ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"21" травня 2024 р. Справа № 924/1341/23

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Вибодовського О.Д., при секретарі судового засідання Буй К.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Заступника керівника Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних відносинах:

Хмельницька обласна військова адміністрація, м.Хмельницький

Міністерство оборони України, м.Київ

Квартирно-експлуатаційний відділ м. Хмельницький

до Подільського управління капітального будівництва Міністерства оборони України, м.Вінниця

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Канстальбуд», м.Хмельницький

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача 2 ТОВ «Канстальбуд», ОСОБА_1 , м. Хмельницький

Обслуговуючий кооператив «Житлово - будівельний кооператив «Гармонія-7», м. Хмельницький

про визнання недійсним Договору про будівництво багатоповерхових житлових будинків по проспекту Миру, 96 м.Хмельницький від 28.08.2018р. №10/18, укладений між Державною організацією Подільське управління капітального будівництва Міністерства оборони України та Товариством з обмеженою відповідальністю «Канстальбуд».

Представники сторін:

Від позивача 1: не з`явився;

Від позивача 2: Григорчук С.А. - на підставі витягу з ЄДР (в режимі відеоконференції);

Від позивача 3: не з"явився;

Від відповідача 1: Лукіянчук С.М. - на підставі наказу від 29.12.2023р. №41 (в режимі відеоконференції);

Від відповідача 2: Бляхарський Я.С. - згідно ордера №1061598 від 27.01.2024р. (в режимі відеоконференції);

Від прокуратури: Манзелевський Ю.В. - на підставі службового посвідчення №077354 від 11.04.2023р.;

Від третьої особи: ОСОБА_1

В судовому засіданні відповідно до ст.240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору:

До господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Заступника керівника Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних відносинах: Хмельницька обласна військова адміністрація, м.Хмельницький, Міністерство оборони України, м.Київ, Квартирно-експлуатаційний відділ м. Хмельницький до Подільського управління капітального будівництва Міністерства оборони України, м.Вінниця, Товариства з обмеженою відповідальністю «Канстальбуд», м.Хмельницький про визнання недійсним Договору про будівництво багатоповерхових житлових будинків по АДРЕСА_1 від 28.08.2018р. №10/18, укладений між Державною організацією Подільське управління капітального будівництва Міністерства оборони України та Товариством з обмеженою відповідальністю «Канстальбуд».

Ухвалою суду від 01.01.2024р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

На адресу суду 16.01.2024р. від представника відповідача Подільського управління капітального будівництва Міністерства оборони України надійшов відзив на позов в якому зазначає, що позов прокурора в інтересах держави в особі Хмельницької обласної військової адміністрації, Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький до Подільського управління капітального будівництва Міністерства оборони України та ТзОВ «Канстальбуд» про визнання недійсним договору слід залишити без розгляду, оскільки позов подано особою, яка не має процесуальної дієздатності.

Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача, а оскільки в позовній заяві не йдеться про порушені права Хмельницької обласної військової адміністрації і Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький та про їх відновлення, Хмельницька обласна військова адміністрація та Квартирно-експлуатаційний відділ м. Хмельницький на думку відповідача не можуть бути позивачами у справі № 924/1341/23.

В обґрунтуванні своєї правової позиції прокурор зазначає, що спірний договір укладено з перевищенням повноважень ПУКБ усупереч вимогам законодавства, що регламентує порядок використання земель оборони (Порядку організації будівництва житла для військовослужбовців та членів їх сімей на земельних ділянках, що належать до земель оборони, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 р. № 715 (далі - Постанова №715), порядок укладання державними підприємствами, установами, організаціями, а також, господарськими товариствами договорів про спільну діяльність, зокрема, без погодження, не проведення конкурсу Міністерством оборони України, а також, всупереч інтересам держави і суспільства, у зв`язку із чим підлягає визнанню недійсним.

Згідно п.1 Положення про Подільське управління капітального будівництва Міністерства оборони України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 17.06.2003р. №2

Управління є державною госпрозрахунковою організацією Міністерства оборони України та призначене для забезпечення виконання завдань капітального будівництва житла для військовослужбовців і членів їх сімей, об`єктів військового призначення для потреб Збройних Сил України з метою підтримки їх у стані бойової та мобілізаційної готовності.

Управління виконує функції замовника Міністерства оборони України на будівництво об`єктів житлово-комунального, соціального, загальновійськового призначення, а також у порядку, встановленому законодавством України та цим Положенням залучається до вирішення питань придбання та обміну житла в Вінницькій, Рівненській, Житомирській, та Хмельницькій областях.

Відповідно до п.6 Положення основними завданнями Управління є, зокрема, виконання завдань з будівництва та реконструкції житлових будинків, об`єктів освіти, охорони здоров`я, зв`язку, військового господарства, об`єктів культурно-побутового й іншого призначення та ефективного використання капітальних вкладень, що спрямовуються на ці цілі; залучення: коштів інвесторів у будівництво та придбання жилих будинків, об`єктів освіти, охорони здоров`я, зв`язку, військового господарства, об`єктів культурно-побутового й іншого призначення, та ефективного використання капітальних вкладень, що спрямовуються на ці цілі.

Подільське УКБ при оголошенні конкурсу та укладанні оскаржуваного договору виконувало покладені на нього Міністерством оборони України обов`язки та користувалося визначеними Міністерством оборони України - повноваженнями.

Згідно Наказів ПУКБ від 31.12.2015 року №41 «Про затвердження складу конкурсної комісії ПУКБ у 2016р. та № 30 від 29.07.2016р. з метою виконання завдань покладених на ПУКБ щодо здійснення проектування, залучення коштів інвесторів у будівництво та придбання житла, у спорудження інженерних комунікацій та об`єктів іншого призначення: пайових внесків інвесторів у будівництво разом з житлом, споруд соціально-побутового, торгівельного та інших призначень; кредитних позик від інвесторів на житлове будівництво та інших джерел інвестування у встановленому законодавством України порядку затверджено склад конкурсної комісії та «Положення про конкурсну комісію».

Комісією 14.06.2018р. проведено засідання щодо будівництва житла у м. Хмельницький та складено протокол №1.

На виконання протоколу №1 розроблена та затверджена конкурсна документація з додатком 1г Технічні, якісні та кількісні характеристики будівництва за адресою: пр. Миру (Вінницьке шосе), визначені розрахунками, в тому числі розрахункового внеску житла - не менше 1552,0 м2 житла, за результатами проведеної незалежної оцінки визначення ринкової вартості земельної ділянки загальною площею 3,65 га за договором № 02-Н-18 від 23.07.2018р.

