання, оскільки усі акти були отримані та підписані відповідачем. Крім того ці акти були повернуті позивачу, що свідчить про те, що відповідач отримав оригінали документів та прийняв надані позивачем послуги.

За твердженнями позивача, п. 3.3 спірного договору не містить умов передачі зазначених у ньому оригіналів документів (не визначено порядок передачі документів), тому вимога скаржника про надання доказів відправки оригіналів документів АТ "Укрпошта" цінним листом з описом не заслуговує на увагу .

У відзиві йдеться й про те, що підписання акту звірки електронним підписом підтверджується матеріалами справи, а саме інформацією про особу, яка міститься на примірнику цього акту. Відповідачем не заявлялося клопотання щодо перевірки електронного доказу. При цьому підписання акту звірки, в якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником боргу.

Щодо непогодження апелянта з розміром витрат на правничу допомогу, то скаржник свої доводи обґрунтував тим, що спір виник у зв`язку з неналежним виконанням договору, сталістю судової практики та обмеженістю нормативно-правового матеріалу, аналогічні заперечення висловлювалися відповідачем при розгляді справи судом першої інстанції та були належним чином оцінені цим судом.

Згідно з протоколом розподілу судової справи між суддями від 24.01.2024 для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючого судді-доповідача Чередка А.Є., суддів: Мороза В.Ф., Коваль Л.А.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.02.2024р. апеляційну скаргу залишено без руху, надано скаржнику строк для усунення недоліків .

Ухвалою суду від 27.02.2024р., після усунення недоліків апеляційної скарги, відкрито провадження за апеляційною скаргою та призначено її розгляд у судове засідання на 27.05.2024р.

У судовому засіданні 27.05.2024 представники сторін надали пояснення по справі.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.01.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю "МІРОНЕКС" (виконавцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ-ШІППІНГ" (замовником) укладено договір про надання послуг з перевезення вантажу автомобільним транспортом та транспортно-експедиційного обслуговування №МД-45, відповідно до п. 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених договором, виконавець бере на себе зобов`язання на підставі Заявки замовника доставити автомобільним транспортом довірений йому замовником вантаж (згідно із товарно-супровідними документами) з місця відправлення до пункту призначення та видати вантаж уповноваженій на одержання вантажу особі вантажоодержувача або виконати за винагороду доручення замовника по організації перевезення вантажів автомобільним транспортом по території України та/або за її межами (міжнародним напрямком), а замовник бере на себе зобов`язання сплатити плату за надання послуг з перевезення вантажу, транспортно-експедиційного обслуговування та послуги страхування вантажу під час здійснення перевезення (якщо вони надавались окремо від транспортно-експедиційного обслуговування), погоджену сторонами.

Згідно з п.3.1 договору вартість послуг по перевезенню та організації перевезення вантажів визначається за взаємною згодою сторін та зазначається в заявці замовника на кожен випадок перевезення та організації перевезень вантажів. Вартість послуг формується на підставі діючих ринкових розцінок і тарифів на аналогічні послуги, інформація щодо яких може отримуватися замовником за результатами тендерів, конкурентних оцінок, що можуть проводитися ним у електронній, очній, заочній, чи іншій формі.

Розрахунки за надані згідно договору послуги здійснюються в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця в сумі вказаній в рахунку виконавця, та в обсязі, погодженому сторонами в заявці на перевезення та організацію перевезень конкретного вантажу (п. 3.2 договору).

За умовами п. 3.3 договору оплата вартості наданих послуг виконавця здійснюється замовником протягом 20-ти календарних днів з моменту отримання належним чином оформлених документів, а саме: оригіналу товарно-транспортної накладної (ТТН) або електронної ТТН, з підписом вантажоодержувача, завіреним печаткою або штампом, відповідними відмітками про одержання вантажу, акту виконаних робіт та на даний випадок перевезення та організації перевезення вантажу, податкової накладної по даній послузі, оригіналу рахунку.

Виконавець зобов`язаний надіслати на електронну пошту замовника скан-копію рахунку-фактури, реєстр перевезень по формі згідно додатку №5, скан-копію товарно-транспортної накладної (або міжнародної товарно-транспортного документа CMR/TIR-CARNET) та акту приймання-передачі наданих послуг одразу по факту надання послуг, але не пізніше ніж протягом 2-х робочих днів з моменту надання послуг. В актах виконаних робіт виконавець зобов`язаний зазначити номер та дату №ТТН/CMR, маршрут перевезення вантажу, номер транспортного засобу, ПІБ водія. Оригінали рахунку-фактури, товарно-транспортної накладної (або міжнародного товарно-транспортного документа CMR/TIR-CARNET) та акту приймання-передачі наданих послуг виконавець зобов`язаний надати замовнику протягом 5-ти робочих днів після фактичного виконання ним своїх обов`язків за договором з приводу надання послуг. При погодинній роботі на території комбінатів/заводів виконавець повинен надсилати ТТН (маршрутні листи) протягом 1 доби. У випадку якщо виконавець у визначений цим пунктом договору строк не надасть замовнику зазначені документи, оформлені належним чином або не надасть мотивованих зауважень до їх змісту, відповідні документи вважаються такими, що підписані з боку виконавця без зауважень, та вважаються підписаними з боку виконавця, навіть якщо на них є лише підпис з боку замовника (п. 3.4 договору).

