ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
28 травня 2024 року Справа № 903/806/23 (903/761/23)
Господарський суд Волинської області у складі судді Вороняка А. С., за участі секретаря судового засідання Коритан Л. Ю., розглянувши матеріали за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Стіллі про ухвалення додаткового рішення
по справі № 903/806/23(903/761/23)
за позовом Компанії PUMA SЕ (ПУМА СЕ, Німеччина)
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Стіллі
про заборону здійснювати використання позначень, вилучення з цивільного обороту та знищення товару,
за участю представників-учасників справи:
від позивача: Войков А. П., адвокат, довіреність від 10.08.2020;
від відповідача: Краснопивцев О. К., адвокат, ордер серія ВН № 1278524 від 27.08.2023.
Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.
В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
01.08.2023 на адресу Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 26.09.2023) Компанії PUMA SЕ (ПУМА СЕ, Німеччина) до Товариства з обмеженою відповідальністю Стіллі про заборону здійснювати використання позначень, вилучення з цивільного обороту та знищення товару.
Рішенням суду від 08.05.2024 в позові Компанії PUMA SЕ (ПУМА СЕ, Німеччина) до Товариства з обмеженою відповідальністю Стіллі про заборону здійснювати використання позначень, вилучення з цивільного обороту та знищення товару відмовлено; скасовано заходи забезпечення позову, вжиті до пред`явлення позову у даній справі ухвалою Господарського суду Волинської області суду від 21.07.2023.

13.05.2024 Товариство з обмеженою Стіллі через систему Електронний суд подало заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з позивача судових витрат на проведення експертиз.

Ухвалою суду від 14.05.2024 прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Стіллі" від 13.05.2024 до розгляду; розгляд заяви призначено на 28.05.2024; запропоновано позивачу подати суду: пояснення по суті поданої заяви та наявні докази.

В судовому засіданні 28.05.2024 представник позивача заперечував проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення, оскільки не погоджується з винесеним рішенням по суті спору, представник відповідача підтримав заяву та просив її задовольнити.

Відповідно до частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно частини 2 статті 244 ГПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Відповідно до частини третьої статті 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Процесуальні питання розподілу судових витрат визначено статтею 129 ГПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Частинами другою, третьою статті 98 ГПК України передбачено, що предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів (частина перша статті 99 ГПК України).

Згідно із частинами першою, п`ятою - сьомою статті 101 ГПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. За заявою учасника справи про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, такий висновок судом до розгляду не приймається, якщо суд визнає наявність таких підстав.

Частина перша статті 1 Закону України «Про судову експертизу» визначає, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб (частина перша статті 71 цього Закону).

Пункт 1.8 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5, передбачає, що підставою для проведення експертизи відповідно до чинного законодавства є процесуальний документ про призначення експертизи, складений уповноваженою на те особою (органом), або договір з експертом чи експертною установою, укладений за письмовим зверненням особи у випадках, передбачених законом, в якому обов`язково зазначаються її реквізити, номер справи або кримінального провадження або посилання на статтю закону, якою передбачено надання висновку експерта, перелік питань, що підлягають вирішенню, а також об`єкти, що підлягають дослідженню.

Системний аналіз наведених положень процесуального законодавства дозволяє констатувати таке:

(1) витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи, належать до судових витрат;

(2) висновок експерта може бути підготовлений як на підставі ухвали суду про призначення експертизи, так і на замовлення учасника справи;

(3) у разі подання учасником справи до суду висновку експерта, складеного на його замовлення, у такому висновку має бути зазначено, що його підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. При цьому інша сторона може подати до суду заяву про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, і в разі, якщо суд визнає наявність таких підстав, зазначений висновок не приймається судом до розгляду;

(4) при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує не те, коли замовлено експертизу та отримано висновок експерта - до чи після звернення позивача до суду із позовом, а те, чи пов`язані безпосередньо ці витрати з розглядом справи.

ЄСПЛ неодноразово вказував, що початок «вирішення спору» щодо своїх «прав та обов`язків цивільного характеру» пов`язується з поданням цивільного позову (рішення від 21 червня 2007 року у справі «Редька проти України» (Redka. Ukraine), заява № 17788/02, від 10 грудня 2009 року у справі «Васильчук проти України» (Vasilchuk. Ukraine), заява № 31387/05).

Період, коли тривало провадження щодо процесуальних питань, має розглядатись як частина розгляду справи по суті та, відповідно, як частина вирішення спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру (рішення ЄСПЛ від 01 березня 2018 року у справі «Літвінюк проти України» (Litvinyk v. Ukraine), заява № 55109/08).

Відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі. Відтак сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ.

Відмова у відшкодуванні судових витрат за проведення експертизи стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (особливо, якщо суд врахував відповідний висновок експерта як доказ), не відповідає вимогам розумності та правової визначеності, «підриває» конструкцію забезпечення передбачуваності застосування процесуальних норм, а тому не є такою, що відповідає верховенству права.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач з метою доведення обставин викладених у відзиві звернувся до судового експерта Петренка С. А., який надав висновок № 222-07/23 від 14.07.2023, в якому зазначено, що його підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. За проведення даної експертизи відповідачем сплачено 30000,00 грн, що підтверджується рахунком № 21 від 10.07.2023 та платіжною інструкцією № 762 від 10.07.2023.

Також під час розгляду справи в суді було призначено судову експертизу, проведення експертизи було доручено експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, оплату вартості експертизи покладено на відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю Стіллі.

23.02.2024 від Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшов висновок експертів № 4504-Е від 19.02.2024, за проведення даної експертизи відповідачем сплачено 64368,80 грн, що підтверджується рахунком № 23-4504-Е від 12.12.2023 та платіжною інструкцією № 1314 від 25.12.2023.

Зазначені висновки експертиз були враховані судом як докази під час розгляду справи та ухвалення судового рішення, відповідно витрати відповідача на їх проведення є обґрунтованими, безпосередньо пов`язані із розглядом справи та підлягають відшкодуванню.

За приписами ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі вищевикладеного, оскільки судом були враховані зазначені висновки експертів, як докази під час розгляду справи, результат вирішення спору, суд дійшов висновку щодо доцільності та наявності підстав для стягнення з Компанії ПУМА СЕ (PUMA SЕ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Стіллі витрат на проведення експертиз в у розмірі 94368,80 грн.

Керуючись ст. ст. 13, 73-80, 123, 127, 129, 221, 236-240, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Стіллі задовольнити.

2. Стягнути з Компанії ПУМА СЕ (PUMA SЕ) (місцезнаходження: Пума Вей 1, 91074, Герцогенаурах, Німеччина (PUMA Way 1, 91074, Herzogenaurach, Germany)) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Стіллі (пл.Грецька,1, офіс 201-Б, м.Одеса, 65026, ) 94368,80 грн (дев`яносто чотири тисячі триста шістдесят вісім гривень 80 коп.) витрат на проведення експертиз.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст.ст. 253, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного

судового рішення

30.05.2024.

Суддя Вороняк А. С.