Розрахунок внеску до конкурсної документації по будівництву багатоквартирних житлових будинків по пр.Миру (Вінницьке шосе) м. Хмельницький включає: 1) витрати по незавершеному будівництву, з приведенням їх до показників 2018 року; 2) розрахункову вартість земельної ділянки, визначеної згідно експертного звіту.

За результатами оцінки наданих пропозицій складено відповідні протоколи та з переможцем підписано спірний договір.

Договір погоджено з користувачем земельної ділянки Квартирно-експлуатаційним відділом м. Хмельницький.

Обґрунтовуючи свою правову позицію, прокурор зазначає, що при укладанні договору були порушені норми Порядку організації будівництва житла для військовослужбовців та членів їх сімей на земельних ділянках, що належать до земель оборони, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 р. № 715, в тому числі не проведена експертна грошова оцінка земельної ділянки, що не відповідає дійсності.

28.08.2018 року земельна ділянка за адресою: м Хмельницький, пр. Миру (Вінницьке шосе), у встановленому діючим законодавством порядку не сформована, не зареєстрована та відповідно не внесена до Переліку земельних ділянок, що належить до земель оборони, на яких планується будівництво житла (розпорядження КМУ від 22.05.2013 року №666-р (зі змінами)) та не підлягала застосуванню порядку Постанови № 715.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру 13.02.2019р. рішенням сесії Хмельницької міськради затверджено землевпорядну документацію та присвоєно кадастровий номер, а 07.08.2019р. зареєстровано речове право.

15.08.2023 року на виконання доручення Державного секретаря МОУ від 28.07.2023р. №12616/3/30-2023 здійснено обстеження земельної ділянки, складено відповідний акт від 15.08.2023 року про внесення до проекту змін розпорядження КМУ від 22.05.2013 року №666-р (зі змінами).

Земельна ділянка кадастровий номер :18:002:0328, площею 2,53 га за адресою: АДРЕСА_1 входить до земель оборони, перебуває у державній власності та у постійному користуванні Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький і МОУ є уповноваженим державою органом управління зазначеної вище земельною ділянкою.

Обгрунтовуючи свою правову позицію та обираючи спосіб захисту прав та законних інтересів держави, прокурор серед іншого посилається на вимоги ст. 241 ЦК України, згідно якої правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим, зокрема, у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Прокурор зазначає, що Міністерству оборони України не було відомо про оскаржуваний договір і, відповідно, жодного схвалення вказаного правочину зі сторони МО України не було, що є підставою для визнання спірного правочину недійсним.

Доказами, що мають значення при вирішенні даного спору також, є лист-доповідь начальнику Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України № 45/ДУ-19 від 20.02.2019 року щодо отримання кадастрового номеру та необхідності списання існуючих аварійних будівель; акт приймання-передачі майданчика під будівництво, затверджений ТВО начальника Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики Збройних Сил України від 28.09.2021р.; лист Головного управління майна та ресурсів МОУ №503/6239 від 05.09.2022р. за підписом першого заступника начальника Головного управління майна та ресурсів О.Петренко, адресований ПУКБ для виконання Плану усунення порушень і недоліків за підсумками аудиту ефективності використання бюджетних коштів, виділених Міністерству оборони України на будівництво (придбання) житла для військовослужбовців ЗС України у 2020 - 2021 р.р., проведеного Рахунковою палатою, затвердженого 04.07.2022 р. заступником Міністра оборони України, в частині, що стосується будівництва за не бюджетні кошти на землях оборони.

02.03.2023 р. начальником Головного управління капітальних вкладень Ю.Лісовським було затверджено План організації будівництва для військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей за не бюджетні кошти. ПУКБ п. 7 було доручено до кінця 2023 року опрацювати (з урахуванням воєнного стану) із забудовниками питання продовження (припинення) договірних зобов`язань з будівництва житлових комплексів за адресою: АДРЕСА_1.

Листом №1786/1989 від 08.06.2023р. ПУКБ доведено План усунення порушень і недоліків за підсумками аудиту ефективності використання бюджетних коштів, виділених Міністерству оборони України на будівництво (придбання) житла для військовослужбовців ЗС України у 2020 - 2021 р.р., проведеного Рахунковою палатою, затверджений Державним секретарем Міністерства оборони України 23.05.2023р.

Міністерству оборони України, Департаменту будівництва Міністерства оборони України, Хмельницькій міській раді, Головному управлінню капітальних вкладень, Головному управлінню майна та ресурсів, Головному квартирно-експлуатаційному управлінню Збройних Сил України, Квартирно-експлуатаційному відділу м. Хмельницький було відомо, що ПУКБ реалізує план будівництва та на підставі результатів відповідного конкурсу укладено спірний договір від 28.08.2018 р. № 10/18.

Вказані державні органи влади, органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підрозділи ЗСУ та Міністерство оборони України вживали усіх заходів з метою прискорення реалізації державної програми по забезпеченню військовослужбовців ЗСУ житлом, в тому числі, шляхом виконання вимог спірного договору зі сторони ПУКБ по приведенню вказаної земельної ділянки у відповідність до вимог чинного законодавства України та передачі зазначеної земельної ділянки в якості будівельного майданчика під забудову.

ПУКБ на момент вчинення оскаржуваного правочину було наділене компетенцією та володіло достатнім обсягом повноважень для проведення конкурсу із наступним укладанням оскаржуваного договору. Відтак, сторони укладеного договору володіли достатнім обсягом цивільної дієздатності у зв`язку з чим не відбулось порушення процедури укладення Договору та відсутні підстави визнання його недійсним.

Прокурором не надано суду доказів настання негативних наслідків для держави та понесення державою збитків, з огляду на те, що метою укладеного сторонами договору, є надання квартир військовослужбовцям.

На адресу суду 19.03.2024р. від представника ТОВ «Канстальбуд» надійшли додаткові пояснення в яких зазначає, що в межах правовідносин, що склались, у зв`язку з укладенням Договору про будівництво багатоповерхових житлових будинків по АДРЕСА_1 №10/18 від 28.08.2018р., земельна ділянка з кадастровим номером :18:002:0328 не вибула з державної власності та передачі права користування не відбулось. Земельна ділянка з кадастровим номером :18:002:0328, яка розташовується за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться у державній власності, а користувачем цієї земельної ділянки є Квартирно-експлуатаційний відділ м. Хмельницький, що підтверджується наявною в матеріалах справи інформацією та документами (зокрема, витяги з державного реєстру та земельного кадастру).