Пунктом 5.3 договору встановлено, що сторони домовилися про обмін електронними документами, при цьому документи, що відправлені по EDI, завірені ЕП уповноважених осіб мають повну юридичну силу, породжують права та обов`язки для сторін і можуть бути представлені до суду в якості належних доказів. Всі документи, передані по EDI, визнаються рівнозначними документам на паперовому носії. Підтвердження руху документів по EDI (відправлення, отримання, прочитання, доставка тощо) вважається легітимним, і є фактом підтвердження прийому-передачі таких документів уповноваженими особами сторін, і не вимагає додаткового доказування.

Відповідно до п. 10.1, п. 10.2 договору останній вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін і діє до 31 грудня 2022 року. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору.

За умовами п. 10.6 договору заявки замовника, додатки до договору та інші документи, які сторони підписують під час виконання умов договору за допомогою факсимільного зв`язку, мають юридичну силу до моменту отримання сторонами підписаних оригіналів цих документів. Сторони зобов`язані передати одна одній належним чином оформлені оригінали вищезазначених документів протягом семи календарних днів з дати відповідного документу.

У період з 05 лютого по 01 квітня 2022 на підставі заявок відповідача, копії яких містяться в матеріалах справи, позивачем були надані послуги по організації перевезення вантажу та транспортно-експедиційного обслуговування, за результатами яких між сторонами підписані наступні акти здачі-приймання робіт (надання послуг):

- №306 від 05.02.2022 на суму 13020,00 грн;

- №190 від 07.02.2022 на суму 61400,00 грн;

- №307 від 07.02.2022 на суму 17760,00 грн;

- №234 від 08.02.2022 на суму 67800,00 грн;

- №177 від 09.02.2022 на суму 32400,00 грн;

- №235 від 09.02.2022 на суму 63100,00 грн;

- №237 від 09.02.2022 на суму 63200,00 грн;

- №349 від 09.02.2022 на суму 10080,00 грн;

- №350 від 09.02.2022 на суму 13800,00 грн;

- №239 від 11.02.2022 на суму 59200,00 грн;

- №293 від 11.02.2022 на суму 32800,00 грн;

- №389 від 11.02.2022 на суму 9000,00 грн;

- №236 від 14.02.2022 на суму 71200,00 грн;

- №340 від 14.02.2022 на суму 69400,00 грн;

- №424 від 15.02.2022 на суму 12060,00 грн;

- №425 від 15.02.2022 на суму 17820,00 грн;

- №427 від 16.02.2022 на суму 18180,00 грн;

- №347 від 16.02.2022 на суму 90000,00 грн;

- №343 від 17.02.2022 на суму 53200,00 грн;

- №345 від 17.02.2022 на суму 60200,00 грн;

- №450 від 17.02.2022 на суму 12000,00 грн;

- №344 від 18.02.2022 на суму 24200,00 грн;

- №348 від 18.02.2022 на суму 29200,00 грн;

- №458 від 18.02.2022 на суму 19080,00 грн;

- №461 від 19.02.2022 на суму 9000,00 грн;

- №495 від 21.02.2022 на суму 19580,00 грн;

- №416 від 21.02.2022 на суму 58200,00 грн;

- №417 від 21.02.2022 на суму 64700,00 грн;

- №418 від 21.02.2022 на суму 61200,00 грн;

- №429 від 22.02.2022 на суму 64200,00 грн;

- №480 від 22.02.2022 на суму 54000,00 грн;

- №501 від 23.02.2022 на суму 7740,00 грн;

- №502 від 23.02.2022 на суму 12600,00 грн;

- №471 від 23.02.2022 на суму 59100,00 грн;

- №430 від 24.02.2022 на суму 64300,00 грн;

- №431 від 24.02.2022 на суму 63600,00 грн;

- №472 від 24.02.2022 на суму 64100,00 грн;

- №479 від 25.02.2022 на суму 61600,00 грн;

- №504 від 01.03.2022 на суму 108060,00 грн;

- №541 від 11.03.2022 на суму 63600,00 грн;

- №478 від 24.03.2022 на суму 100000,00 грн.

