ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2024м. ДніпроСправа № 904/1313/24

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Татарчука В.О. за участю секретаря судового засідання Анділахай В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) представників сторін справу:

За позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Київ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Дніпро)

до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (Дніпропетровська обл., м. Павлоград)

про стягнення штрафу

Представники:

від позивача: Білоус А.М.;

від відповідача: Селіванова О.В.

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про стягнення штрафу за невірно зазначену в залізничній накладній масу вантажу у сумі 43240,00грн. Судові витрати по сплаті судового збору просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем, як вантажовідправником, свого обов`язку з оформлення перевізних документів, а саме: в результаті контрольного зважування вантажу було встановлено, що у вагоні №67389346 фактична вага вантажу не відповідає даним, зазначеним у накладній. Так, у залізничній накладній №47602040 маса вантажу зазначена 68800кг, а за даними контрольного зважування виявилось 70200кг, що на 1400кг більше, ніж зазначено у перевізному документі, про що було складено комерційний акт №454502/16 від 26.06.2023.

Правовою підставою позову позивач зазначає, серед іншого, статті 118, 122 Статуту залізниць України.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами. Зобов`язано відповідача протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати відзив на позовну заяву.

11.04.2024 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить застосувати до вимог про стягнення 43240,00грн штрафу шестимісячний строк спеціальної позовної давності відповідно до частини п`ятої статті 315 Господарського кодексу України та абзацу 1 статті 137 Статуту залізниць України та відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В своїх запереченнях відповідач зазначає, що при зважуванні вагону з вантажем його вага була встановлена вірно і результат зважування внесений до накладної, але після передачі вагону з вантажем до перевезення, на шляху прямування збільшилась вага вантажу внаслідок атмосферних опадів. При цьому вказує, що вантажовідправником при зважуванні вагону з вантажем було встановлено, що маса вантажу складає 68800кг, що підтверджується протоколом зважування, який автоматично формується в обліковій програмі "АРМ вагаря" з вагопроцесору, що є складовою частиною ваг, допустити внесення неправдивих даних щодо маси ватажу в залізничній накладній технічно неможливо, маса при зважуванні встановлюється автоматично, тому людський фактор (помилка/описка працівника при внесенні даних) відсутній. Однак, під час перевезення вагону в період часу з 25.06.2023 по 26.06.2023 мали місце атмосферні опади. Згідно з даними метеостанції Павлоград Павлоградського району, репрезентативної для маршруту слідування залізничного поїзда від станції Ароматна Придніпровської залізниці (с. Вербки Павлоградського району) до станції Павлоград-І Придніпровської залізниці (м. Павлоград Дніпропетровської області), 25-26 травня 2023 року спостерігалось: 25.06.2023 зливовий дощ різної інтенсивності з перервами (21:00 21:50, 07:00 07:40, 10:30 11:30, 15:01 15:15); середня відносна вологість повітря становила 89%, мінімальна відносна вологість повітря становила 78%; кількість опадів склала 3,9мм вдень, 13,0мм вночі, 16,9мм за добу; 26.06.2023 зливовий дощ різної інтенсивності з перервами (07:25 09:05, 14:25 15:15), гроза (07:00 09:15), середня відносна вологість повітря становила 89%, мінімальна відносна вологість повітря становила 81%; кількість опадів склала 1,5мм вдень, 5,0мм вночі, 6,5мм за добу. Отже, за твердженням відповідача, опади було зафіксовано на залізничних станціях 25-26 червня 2023 року у добу, коли здійснювалось перевезення вантажу по/зі станції Ароматна на станцію Павлоград-І Придніпровської залізниці і виявлено, що маса вантажу більше маси зазначеної в документі на 1400кг. Тобто на дату перевезення вантажу вугілля кам`яне знаходилось під впливом зливових дощів, що, цілком логічно, збільшило вагу вантажу в вагоні.

Додатково зазначає про те, що оскільки вагон з вантажем був відкритого типу, що підтверджується інформацією у графі "Рід вагону" відомості вагонів до залізничної накладної, то зафіксоване працівниками залізниці збільшення маси вантажу у вагоні сталось не з вини вантажовідправника, а у зв`язку із негативними погодними умовами, які спричинили потрапляння у вагон дощу. Внаслідок цього, змінились якісні характеристики вантажу, вміст вологи збільшився з 11,0% до 13,7% під час перевезення.