Доводи прокурора про те, що подільське УКБ МО України не мало повноважень щодо розпорядження спірною земельною ділянкою державної форми власності, і уклавши оспорювані правочини, земельна ділянка фактично вилучена з постійного користування Міністерства оборони України слід відхилити як підставу для визнання недійсним оспорюваного правочину на підставі ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, оскільки відповідно до п. 2.1 Договору №10/18 від 28.08.2018р., предметом цього Договору є участь сторін у будівництві об"єкта на земельній ділянці з метою наступного розподілу результатів будівництва на умовах, передбачених цим Договором, передача Стороною 1 Стороні 2 передбачених цим договором функцій замовника щодо проектування, будівництва, реалізації майнових прав на об"єкти нерухомого майна, що будуть створені в майбутньому, введення в експлуатацію, оформлення права власності. Для цього Стороні 2 надається право укладати Договори купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно (квартири), яке буде створено в майбутньому, із юридичними та фізичними особами, приймати від них оплату, виконувати будівельно-монтажні роботи та інші зобов"язання, оформлення права власності згідно умов укладених договорів.

Умовами Договору №10/18 від 28.08.2018р. не передбачено ні вилучення земель оборони, ні зміну їх цільового призначення, ні їх передачу відповідачу-2 у користування чи інше будь-яке майнове право, і за умовами оспорюваного правочину відповідач-2 не набуває та не має будь-яких майнових прав на отримання земельної ділянки земель оборони, на якій споруджується відповідний об`єкт нерухомості з урахуванням приписів ст.4 Закону України «Про використання земель оборони», яка визначає, що землі оборони можуть використовуватися для будівництва об`єктів соціально-культурного призначення, житла для військовослужбовців та членів їхніх сімей, а також соціального та доступного житла без зміни їх цільового призначення.

При цьому, жоден пункт договору Договору №10/18 від 28.08.2018р. (в тому числі п.5.6. - обов"язки Сторони 1) не містить умови, щодо обов"язку Сторони 1 - Подільського УКБ Міністерства оборони України - вчиняти будь-які дії, щодо передачі земельної ділянки чи права користування нею.

Відомостей щодо вибуття земельної ділянки із сфери управління Міністерства оборони України справи не містять. Цільове призначення земельної ділянки також не змінювалось, адже відповідно до інформації з Державного земельного кадастру станом на 05.12.2023р. цільове призначення земельної ділянки кадастровий номер: :18:002:0328 площею 2,53 га 15.01 для розміщення та постійної діяльності Збройних Сил України; категорія земель - Землі промисловості, транспорту, зв"язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

За умовами Договору №10/18 від 28.08.2018р. Подільське УКБ МО України за результатами будівництва отримує 1555 кв.м. житлових площ в збудованому об`єкті. Таким чином, значна частина сімей військовослужбовців отримають квартири після реалізації сторонами умов Договору №10/18 від 28.08.2018р.

Відповідно до рішення Міністра оборони України від 15.11.2004р. про надання права замовнику капітального будівництва Міністерства оборони України на проектування та забудову територій військових містечок Міністерства оборони України та реконструкцію фондів під житло у Житомирській, Хмельницькій, Вінницькій та Рівненській областях, Подільському УКБ МО України надано право на проектування та забудову території військового містечка АДРЕСА_3 площею 3,65 га (рішення Хмельницького міськвиконкому №251-Б від 12.11.1981р.).

Актом приймання-передачі будівель за інв. №1, 3, 12, 15 та земельної ділянки військового містечка АДРЕСА_3 від 26.01.2005р., затвердженого начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 від 27.03.2005р., передано будівлі 1, 3, 12, 15 разом з земельною ділянкою площею 3,65 га, яка була надана в користування Хмельницькій КЕЧ району за рішенням Хмельницького міськвиконкому від 25.11.1981 року (державний акт на право користування землею серії БН041767), Подільському управлінню капітального будівництва МО України під будівництво житла для військовослужбовців.

Відповідно до протоколу №1 засідання комісії щодо будівництва житла у місті Хмельницький від 11.06.2018р., на засіданні комісії було встановлено, що рішенням Міністра оборони України від 15.11.2004р. за Подільським УКБ МО України закріплено земельну ділянку у АДРЕСА_3 площею 3,65 га. Дана земельна ділянка, через відсутність коштів на її утримання, до теперішнього часу належним чином не оформлена, кадастровий номер не присвоєний.

Відповідно до протоколу оцінки конкурсних пропозицій з будівництва багатоповерхових житлових будинків на земельних ділянках у м. Хмельницький, а саме: Лот-4 Земельна ділянка по АДРЕСА_1 від 15.08.2018р., встановлено найкращою конкурсну пропозицію ТОВ «Канстальбуд». Результати конкурсу є чинними та не оскаржувалися у визначеному законом порядку (в тому числі органами прокуратури чи Міністерства оборони України)

28.08.2018 р. між Подільським УКБ Міністерства оборони України та ТОВ «Канстальбуд» за результатами проведеного конкурсу було укладено Договір №10/18 про будівництво багатоповерхового житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Рішенням двадцять дев`ятої сесії Хмельницької міської ради №70 від 13.02.2019 р. «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, надання земельних ділянок в оренду, постійне користування та погодження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки» було погоджено Міністерству оборони України технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 25300 м2, кадастровий номер :18:002:0328 під військове містечко НОМЕР_1. Категорія земель - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, код 15.01 для розміщення та постійної діяльності Збройних Сил України.

23.08.2019р. Управлінням архітектури та містобудування департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради видано Містобудівні умови та обмеження №234 щодо забудови земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

24.09.2019р. між Подільським УКБ Міністерства оборони України та ТОВ «Канстальбуд» укладено Договір про внесення змін до Договору №10/18 від 28 серпня 2018 року про будівництво багатоповерхового житлового будинку по АДРЕСА_1 , а саме викладено договір у новій редакції («Договір №10/18 про будівництво багатоповерхових житлових будинків по АДРЕСА_1 »), у якому сторони конкретизували інформацію щодо земельної ділянки (кадастровий номер, площа) відповідно до погодженої Міністерству оборони України технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 25300 м2, кадастровий номер :18:002:0328.