Також, на підтвердження виконання позивачем зобов`язань щодо надання послуг з організації автомобільних перевезень вантажів останнім надані копії товарно-транспортних накладних. На оплату наданих послуг позивачем виставлені відповідачу відповідні рахунки.

Претензій або зауважень відповідача щодо наданих послуг матеріали справи не містять.

15.07.2022 сторонами за допомогою електронного сервісу EDI був підписаний акт зарахування зустрічних однорідних вимог з визначеною в ньому сумою заборгованості відповідача перед позивачем (т. 1, а.с. 86-87).

Несплаченими залишились рахунки № 418 від 21.02.2022 (частково, на суму 22189,46), № 429 від 22.02.2022 на суму 64200,00 грн, №430 від 24.02.2022 на суму 64300,00 грн, № 431 від 24.02.2022 на суму 63600,00 грн, № 472 від 24.02.2022 на суму 64100,00 грн, № 479 від 25.02.2022 на суму 61600,00 грн, № 541 від 11.03.2022 на суму 63600,00 грн, № 478 від 24.03.2022 на суму 100000,00 грн.

З огляду на викладене загальна сума заборгованості відповідача за договором №МД-45 від 01.01.2021 за підрахунками позивача склала 503 589,46 грн.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з оплати наданих послуг, позивачем нараховані інфляційні втрати у сумі 145269,62 та три проценти річних у сумі 22094,81грн.

Неоплата відповідачем вказаних вище сум боргу, інфляційних втрат та річних і стала підставою для звернення позивача з позовом у даній справі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 Цього Кодексу.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 цього Кодексу передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За умовами ст. 908 Кодексу перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 909 Кодексу визначено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Щодо досліджуваної справи, то виконання позивачем зобов`язань за договором від 01.01.2021 № МД-45 підтверджується наявними в матеріалах доказами, а саме належним чином засвідченими копіями первинних документів: заявок, товарно-транспортних накладних, які містять всі необхідні реквізити для ідентифікації, підписи та печатки замовника, вантажовідправника та вантажоодержувача, міжнародних накладних та актів здачі-приймання робіт (надання послуг), які, у тому числі, містять особистий підпис відповідача або цифровий підпис з відповідною розшифровкою. Крім того, як зазначено місцевим господарським судом, позивачем було надано суду для огляду оригінали первинних документів, які підтверджують виконання позивачем зобов`язань за договором від 01.01.2021 №МД-45, а також докази реєстрації позивачем податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Між сторонами також було підписано акт зарахування зустрічних однорідних вимог, що виникли на підставі Договору №МД-45 від 01.01.2021 та акт звірки, які підписані зі сторони відповідача за допомогою електронного цифрового підпису, та який містить інформацію про те, що станом на 27.10.2022 заборгованість ТОВ "МЕТІНВЕСТ-ШІППІНГ" на користь ТОВ "МІРОНЕКС" становить 503589,46 грн., що свідчить про виконання позивачем зобов`язань за вказаним вище договором та про визнання відповідачем боргу.

Разом з тим, відповідачем зобов`язання за договором виконані частково, докази зворотного останнім не надані.

Отже, з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, враховуючи невиконання відповідачем зобов`язань за договором від 01.01.2021 №МД-45 у частині повної та своєчасної оплати наданих позивачем послуг та ненадання ним доказів, які б спростовували таке порушення, наявні підстави для стягнення з відповідача основного боргу у визначеному позивачем розмірі - 503 589 грн 46 коп., у зв`язку з чим місцевим господарським судом зроблено правильний висновок про визнання позовних вимог обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у відповідній частині.

Крім того суд враховує, що відповідно ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Згідно з ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У даній справі, з огляду на встановлений факт прострочення ТОВ "МЕТАЛІНВЕСТ ШІППІНГ" виконання основного грошового зобов`язання, апеляційний суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат.

Одночасно, колегія суддів погоджується з перерахунком місцевим господарським судом втрат від інфляції, з огляду на невірне визначення позивачем сукупного індексу інфляції за актами приймання-передачі наданих послуг №418 від 21.02.2022, №429 від 22.02.2022, №430 від 24.02.2022, №431 від 24.02.2022, №472 від 24.02.2022, №478 від 24.03.2022, №479 від 25.02.2022, №541 від 11.03.2022, у зв`язку з чим з відповідача підлягає стягненню 135 597 грн 52 коп. таких втрат, а також з перерахунком 3% річних, з огляду на допущення позивачем помилок при визначенні періоду прострочення за деякими актами приймання-передачі наданих послуг. З цих підстав, за обґрунтованими розрахунками суду з відповідача підлягає стягненню 3% річних у розмірі 22378,47 грн.