Звертає увагу суду відповідач і на те, що вантажовідправником не могли бути внесені невірні відомості до накладної через технічну неможливість внесення інших відомостей маси вантажу, ніж ті, що були встановлені при зважуванні цього вантажу.

Вказані обставини, за твердженням відповідача, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Крім того зазначає, що шестимісячний строк для пред`явлення позовних вимог про стягнення штрафу з вантажовідправника сплив 26.12.2023, що також є підставою для відмови у задоволенні позову.

Також, 11.04.2024 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшла заява із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, в якій він просить здійснювати розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження.

Крім того, 11.04.2024 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшло клопотання про залучення до участі у справі та виклик спеціаліста - Дениса Мірошниченка, головного наукового співробітника вугільного відділу Державного підприємства "Український державний науково-дослідний вуглехімічний інститут", доктора технічних наук, професора, для надання роз`яснень стосовно розробленої Методики розрахунку зміни маси вугілля в процесі його транспортування та її розрахунків і надання відповідей на питання суду та учасників справи.

12.04.2024 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшло клопотання про витребування доказів, в якому він просить витребувати у Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" копію зведеного порівняльного протоколу зважування поїзда №9565 індексом 4546-028-4931 (із зазначенням встановленої маси по кожному з вагону) на тензометричних динамічних вагах станції Павлоград І у добу 25.06.2023 для огляду в судовому засіданні та ознайомлення з нею, з наступним долученням до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.04.2024 заяву Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про розгляд справи за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення.

19.04.2024 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи з викликом сторін, в якій він просить розглянути справу в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

22.04.2024 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

В своїх поясненнях на заперечення відповідача зазначає, що інформація з гідрометеорологічного центру є сукупністю регіональних середньостатистичних даних, з яких неможливо встановити точну кількість опадів по конкретно взятій місцевості, тобто відсутні усі складові, які у сукупності могли б свідчити про те, що в конкретний проміжок часу, конкретної доби, по конкретній місцевості, пройшов дощ, і саме такої інтенсивності, що збільшив масу конкретного вантажу на конкретну кількість. Відтак, на думку позивача, дані, викладені в інформації Дніпропетровського регіонального центру з гідрометеорології від 26.07.2023 №994-04-65/994/04 є узагальненими та середньостатистичними, а тому така інформація не може слугувати належним доказом збільшення ваги у вагоні через погодні умови. Також зазначає, що долучений відповідачем до матеріалів справи акт відбору та підготовки проб вугілля на підпис працівникам станції не надавався, а підписаний лише представником ТОВ "Вуглехімічна лабораторія", а отже є одностороннім. Оскільки складені ТОВ "Вуглехімічна лабораторія" акт відбору та підготовки проб вугілля та протокол випробувань містять інформацію, що не відповідає дійсності, наведені документи не можуть слугувати належними доказами по справі.

Щодо застосування строків позовної давності позивач зазначає про те, що умовами договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, укладеним сторонами, продовжено строк позовної давності за вимогами перевізника до замовників до одного року, а тому на думку позивача такий строк не пропущений.

Окрім цього, 22.04.2024 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшли письмові пояснення щодо клопотань відповідача про залучення і виклик спеціаліста та про витребування доказів, в яких просить залишити без задоволення наведені клопотання відповідача.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.04.2024 задоволено клопотання Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про розгляд справи з викликом сторін. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням та викликом сторін в судове засідання. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 29.04.2024 об 11:00год.

До початку судового засідання 29.04.2024 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшла заява про відкладення судового засідання. В обґрунтування наведеної заяви відповідач зазначає, що представник відповідача не зможе прибути до м. Дніпро чи приєднатися в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів з метою участі у судовому засіданні у Господарському суді Дніпропетровської області по справі №904/1313/24, оскільки цього дня (29.04.2024) представник буде зайнятий в інших судових процесах, а саме: у судових засіданнях в режимі ВКЗ, які призначені в Селидівському міському суді Донецької області у кримінальних справах №242/1093/22, №242/1109/22, в яких ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" визнано потерпілою стороною, зазначені справи передані для супроводу у зв`язку із звільненням іншого представника.