Відповідно до Акту прийому-передачі майданчика під будівництво житла для військовослужбовців Збройних Сил України на земельній ділянці військового містечка АДРЕСА_3 від 18.08.2021р., затвердженого т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , комісія вирішила: 1) передати Подільському УКБ МО України майданчик під будівництво житла для військовослужбовців орієнтовною площею 2,53 га, розташований на земельній ділянці військового містечка № НОМЕР_1 , кадастровий номер :18:002:0328 по АДРЕСА_1; 2) Подільському УКБ МО України списати будівлі №№ по ген плану 1, 3, 12, 15 в/м НОМЕР_1, що попадають в забудову відповідно до затвердженого плану капітального будівництва на земельній ділянці АДРЕСА_3 .

За змістом цього Акту від 18.08.2021р., комісією враховано рішення, яке затверджено Міністром оборони України 15.11.2004 року, лист ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11.08.2021р. №370/2/7740,

Акт приймання-передачі будівель та земельної ділянки військового містечка НОМЕР_1 затвердженого начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 від 27 березня 2005 року, та попередньо визначена територія, в яку входить земельна ділянка, кадастровий номер :18:002:0328 площею 2,53, як будівельний майданчик, який передано замовнику будівництва Подільському УКБ МО України. Окрім цього, комісія зазначає, що даний акт приймання-передачі не позбавляє Державу власності та Міністерство оборони України військового майна, не завдає економічних збитків, а лише надає можливість Подільському УКБ МО України реалізовувати функції замовника будівництва житла для військовослужбовців, як це визначено рішенням від 15.11.2004 року. Міністерство оборони України залишається і надалі здійснювати управління вказаним майном, яке в ході вчинення даного акту передачі перезакріплюється за іншою підпорядкованою Міністерству оборони України структурою.

14.09.2021р. Державною архітектурно-будівельною інспекцією України видано Дозвіл на виконання будівельних робіт № ІУ53 щодо об"єкта - Нове будівництво багатоповерхових житлових будинків з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями та паркінгом з почерговою здачею по АДРЕСА_1 (І черга). Замовниками будівництва є Квартирно-експлуатаційний відділ міста Хмельницький та Подільське управління капітального будівництва Міністерства оборони України. Генеральним підрядником є ТОВ «Канстальбуд».

Тобто, компетентними державними та місцевими органами у сфері архітектури та містобудування (а саме: Управлінням архітектури та містобудування департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської та Державною архітектурно-будівельною інспекцією України) підтверджено відповідність намірів забудови земельної ділянки кадастровий номер :18:002:0328 вимогам чинного законодавства, у тому числі її цільовому призначенню.

Усі документи, які надають право Подільському УКБ МОУ виступати замовником будівництва (зокрема, рішення Міністра оборони України від 15.11.2024р.; Акт приймання-передачі будівель за інв. №1, 3, 12, 15 та земельної ділянки військового містечка АДРЕСА_3 від 26.01.2005р.; Акту прийому-передачі майданчика під будівництво житла для військовослужбовців Збройних Сил України на земельній ділянці військового містечка № НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 від 18.08.2021р.) є чинними, не скасовані та не оскаржені у встановленому законом порядку, в тому числі з боку Міністерства оборони України або органів прокуратури.

Відповідно до відомостей Генерального плану міста Хмельницький та Коригування (внесення змін) генерального плану, які розміщені на офіційному геопорталі Хмельницької міської ради земельна ділянка з кадастровим номером :18:002:0328 АДРЕСА_1 розташовується на території житлової багатоквартирної та громадської забудови. При цьому, відповідно до Плану зонування території м. Хмельницького земельна ділянка з кадастровим номером :18:002:0328 АДРЕСА_1 належить до зони Ж-2 (Зона багатоквартирної житлової та громадської забудови).

Відповідно до пункту 5.2 Розділу 5 Плану зонування території м. Хмельницького (рішення міської ради №25 від 30.03.2011р. про затвердження Плану зонування території м. Хмельницького розміщено на офіційному веб-сайті міської ради, до зони Ж-2 належить зона багатоквартирної житлової та громадської забудови. До переважних видів забудови земельних ділянок, що належать до зони Ж-2, належать житлові будинки 5-9 поверхові, окремо розташовані або зблоковані; житлові будинки 10 і вище поверхів (відповідно до розробленої містобудівної документації в якості архітектурних акцентів); окремо розташовані і вбудовано-прибудовані установи адміністрації і підприємства торгівлі, обслуговування, громадського харчування; спортивні майданчики тощо.

Планом зонування території м. Хмельницького передбачено наявність спеціальних зон, зокрема, С-6 Зона спецпризначення (землі оборони та зв"язку). Згідно з Планом зонування території міста Хмельницький земельна ділянка з кадастровим номером :18:002:0328 не відноситься до зони спецпризначення (землі оборони та зв"язку) (С-6).

Таким чином, Хмельницька міська рада у головній містобудівній документації на місцевому рівні - Генерального плані міста Хмельницький та Плані зонування території м. Хмельницького, який є складовим генерального плану, визначила, що земельна ділянка з кадастровим номером :18:002:0328 належить до зони багатоквартирної житлової та громадської забудови (Ж-2) та не відноситься до зони спецпризначення (землі оборони та зв"язку) (С-6).

Щодо посилання прокурора на незаконність Договору №10/18 від 28.08.2018 через відсутність повноважень у Подільського УКБ МО України на його укладення.

Рішенням Міністра оборони України від 15.11.2004р. Подільському УКБ МО України надано право на проектування та забудову території військового містечка АДРЕСА_3 площею 3,65 га. В подальшому, Актом приймання-передачі будівель за інв. №1, 3, 12, 15 та земельної ділянки військового містечка АДРЕСА_3 від 26.01.2005р., затвердженого начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 від 27.03.2005р., передано будівлі 1, 3, 12, 15 разом з земельною ділянкою площею 3,65 га Подільському управлінню капітального будівництва МО України під будівництво житла для військовослужбовців.

Згідно з ч. 2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно до п. 1.4 Положення про організацію капітального будівництва (реконструкції) об`єктів Збройних Сил України військового, спеціального, житлового та соціально-культурно-побутового призначення, яке затверджено наказом Міністерства оборони України від 03.11.2015р. № 610 встановлено, що замовником капітального будівництва (реконструкції) є Міністерство оборони України.