Доводи скарги про невиконання позивачем положень п. 3.3 договору та, як наслідок, відсутність у нього підстав для перерахування грошових коштів за надані послуги у рамках договору № МД-45 від 01.01.2021, не мають під собою підґрунтя.

Так, за приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У даному випадку, судом встановлено, що наявні у справі первинні документи підтверджують виконання позивачем зобов`язань за договором, обізнаність відповідача про вартість наданих йому послуг, у свою чергу скаржником не надані докази на спростування факту отримання та підписання ним цих документів.

Крім того, у разі необхідності, скаржник не був позбавлений права звернутися до позивача з вимогою про надання йому вказаних документів у паперовому вигляді, між тим будь-які докази такого звернення у матеріалах справи відсутні.

Твердження скаржника про не підписання відповідачем акту звірки електронним підписом також не знайшли підтвердження під час апеляційного перегляду та спростовуються матеріалами справи.

Посилання апелянта на те, що суд у порушення процесуального права не взяв до уваги доводи відповідача та проігнорував посилання на норми ГПК та практику суду є безпідставними, оскільки, за переконанням апеляційного господарського суду, приймаючи оскаржуване рішення, місцевим господарським судом були оцінені усі обставини справи та докази у сукупності, надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникли із спірних правовідносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, зміст оскаржуваного судового рішення містить підстави та нормативне обґрунтування, з яких виходив суд, приймаючи це рішення.

Стосовно доводів скарги про те, що визначена позивачем сума витрат на правничу допомогу є завищеною, а матеріали справи не містять доказів доцільності та неминучості витрат на професійну правничу допомогу слід зазначити наступне.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

У даному випадку, скаржником не було надано суду доказів на підтвердження обставин щодо неспівмірності витрат умовам укладеного договору та недоцільності таких витрат, власних контррозрахунків тощо, тому відповідні доводи скаржника мають декларативний характер та є припущеннями скаржника.

Одночасно, позивачем на підтвердження витрат на послуги адвоката до матеріалів справи додано копії: Додаткової угоди до договору № 9/16 про надання правової допомоги від 20.07.2023, укладеного з Адвокатським бюро Євдоченко Н.Д., Ордеру на надання правничої (правової) допомоги Серія АІ № 1434049 від 20.07.2023, Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія №2916/10 від 25.08.2005, Актів надання послуг №75 від 02.08.2023 на суму 8648,00 грн, №84 від 11.09.2023 на суму 2500,00 грн, №87 від 15.09.2023 на суму 1500,00 грн, №96 від 03.10.2023 на суму 1500,00 грн, №113 від 06.11.2023 на суму 2000,00 грн, №119 від 24.11.2023 на суму 5340,00 грн, №123 від 07.12.2023 на суму 4600,00 грн та платіжних інструкцій №10674 від 23.08.2023, №10706 від 28.09.2023, №10707 від 28.09.2023, №10738 від 09.10.2023, №10769 від 06.11.2023, №10785 від 29.11.2023, №10804 від 07.12.2023 на загальну суму 26088,00 грн. та копію розрахунку витрат на правничу допомогу.

Дослідивши надані позивачем в обґрунтування клопотання докази, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, заявлена позивачем загальна сума витрат на професійну правничу допомогу не виходить за розумні межі визначення розміру гонорару, понесення таких витрат було зумовлене необхідністю звернення позивача з позовом до суду, з метою захисту своїх прав/охоронюваних майнових інтересів, внаслідок їх порушення з боку відповідача.

Разом з тим, у даному випадку, наявні підстави для зменшення розміру витрат на правничу допомогу за участь представника у судовому засіданні 05.12.2023 до 2000,00 грн., з урахуванням фактичного часу проведення цього засідання, а також для виключення з розрахунку витрат на проживання адвоката у сумі 600,00 грн, у зв`язку з їх недоведеністю. Отже, з огляду на викладене, доведеними та обґрунтованими є витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 23488,00 грн., які і були покладені судом першої інстанції на відповідача.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

З огляду на викладене, інші доводи апеляційної скарги не впливають на юридичну оцінку обставин справи, здійснену господарським судом у відповідності до норм чинного законодавства та не спростовують вказаних вище висновків суду, які напряму випливають із матеріалів даної справи, обставин спору та норм чинного законодавства України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Отже, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги. Рішення місцевого господарського суду у даній справі слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ-ШІППІНГ" на рішення Господарського суду Запорізької області від 04.01.2024р. у справі № 908/2559/23 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 04.01.2024р. у справі № 908/2559/23 - залишити без змін.

Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ-ШІППІНГ".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена та підписана 30.05.2024р.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя В.Ф. Мороз