У судове засідання 29.04.2024 відповідач не забезпечив явку свого повноважного представника, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.04.2024 відкладено розгляд справи по суті на 16.05.2024.

До початку судового засідання 16.05.2024 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшли додаткові пояснення, до яких долучено додаткові докази, а саме, лист повідомлення ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" №1/2367 від 26.06.2023 та докази його направлення Придніпровській залізниці, лист ТОВ "Вуглехімічна лабораторія" №113/1 від 29.06.2023, лист ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" №1/1380 від 30.04.2024, лист ДП "Український державний науково-дослідний вуглехімічний інститут" №07/208 від 02.05.2024 з поясненнями щодо застосування "Методики розрахунку зміни маси вугілля в процесі його транспортування".

В своїх поясненнях зазначає, що позивач своїми діями (приймання вагону до перевезення та постановка його у склад поїзда) визнав вірність внесеної у накладну інформації. Таким чином, на думку відповідача, відповідно до частини 2 статті 308 Господарського кодексу України з моменту прийняття вагону до перевезення на перевізника покладається відповідальність за збереження вантажу. З урахуванням цього, залізниця після проставлення відповідної відмітки в спірній залізничній накладній (графа 38), взяла на себе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу, а також підтвердила, що саме вона несе відповідальність за втрату, нестачу, пошкодження та інші зміни прийнятого до перевезення вантажу. Додатково зазначає, що позивачем пропущено строк позовної давності. На думку відповідача, твердження позивача про подовження строку позовної давності у зв`язку з військовим станом є помилковим, о зв`язку з чим посилається на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 10.11.2022 у справі №990/115/22, введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами.

Відносно поданих відповідачем до письмових пояснень додаткових доказів, господарський суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 118 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 80 Господарського процесуального кодексу України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.03.2024 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі встановлено п`ятнадцятиденний строк для подачі відзиву на позов.

Господарським судом направлялась ухвала суду від 27.03.2024 в електронному вигляді до електронного кабінету відповідача, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с. 42 том 1).

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Враховуючи дату доставлення ухвали суду 27.03.2024, відповідач мав подати суду докази разом з поданням відзиву в строк по 12.04.2024 включно.

Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (частина 2 статті 118 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, щодо висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Враховуючи викладене, подані 16.05.2024 відповідачем докази разом із письмовими поясненнями залишаються господарським судом без розгляду.

За результатами судового засідання 16.05.2024 оголошено перерву до 27.05.2024.

У судовому засіданні 27.05.2024 представники сторін надали пояснення по суті спору.

За наслідком судового засідання 27.05.2024 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, господарський суд,-

УСТАНОВИВ:

Відповідно до електронного повідомлення про укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №99-00178353/2020-001 від 13.03.2020 Акціонерне товариство "Укрзалізниця" (далі перевізник, позивач) засвідчило прийняття від Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (далі замовник, вантажовідправник, відповідач) заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепту) укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом (а.с. 33 том 1).

Таким чином, Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля" було приєднано Акціонерним товариством "Українська залізниця" до договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом (далі - договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору предметом є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та / або вагонах замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг (далі - послуги) і проведення розрахунків за ці послуги.

Згідно з пунктом 1.4 договору надання послуг може підтверджуватись, зокрема, накладною.

Пунктом 7.3 договору сторони погодили, що строк позовної давності за вимогами перевізника до замовників, що випливають з правовідносин сторін за договором, становить один рік.

У червні 2023 року зі станції Ароматна Придніпровської залізниці на станцію Добропілля Донецької залізниці Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля" здійснило відправлення вагону №67389346 за залізничною накладною №47602040 (а.с. 7 том 1).

У зазначеній накладній №47602040 вказано масу вантажу, визначену відправником, зокрема у вагоні №67389346 68800кг. Провізна плата 8648,00грн.

Після прибуття вагону на станцію Павлоград-1 Придніпровської залізниці виявлено, що зазначена в накладній №47602040 маса вантажу у вагоні №67389346 фактично складає 70200кг, брутто 91400кг, тара 21200кг, що на 1400кг більше, ніж вказано у накладній та на 1200кг більше, ніж вантажопідйомність, про що складено комерційний акт №454502/16 від 26.06.2023 (а.с. 9 том 1).