Згідно з п.17 Положення про організацію капітального будівництва, функції замовника капітального будівництва всіх об`єктів Збройних Сил України покладаються на територіальні управління капітального будівництва як на виконавців на підставі довіреностей на право укладання від імені Міністерства оборони України договорів на здійснення будівництва Замовником капітального будівництва (реконструкції) всіх об`єктів Збройних Сил України військового, соціального, загального, житлового та соціально-культурної побутового призначення є Міністерство оборони України. Водночас функції Замовника капітального будівництва (реконструкції) всіх об`єктів Збройних Сил України можуть бути покладені, в тому числі на територіальні управління капітального будівництва - на підставі довіреності на право укладання від імені Міністерства оборони України договорів для здійснення будівництва об`єктів за відповідною бюджетною програмою Міністерства оборони України.

З оспорюваного Договору №10/18 від 28.08.2018р. вбачається, що Подільське УКБ МО України при підписанні вказаного договору діяло лише на підставі власного Положення, тобто без довіреності на право укладання від імені Міністерства оборони України договорів на здійснення будівництва.

Разом з тим, згідно тверджень Міністерства оборони України, викладених у листі №1786/3261 від 04.09.2023р., Договір №10/18 від 28.08.2018р. укладений Подільським УКБ як самостійною юридичною особою (розрахунковою установою) з метою будівництва багатоповерхових житлових будинків для забезпечення житлом військовослужбовців Збройних Сил України. Відповідно до Положення про Подільське управління капітального будівництва Міністерства оборони України, затвердженого наказом Міноборони від 17.06.2003р. №24 (зі змінами) Подільське УКБ є самостійним господарюючим суб"єктом, призначене для забезпечення виконання завдань капітального будівництва житла для військовослужбовців та членів їх сімей, може від свого імені набувати майнових і особистих немайнових прав і нести обов`язки та отримувати прибуток від здійснення господарської діяльності.

З наведеного вбачається, що Подільське УКБ МО України укладаючи спірний Договір діяло в межах повноважень відповідно до наведеного Положення, оскільки є державною госпрозрахунковою установою Міністерства оборони України та призначене для забезпечення виконання завдань капітального будівництва житла для військовослужбовців та членів їхніх сімей та виконує частину функції замовника Міністерства оборони України на будівництво об`єктів житлово-комунального та соціального призначення

При цьому, стосовно тверджень прокуратури про те, що спірний Договір не було погоджено із Міністерством оборони України, то в даному контексті слід враховувати, що Міністерством оборони України фактично було надано відповідне погодження шляхом надання листа №1786/3261 від 04.09.2023р., у якому не містилось жодних заперечень щодо укладення спірного договору; Міністерством оборони України з метою фактичного виконання сторонами умов договору було подано на погодження до міської ради технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки по пр. Миру, 96 площею 25300 м2, кадастровий номер :18:002:0328. У зв"язку з цим відсутні підстави вважати, що від Подільського УКБ він був укладений неуповноваженою особою.

Наказом Міністра оборони України від 14.07.2008р. №245 було затверджено Інструкцію про порядок дій та вжиття заходів щодо недопущення самовільного захоплення, незаконного вилучення земель оборони або нерухомого військового майна, яка встановлювала чіткий алгоритм дій та обов`язки командирів військових частин, керівників підприємств, організацій або установ Збройних Сил України та начальників квартирно-експлуатаційних відділів (квартирно-експлуатаційних частин районів) при фактах самовільного захоплення, незаконного вилучення земель оборони в тому числі при виявленні незаконних рішень органів місцевого самоврядування.

Відповідно до п.5.1 Інструкції з обліку земельних ділянок в органах квартирно-експлуатаційної служби Збройних Сил України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України 19 грудня 2017 року № 680 (із змінами та доповненнями) з метою організації належного обліку, руху та якісного стану земельних ділянок, формування фактичного земельного фонду Міністерства оборони України, контроль за веденням обліку земельних ділянок здійснюється з метою забезпечення його своєчасності, повноти, достовірності й точності, а також законності та використання за призначенням, збереження земель і правильності їх зняття з обліку і покладається на Головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України, територіальні квартирно-експлуатаційні управління, Київське квартирно-експлуатаційне управління. Під час здійснення контролю Головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України також надається консультативна допомога посадовим особам квартирно-експлуатаційної служби у виконанні обов`язків щодо обліку земель.

Відповідно до п.5.3 Інструкції документальні та фактичні перевірки стану обліку земельних ділянок проводяться Головним квартирно-експлуатаційним управлінням Збройних Сил України, територіальними квартирно-експлуатаційними управліннями.

Згідно п.5.4 Інструкції перевірці підлягають: фактична наявність облікових, звітних та інвентаризаційних документів земель оборони; використання земельних ділянок за цільовим призначенням; операції, пов`язані з прийманням (передачею), зміною якісного стану і зняттям з обліку земель оборони; організація контролю за обліком земель, їх утриманням та збереженістю; стан ведення електронного обліку земельних ділянок.

Перевірка законності здійснення операцій із земельними ділянками виконується шляхом аналізу оформлення та зберігання облікових документів. При цьому на кожному перевіреному документі, а також на останньому аркуші справи з обліковими документами робиться відмітка «Перевірено», яка підписується особою, що здійснює перевірку із зазначенням відповідної дати. (п.5.5. Інструкції).

Згідно п.5.9. Інструкції документальна звірка обліку земельних ділянок, які надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військових навчальних закладів та організацій Збройних Сил України і Міністерства оборони України, проводиться щорічно до 01 квітня начальниками територіальні квартирно-експлуатаційні управління квартирно-експлуатаційними відділами, квартирно-експлуатаційними частинами спільно з територіальними управліннями земельних ресурсів.

Начальники територіальних квартирно-експлуатаційних управлінь, Київського квартирно-експлуатаційного управління подають щорічно до 01 травня до Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України узагальнену за підпорядковані підрозділи Відомість щодо розбіжностей в обліку площі земельних ділянок, які обліковуються за Міністерством оборони України. Начальники територіальних квартирно-експлуатаційних управлінь, Київського квартирно-експлуатаційного управління щоквартально (до 20 числа наступного місяця) подають до Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України узагальнену за підпорядковані підрозділи Відомість щодо захисту інтересів Міністерства оборони України за фактами самовільного зайняття та неправомірного вилучення земельних ділянок. (п.5.10, п.5.11 Інструкції).

Головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України мало бути повідомлене про існування Договору №10/18 від 28.08.2018р., у випадку незгоди з цим Договором, повідомити про це Міністерство оборони України.