Згідно з комерційним актом №454502/16 від 26.06.2023 проводилось контрольне зважування вагону №67389346, що прибув по відправці, вказаній на звороті даного акту. В документі значиться: вугілля кам`яне марки Г-газовий, навалом, вантаж розміщено та закріплено згідно п 3.1 гл. 14 додатку 3 до СМГС, розрівняний і маркований повздовжніми борознами, у твердому стані. Нетто 68800кг, тара з документу 21800/21200кг. В дійсності виявилося: вантаж вугілля, брутто 91400кг, тара з документу 21800/21200кг, нетто 70200кг, що більше маси зазначеної в документі на 1400кг та вантажопідйомності на 1200кг. Зважування проводилось на справних повірених 150т вагонних вагах №10 ст. Павлоград-1 (повірка 11.07.2022) без відчеплення, при повній зупинці агентом комерційним Новікова С.Н. в присутності ДС Мордас В.І., старший приймальник поїздів Колісник Н.А., ОВР Аксененко Д. Навантаження нижче рівня бортів на 20см, вантаж маркований повздовжніми борозними, маркування не порушено, без заглиблень та виїмок. Вагон в технічному відношенні справний, бездверний, люки зачинені, течі та слідів течі вантажу немає. Начальник вантажного району по штату відсутній.

Позивачем складено акт загальної форми ГУ-23 №85 від 26.06.2023 (а.с. 10 том 1).

Надлишок вантажу було вивантажено з наведеного вагону відповідно до листа №1/2375 від 27.06.2023 (а.с. 25 том 1).

Позивач вважає, що відповідно до статей 24, 118, 122 Статуту залізниць України викладені обставини є підставою для стягнення з відповідача штрафу у сумі 43240,00грн, виходячи з розрахунку: 8648,00грн х 5 = 43240,00грн, де 8648,00грн - провізна плата за вагон від станції Ароматна Придніпровської залізниці до станції Добропілля Донецької залізниці; 5 - кількість провізних плат.

Відповідач проти зазначеного заперечує, що і є причиною виникнення спору.

Предметом доказування у даній справі є обставини щодо наявності/відсутності правових підстав для стягнення з відповідача штрафу в сумі 43240,00грн за невірно зазначену масу вантажу в залізничній накладній №47602040.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне.

Частиною п`ятою статті 307 Господарського кодексу України, яка кореспондується з частиною другою стаття 908 Цивільного кодексу України, передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Нормативні документи, які визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту та комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України (стаття 3 Закону України "Про залізничний транспорт"),

Статут залізниць України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 із змінами та доповненнями (далі - Статут залізниць України), визначає обов`язки, права та відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення (частина перша статті 908 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

У разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами) (стаття 920 Цивільного кодексу України).

Накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача (стаття 6 Статуту залізниць України).

За договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату (частина перша статті 22 Статуту залізниць України).

Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. У разі проведення митного контролю дата видачі вантажу ставиться після закінчення митних операцій (частини перша, друга та третя статті 23 Статуту залізниць України).

Вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній (частини перша та друга статті 24 Статуту залізниць України).

Маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує: у разі недостачі - норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто; у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто (частина четверта статті 52 Статуту залізниць України).

Залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами (стаття 105 Статуту залізниць України).

Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць (стаття 129 Статуту залізниць України).

Згідно з пунктом 3 Правил складання актів (затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 № 334) акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акта. Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами. Один примірник акта загальної форми, складеного під час перевезення, додається до перевізних документів, другий залишається на станції, яка його склала.

Комерційні акти складаються: на місцях загального користування - у день вивантаження або в день видачі вантажу одержувачу; при вивантаженні на місцях незагального користування - у день здачі вантажу одержувачу, у цьому разі перевірка повинна здійснюватись до вивантаження або в процесі вивантаження чи зразу ж після нього. У разі перевірки маси вантажу зважуванням на вагонних вагах, якщо маса тари приймається за трафаретом на вагоні, комерційний акт складається в день зважування вагона з вантажем; якщо маса тари вагона визначається зважуванням його після вивантаження, комерційний акт складається в день зважування порожнього вагона; на вантаж, що перебуває у дорозі - у день виявлення обставин, що підлягають оформленню комерційним актом. У разі неможливості скласти комерційні акти в указані терміни вони складаються у всіх випадках не пізніше наступної доби. (пункт 4 Правил складання актів).