Щодо посилання прокурора на те, що Договір №10/18 від 28.08.2018р. є за своєю правовою природою договором про спільну діяльність.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин (таку правову позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 905/1227/17).

Частиною 1 статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, встановлених частинами 1- 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу, згідно з якою, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правова природа договору не залежить від його назви, а визначається з огляду на зміст, тому, оцінюючи відповідність волі сторін та укладеного договору фактичним правовідносинам, суд повинен надати правову оцінку його умовам, правам та обов`язкам сторін для визначення спрямованості як їхніх дій, так і певних правових наслідків (аналогічний правовий висновок викладено, зокрема, в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.07.2021 у справі № 917/549/20, від 03.11.2020 у справі № 920/611/19, від 01.10.2020 у справі № 910/21935/17, від 19.08.2020 у справі № 915/1302/19).

Статтею 638 ЦК України визначено, що Договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є у мови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди. Аналогічні норми містяться і у статті 180 ГК України «зміст господарського договору становлять умови договору Укладення договору в письмові формі, що підписаний сторонами та скріплений печатками засвідчує досягнення сторонами згоди з істотних умов договору.

Згідно із ч.1 статті 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Частиною 2 цієї ж статті визначено, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди, щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визначені такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Цією ж статтею передбачено, що Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

З аналізу оскаржуваного Договору №10/18 від 28.08.2018р. можна дійти висновку, що такий є змішаним договором, а саме: договором про забудову земельної ділянки з елементами договору доручення та договору будівельного підряду з огляду на наступне.

Сторонами договору є Замовник - Подільське УКБ МО України та Забудовник - ТОВ «Канстальбуд».

Відповідно до п. 2.1 Договору №10/18 від 28.08.2018р., предметом цього Договору є співпраця і участь сторін у будівництві об"єкта на земельній ділянці з метою наступного розподілу результатів будівництва на умовах, передбачених цим Договором, передача Стороною 1 Стороні 2 передбачених цим договором функцій замовника щодо проектування, будівництва, реалізації майнових прав на об"єкти нерухомого майна, що будуть створені в майбутньому, введення в експлуатацію, оформлення права власності. Для цього Стороні 2 надається право укладати Договори купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно (квартири та ін.), яке буде створено в майбутньому, із юридичними та фізичними особами, приймати від них оплату, виконувати будівельно-монтажні роботи та інші зобов"язання, оформлення права власності згідно умов укладених договорів.

З самого предмету п.2.1. Договору №10/18 від 28.08.2018р. має місце передача функцій Стороні 2 (Відповідач 2) функцій замовника будівництва щодо проектування, будівництва, реалізації майнових прав на об"єкти нерухомого майна, що будуть створені в майбутньому, введення в експлуатацію, оформлення права власності, а предмет договору є чітко визначеним.

Положеннями Договору №10/18 від 28.08.2018р. не передбачено умови щодо відчуження закріпленого за Подільським УКБ МО України чи КЕВ м. Хмельницький нерухомого майна та/або земельної ділянки за відповідною адресою.

Аргументи прокурора щодо оцінки оскаржуваного договору зводяться до того, що спірний договір є договором про спільну діяльність.

З таким твердженням прокурора представник відповідача не погоджується, вважає, що спірний Договір №10/18 від 28.08.2018р. не відповідає вимогам ст. ст. 1133, 1134, 1136, 1137, 1138 ЦК України, якими визначено умови спільної діяльності, оскільки в цьому договорі сторонами не визначено вклади сторін та відсутня їх грошова оцінка, не передбачено ведення спільного бухгалтерського обліку або однією із сторін, не передбачено ведення спільних справ та не передбачено розподілу прибутку між сторонами.

Таким чином, спірний Договір не є за своєю правовою природою договором про спільну діяльність, а містять ознаки змішаного правочину, що у свою чергу виключає поширення на спірний договір дії Порядку укладення державними підприємствами, установами, організаціями, а також господарськими товариствами, у статутному капіталі яких частка держави перевищує 50 відсотків, договорів про спільну діяльність, договорів комісії, доручення та управління майном, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №296 від 11.04.2012р..

Щодо посилання прокурора на незастосування умов Порядку організації будівництва житла для військовослужбовців та членів їх сімей на земельних ділянках, що належать до земель оборони, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.07.2011р. №715 під час укладення Договору №10/18 від 28.08.2018р.

З тексту позовної заяви вбачається, що однією з підстав визнання недійним Договору №10/18 від 28.08.2018р. прокурор вважає укладення Договору без дотримання Порядку від 06.07.2011р. №715, відповідно до п.3 якого будівництво житла здійснюється на конкурсних засадах. Замовником будівництва житла і організатором конкурсу є Міністерство оборони України, інший орган виконавчої влади, що здійснює керівництво військовим формуванням, СБУ або Служба зовнішньої розвідки.

Відповідно до п.1 Порядку цей Порядок визначає процедуру організації будівництва житла для військовослужбовців та членів їх сімей на земельних ділянках, що належать до земель оборони.

При цьому, як вже зазначалося вище, Договір №10/18 від 28.08.2018р. є змішаним договором і, в першу чергу, є договором передачі Подільським УКБ МО України ТОВ «Канстальбуд» функцій замовника будівництва багатоквартирного житлового будинку.

Отже, замовником будівництва до укладення оспорюваного Договору №10/18 від 28.08.2018р., було Подільське УКБ МО України, яке було наділено функціями замовника будівництва відповідно до Положення про Управління, рішення Міністра оборони України від 15.11.2004р.; Акт приймання-передачі будівель за інв. №1, 3, 12, 15 та земельної ділянки військового містечка АДРЕСА_3 від 26.01.2005р. Таким чином, Міністерство оборони України делегувало частину своїх повноважень, зокрема, щодо функцій замовника будівництва, Подільському УКБ, як спеціально створеному органу.

Крім того, відповідно до п. 4 Порядку дія цього Порядку не поширюється на будівництво житла, яке здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

При цьому, у Порядку не зазначено, чи будівництво здійснюється повністю за бюджетні кошти, чи частково.

Відповідно до п.4.1 Договору №10/18 від 28.08.2018р. Подільське УКБ, за довіреністю Міністерства оборони України, має пріоритетне право участі у фінансуванні будівництва об`єкту за умови передбачення та виділення фінансового ресурсу на будівництво цього об`єкту у відповідному бюджетному році за рахунок державних капітальних вкладень за бюджетною програмою КПКВ 2101190 «Будівництво (придбання) житла для військовослужбовців Збройних Сил України».