Матеріалами справи підтверджується, що по прибуттю вагону на станцію Павлоград-1 Придніпровської залізниці було проведено контрольне зважування вагона №67389346, за результатами якого було виявлено невідповідність маси вантажу порівняно з перевізним документом, про що складено комерційний акт №454502/16 від 26.06.2023.

Вказаний комерційний акт за формою та змістом відповідає вимогам чинного законодавства України, оформлений та підписаний повноважними особами залізниці.

Згідно з пунктом 5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів (затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644) якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Як встановлено господарським судом, комерційним актом №454502/16 від 26.06.2023 підтверджується перевезення у вагоні №67389346, відправленого відповідно до накладної №47602040, маси вантажу на 1400кг більше, аніж вказано у накладній.

Пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення (стаття 118 Статуту залізниць України).

За неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли (стаття 122 Статуту залізниць України).

З огляду на викладене, предмет доказування, а саме обставини допущеного відповідачем неправильного зазначення маси вантажів у зазначеному вагоні, доведений позивачем належними й допустимими доказами.

За вказаних обставин, всі наслідки за неправильність відомостей, зазначених у накладних, мають бути покладені на відповідача.

В силу положень статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом застосування штрафних санкцій.

Відповідно до накладної №47602040 розмір провізної плати вантажу у вагоні №67389346 становить 8648,00грн.

Перевіркою розрахованої позивачем суми штрафу за неправильно зазначену у залізничних накладних масу вантажу порушень вимог статей 118, 122 Статуту залізниць України не встановлено.

Відповідно до пункту 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній, а залізниці надане право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. Зазначена норма встановлює чіткі вимоги до відправника щодо оформлення вантажу та покликана забезпечити дисциплінованість учасників господарських відносин та визначає критерії обґрунтованості в подальшому будь-яких претензій залізниці до учасників господарських відносин (відправника та одержувача).

Відтак, недотримання вимог, визначених Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена пунктами 118, 122 Статуту залізниць України. При цьому, зазначений штраф, відповідно до пунктів 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено.

Враховуючи викладене, господарський суд доходить висновку про порушення відповідачем наведених вище вимог Статуту залізниць України, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача 43240,00грн штрафу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо заявленої відповідачем у відзиві на позов заяви про застосування строків позовної давності, господарський суд зазначає наступне.

Як вже було зазначено вище, відповідач у відзиві на позовну заяву просить суд застосувати до вимог про стягнення 43240,00грн штрафу шестимісячний строк спеціальної позовної давності відповідно до частини 5 статті 315 Господарського кодексу України та статті 137 Статуту залізниць України.

Відповідно до статей 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю (частина 1 статті 258 Цивільного кодексу України).

Позови залізниць до вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів, що випливають із цього Статуту, можуть бути подані відповідно до установленої підвідомчості чи підсудності до суду за місцем знаходження відповідача протягом 6 місяців. Зазначений шестимісячний термін обчислюється:

а) щодо стягнення штрафу за невиконання плану перевезень - після закінчення п`ятиденного терміну, встановленого для сплати штрафу;

б) в усіх інших випадках - з дня настання події, що стала підставою для подання позову (стаття 137 Статуту залізниць України).

Для пред`явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк (частина 5 статті 315 Господарського кодексу України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 Цивільного кодексу України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 Цивільного кодексу України).

Водночас, за приписами частини першої статті 259 Цивільного кодексу України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Так, пунктом 7.3 договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом сторони погодили, що строк позовної давності за вимогами перевізника до замовників, що випливають з правовідносин сторін за договором, становить один рік.

Про порушення свого права позивач дізнався при складенні комерційного акту №454502/16 від 26.06.2023, яким виявлено невідповідність фактичної маси вантажу зазначеній масі вантажу вантажовідправником у відповідній накладній, в той час, як позовна заява надіслана позивачем до суду 20.03.2024, про що свідчить відмітка відділення поштового зв`язку на поштовому конверті (а.с. 38 том 1).