Відповідно до п.4.5 Договору №10/18 від 28.08.2018р., у якості компенсації витрат, пов`язаних з організацією та супроводженням будівництва, ТОВ «Канстальбуд» зобов`язується перерахувати Подільському УКБ кошти в розмірі 75 000 грн.

З зазначених положень Договору вбачається, що, Подільським УКБ вже було понесено витрати, пов`язані з організацією та супроводженням будівництва багатоквартирного житлового будинку у розмірі 75 000 грн. Подільське УКБ, як орган уповноважений Міністерством оброни України виконувати функції замовника будівництва, мало намір брати участь у фінансуванні будівництва об`єкту за умови передбачення та виділення фінансового ресурсу на будівництво цього об`єкту у відповідному бюджетному році за рахунок державних капітальних вкладень за бюджетною програмою КПКВ 2101190 «Будівництво (придбання) житла для військовослужбовців Збройних Сил України».

Як вбачається зі змісту листа Міноборони №1786/3261 від 04.09.2023р. земельна ділянка, що є предметом забудови спірного договору, до Переліку земельних ділянок, що належать до земель оборони, на яких планується будівництво житла для військовослужбовців та членів їх сімей із залученням небюджетних коштів, погодженого розпорядженням КМУ від 22.05.2013р. №666, не включені, у зв"язку з чим проведення конкурсу для подальшої їх житлової забудови згідно вимог Порядку, затвердженого постановою КМУ від 06.07.2011р. №715 «Деякі питання будівництва житла для військовослужбовців та членів їх сімей на земельних ділянках, що належать до земель оборони» не являється можливим.

Також, представником відповідача 2 заявлено клопотання про застосування строку позовної давності у даній справі.

У поданих суду поясненнях від 26.03.2024р. третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача 2 ТОВ "Канстальбуд", ОСОБА_1 просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник Міністерства оборони України у поданій суду письмові позиції від 14.02.2024р. з метою належного представництва та захисту інтересів Міністерства оборони України, керуючись Інструкцією з організації претензійної та позовної роботи, самопредставництва, представництва інтересів Міністерства оборони України, Збройних Сил України у судах та інших державних органах, виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства оборони України №744 від 30.12.2016 р. підтримав позовні вимоги прокурора у даній справі №924/1341/23.

У поданих поясненнях від 15.04.2024р. Квартирно-експлуатаційний відділ міста Хмельницького позовні вимоги заявлені прокурором підтримав.

Присутній в засіданні суду прокурор та представник позивача 2 позовні вимоги підтримали.

Присутній в засіданні суду в режимі відеоконференції представники відповідачів та третя особа ОСОБА_1 проти позову заперечували.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

Хмельницькою спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Західного регіону під час виконання повноважень визначених ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», установлено порушення вимог законодавства у сфері збереження та використання земель оборони, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 , (кадастровий номер :18:002:0328, площею 2,53 га.

За результатами опрацювання отриманих від Головного управління капітальних вкладень Міністерства оборони України договорів щодо інвестиційного будівництва житлових об`єктів на землях оборони виявлено вибуття із державної форми власності земельної ділянки площею 2,53 га із кадастровим номером :18:002:0328, яка знаходиться на території військового містечка АДРЕСА_3 .

На підставі рішення виконавчого комітету Хмельницької районної ради депутатів трудящих від 12.11.1981р. № 251-6 Квартирно-експлуатаційним відділом м.Хмельницький видано державний акт на право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 24,97 га.

Згідно інформації отриманої із Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, встановлено, що земельна ділянка із кадастровим номером :18:002:0328, площею 2,53 га входить до складу військового містечка № НОМЕР_1 , яке являється частиною державного акту, має цільове призначення для розміщення та постійної діяльності Збройних Сил України, категорію земель - землі оборони, належить на праві власності Хмельницькій обласній державній адміністрації (Хмельницька обласна військова адміністрація), право постійного користування належить КЕВ м. Хмельницький.

28.08.2018р. між Подільським управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України в особі тимчасово виконуючого обов`язки начальника Лукіянчука С.М. , який діяв на підставі Положення про Подільське УКБ МОУ, затвердженого наказом Державного секретаря Міністерства оборони України від 17.06.2003р. №24, та Товариством із обмеженою відповідальністю «Канстальбуд» укладено договір про будівництво багатоповерхового житлового будинку по АДРЕСА_1 №10/18.

24.09.2019р. між Подільським управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України та ТОВ «Канстальбуд» укладено договір про внесення змін до договору №10/18 від 28.08.2018р., виклавши договір №10/18 у новій редакції із назвою «Договір №10/18 про будівництво багатоповерхових житлових будинків по АДРЕСА_1 ».

Згідно з п. 2.1 предметом Договору № 10/18 є співпраця і участь Сторін у будівництві Об`єкта на земельній ділянці з метою наступного розподілу результатів будівництва на умовах, передбачених цим Договором, передача Стороною 1 Стороні 2 передбачених цим договором функцій замовника щодо проектування, будівництва, реалізації майнових прав на об`єкти, нерухомого майна, що будуть створені в майбутньому та введення в експлуатацію, оформлення права власності.

Пунктом 3.1 Договору №10/18 передбачено, що проектна загальна площа Об`єкта буде визначена проектною документацією на будівництво, при цьому, загальна проектна площа квартир не може бути меншою 15 552 м. кв.

Фактична площа Об`єкта буде встановлена на підставі обмірів, після завершення будівництва та прийняття об`єкта в експлуатацію.

Згідно п. 4.4 після завершення будівництва та введення Об`єкта в експлуатацію Сторона 2 передає Стороні 1 квартири, загальною площею 1555 м. кв. в кількості 26 квартир.

Пунктом 4.7 передбачено, що після завершення будівництва, введення об`єкта в експлуатацію та підписання акта прийому-передачі та розподілу об`єкта Сторона 2 набуває права власності на весь об`єкт без врахування частини, яка за умовами цього договору передається Стороні 1.

ТОВ «Канстальбуд» набуває право власності на весь Об`єкт без урахування тієї частини, яка за умовами договору передається Подільському УКБ МОУ, а саме 26 квартир загальною площею 1555,56 м.кв.

Подільське УКБ МОУ виконує функції замовника Міністерства оборони України (Орган управління) на будівництво, об`єктів житлово-комунального, соціального, загальновійськового призначення, а також у порядку, встановленому чинним законодавством України та цим Положенням залучається до вирішення питань придбання та обміну житла в Вінницькій, Рівненській, Житомирській, Тернопільській, Хмельницькій та Чернівецькій областях.