Крім того, відповідно до пункту 19 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Враховуючи викладене звернення позивача до суду відбулось в межах строку позовної давності, у зв`язку з чим, заява про застосування позовної давності задоволенню не підлягає.

При цьому, господарський суд відхиляє посилання відповідача на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 10.11.2022 у справі №990/115/22, оскільки наведене стосується процесуальних строків (строків в межах яких вчиняються процесуальні дії), а не позовної давності, врегульованої Цивільним кодексом України.

Щодо заперечень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частинами першою та третьою статті 74, частиною першою статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Так, факт справності, повірки вагонних ваг, використаних відповідачем під час завантаження спірного вагону, не є доказом правильності відображення вантажовідправником фактичної маси вантажу у залізничній накладній. У той же час правовою підставою для матеріальної відповідальності за неправильно зазначену у накладній масу вантажу є комерційні акти, правильність складення яких відповідачем не оскаржується.

Посилання відповідача на те, що причиною збільшення маси вантажу стали метеорологічні умови (опади) розцінюються судом критично, з огляду на таке.

Частиною другою статті 32 Статуту встановлено, що відправник зобов`язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням технічних умов.

Відповідно до пункту 4 Правил приймання вантажів до перевезення відправник зобов`язаний підготувати вантаж до навантаження відповідно до вимог, які забезпечували б його збереження на всьому шляху перевезення та екологічну безпеку і захист навколишнього середовища згідно з законодавством.

Згідно з пунктом 2.6 Правил оформлення перевізних документів визначено, що маса вантажу вважається правильною, якщо різниця між фактично виявленою масою і зазначеною в перевізних документах не перевищує 0,2%.

Отже, Правилами встановлено імперативні норми, де чітко виокремлено межу (граничне розходження визначення маси нетто), вихід за яку, передбачає накладення на відправника штрафу.

Більше того, тип вантажу, що перевозився у зазначеному вагоні - вугілля кам`яне, знаходиться у переліку вантажів, які дозволено перевозити у вагонах відкритого типу згідно з Правилами перевезення вантажів.

Чинним законодавством не передбачений механізм, який би певним чином обраховував вплив тих чи інших погодних явищ на масу вантажу (відношення кількості опадів до площі вагону; фізичні властивості вантажу, які впливають на випаровування: альбедо, пористість, гігроскопічність тощо).

Інформація з гідрометеорологічного центру є сукупністю регіональних середньостатистичних даних, з яких не можливо встановити точну кількість опадів по конкретно взятій місцевості.

Тобто, відсутні усі складові, які у сукупності могли б свідчити про те, що в конкретний проміжок часу, конкретної доби, по конкретній місцевості, пройшов дощ, і саме такої інтенсивності, що збільшив масу конкретного вантажу на конкретну кількість.

Відтак, дані, викладені в інформації Дніпропетровського регіонального центру з гідрометеорології від 26.07.2023 №994-04-65/994-04, що долучено відповідачем до відзиву на позовну заяву, є узагальненими та середньостатистичними (інформація наявна лише за велику частину місцевості в цілому, а не за його окремий район, вулицю тощо), а тому така інформація не може слугувати належним доказом збільшення маси вантажу у вагоні через погодні умови.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає, що наведений документ, не є належним та допустимим доказом факту перевищення вказаної у накладній №47602040 ваги вантажу за рахунок дощових опадів, оскільки в інформації зазначено лише про кількість опадів по шляху прямування вагону, проте вона не підтверджує потрапляння води у зазначений вагон у кількості, що спричинило збільшення вантажу на 1400кг.

До того ж, слід зазначити про те, що, як зазначає відповідач, згідно з Посвідченням про якість рядового вугілля (продуктів збагачення) №1475 від 25.06.2023 (а.с. 56 том 1), складеного ТОВ "Вуглехімічна лабораторія", вміст вологи у вугіллі, яке було завантажене, зокрема, у вагон №67389346 та передано до перевезення, складав 11%.

Відповідно до акту №1184 від 27.06.2023 відбору та підготовки проб вугілля представниками ТОВ "Вуглехімічна лабораторія" проведено відбір об`єднаної проби вугілля з 1-го залізничного вагона №67389346. 27.06.2023 зразки взятих проб надійшли до лабораторії ТОВ "Вуглехімічна лабораторія", де з ними проводилися випробування (протокол випробувань № 26), за результатами яких виявилось, що показник "волога" вугілля становить 13,7% (а.с. 57, 58 том 1).

Тобто, за твердженням відповідача, зазначене вище свідчить про перебування вантажу під впливом негативних природних умов, що виключає вину вантажовідправника у збільшенні маси вантажу та відповідно підстави для застосування до нього відповідальності.

Проте, вказані Посвідчення про якість рядового вугілля (продуктів збагачення) №1475 від 25.06.2023, акт №1184 від 27.06.2023 відбору та підготовки проб вугілля складено представниками лише ТОВ "Вуглехімічна лабораторія".

Доказів, які б свідчили про те, що представник позивача брав участь у відборі проб, відповідачем суду не надано.

З огляду на викладене, протокол випробувань №26, складений за результатами проведення випробувань зразків, відібраних на підставі вказаного вище акту, не може слугувати належним та допустимим доказом у розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України в підтвердження наведених відповідачем обставин.

Разом з цим, господарський суд зазначає, що вантаж прийнято до перевезення шляхом візуального огляду, залізниця не могла знати про вологість зазначеного вугілля, а тим більше про відсоток такої вологості. До того ж, інформація щодо вологості вугілля суперечить відомостям, зазначеним відповідачем в графі 20 накладної №47602040.

Стосовно інших доводів прокурора та сторін суд зазначає наступне.

Враховуючи положення частини першої статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №№2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 (заява №4909/04), відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Решта доводів та заперечень судом до уваги не береться, оскільки вони не спростовують наведених вище висновків.

Щодо клопотання відповідача про виклик спеціаліста, господарський суд зазначає наступне.

Відповідач подав до суду клопотання, в якому просить суд залучити до участі у справі №904/1313/24 та викликати як спеціаліста Дениса Мірошниченка (головного наукового співробітника вугільного відділу ДП «Український державний науково-дослідний вуглехімічний інститут», доктора технічних наук, професора) для надання роз`яснень стосовно розробленої Методики та її розрахунків і надання відповідей на питання суду та учасників справи.

Відповідно до частини першої статті 71 Господарського процесуального кодексу України спеціалістом є особа, яка володіє спеціальними знаннями та навичками, необхідними для застосування технічних засобів, і призначена судом для надання консультацій та технічної допомоги під час вчинення процесуальних дій, пов`язаних із застосуванням таких технічних засобів (фотографування, складання схем, планів, креслень, відбору зразків для проведення експертизи тощо).

Допомога та консультації спеціаліста не замінюють висновок експерта (частина друга статті 71 Господарського процесуального кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, судом при розгляді даного спору не вчиняються процесуальні дії, пов`язані із застосуванням таких технічних засобів (фотографування, складання схем, планів, креслень, відбору зразків для проведення експертизи тощо).

До того ж, слід зазначити про те, що норми Господарського процесуального кодексу України не передбачають такого засобу доказування, як пояснення спеціаліста щодо розробленої ним Методики.

З огляду викладене та зважаючи на те, що в даному випадку відповідач просить залучити до участі у справі спеціаліста з метою надання ним пояснень, як засобу доказування у справі, що не передбачено нормами чинного Господарського процесуального кодексу України, у суду відсутні підстави для задоволення наведеного клопотання Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля".

Також, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про витребування у Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" копії зведеного порівняльного протоколу зважування поїзда №9565 індексом 4546-028-4931 на тензометричних динамічних вагах станції Павлоград І у добу 25.06.2023.

З огляду на викладені положення нормативних актів та обставини справи наведений протокол не є достатнім доказом для спростування факту невірного зазначення маси вантажу вагону №67389346 в залізничній накладній №47602040.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про стягнення штрафу за невірно зазначену в залізничній накладній масу вантажу у розмірі 43240,00грн задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна, б. 76, ідентифікаційний код 00178353) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» (49602, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108, ідентифікаційний код 40081237) 43240,00грн - штрафу та 3028,00грн - витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 03.06.2024.

Суддя В.О. Татарчук