Відповідно до листа Подільського УКБ МОУ від 23.08.2023р. №156/ДУ-23 у 2018 році Подільським УКБ МОУ проведено конкурс з відбору пропозицій на будівництво багатоповерхових житлових будинків на земельних ділянках у м. Хмельницький, по проспекту Миру. Процедура проведення зазначеного конкурсу не підпадає під норми та вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 06.07.2011р. №715, оскільки вказаний конкурс проведено на підставі рішення Міністра оборони України від 15.11.2004р. «Про надання права замовнику будівництва Міністерству оборони України на реконструкцію та забудову територій військових містечок Міністерства оборони України та реконструкцію фондів під житло у Житомирській, Хмельницькій, Вінницькій та Рівненській областях».

За умовами договору отриманню військовослужбовцями ЗС України житла для заселення складає 10% від загальної площі будівництва, проектна загальна площа об`єкта становить 15 552 кв.м, загальна площа житла (квартир), яка підлягає отриманню військовослужбовцями ЗС України - 1 555 м.кв., згідно Акту розподілу прощ від 24.09.2019р. в кількості 26 квартир.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків:

Щодо підстав представництва прокурором інтересів держави у цій справі судом встановлено таке.

Пунктом 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з абзацами 1, 2 частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом 4 цієї частини.

Здійснивши аналіз абзацу 1 частини 3 статті 23 названого Закону, Велика Палата Верховного Суду у пункті 37 постанови від 26.06.2019р. у справі № 587/430/16-ц дійшла висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

У пункті 76 постанови від 26.05.2020р. у справі № 912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду підтримала вищевказаний висновок та зазначила, що відповідно до частини 3 статті 23 Закону прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу. При цьому поняття "компетентний орган" у цій постанові вживається в значенні органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.

Прокурор здійснює представництво держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

Процедура, передбачена абзацами 3 та 4 частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту. Тобто залишення позову прокурора без розгляду після відкриття провадження у справі стосується виключно випадків, коли прокурор правильно визначив орган, уповноважений на захист інтересів держави у спірних правовідносинах в обраний прокурором спосіб, проте не підтвердив наявності підстав для представництва інтересів держави в особі цього органу в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру". Аналогічний висновок Верховного Суду міститься у постанові від 05.10.2021р. у справі № 925/1214/19.

Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (пункт 50 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019р. у справі № 587/430/16-ц).

Прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі позивачів Хмельницької обласної військової адміністрації, Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький.

Відповідно до статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 року № 68/2022 «Про утворення військових адміністрацій» на базі обласних державних адміністрацій утворено військові адміністрації, зокрема і Вінницьку обласну військову адміністрацію та встановлено, що у в`язку з утворенням військових адміністрацій, зазначених у цій статті, обласні, Київська міська державні адміністрації та голови цих адміністрацій набувають статусу відповідних військових адміністрацій та начальників цих військових адміністрацій.

Пунктом 2 частини 1 статті 21 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" визначено, що місцева державна адміністрація розпоряджається землями державної власності відповідно до закону.

Положеннями статті 17 Земельного кодексу України встановлено, що до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить, зокрема, розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Згідно з частиною 2 статті 84 Земельного кодексу України право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Частиною 5 статті 122 Земельного кодексу України передбачено, що обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Відповідно до приписів Законів України «Про оборону України» та «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» Міністерство оборони України є уповноваженим державою органом управління військовим майном.

Частиною 1 статті 10 Закону України «Про оборону України» передбачено, що Міністерство оборони України як центральний орган виконавчої влади забезпечує проведення в життя державної політики у сфері оборони, функціонування, бойову та мобілізаційну готовність, боєздатність і підготовку Збройних Сил України до здійснення покладених на них функцій і завдань.

Відповідно до Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014р. № 671, Міноборони є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику з питань національної безпеки у воєнній сфері, сферах оборони і військового будівництва у мирний час та особливий період. Цим Положенням встановлено, що Міністерство оборони України здійснює в межах повноважень, передбачених законом, функції з управління об`єктами державної власності, які належать до сфери управління Міноборони.

Отже, Хмельницька обласна військова адміністрація та Міністерство оборони України є уповноваженими органами, наділеним державою відповідними функціями розпорядження землями державної власності та щодо управління військовим майном.

Положеннями частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" визначено, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Вирішуючи питання, чи було дотримано прокурором порядку, встановленого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", а саме чи було надано позивачам розумного строку для самостійного звернення за захистом порушеного права, суд також звертається до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 07.07.2021р. у справі 914/1577/19 під час вирішення аналогічного питання. У наведеній постанові зазначено, що: "суд, встановлюючи підстави представництва прокурора, повинен здійснити оцінку не тільки щодо виконання ним обов`язку попереднього (до звернення до суду) повідомлення відповідного суб`єкта владних повноважень, яке є останнім перед безпосереднім поданням позову до суду, а й наявні у справі інші докази, щодо обставин, які йому передували, зокрема, попереднього листування між прокурором та зазначеним органом, яке за своїм змістом може мати різний характер.

Зокрема, такі документи (незалежно від їх назви) можуть бути спрямовані на:

- отримання інформації з метою встановлення наявності або відсутності порушення інтересів держави у випадку виявлення прокурором ознак такого порушення на підставі абзацу 4 частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру";

- інформування відповідного органу про виявлені прокурором порушення інтересів держави та отримання інформації щодо обізнаності такого органу про вказане порушення та вжиття або невжиття відповідних заходів;

- отримання від відповідного органу інформації (матеріалів та копій) необхідних для здійснення представництва в суді.

При цьому, якщо в процесі такої оцінки буде встановлено, що листування було спрямовано на отримання документів та/або інформації щодо можливого порушення і пов`язано саме зі з`ясуванням факту наявності або відсутності порушення, то обов`язковим є подальше інформування відповідного органу про виявлені прокурором порушення та надання відповідному органу можливості відреагувати протягом розумного строку на повідомлення при поданні відповідного позову прокурором, що відповідає змісту приписів статті 23 Закону України "Про прокуратуру", усталеній практиці Європейського суду з прав людини та Верховного Суду.

Водночас, якщо попереднє листування свідчить про те, що воно мало характер інформування відповідного органу про вже раніше виявлені прокурором порушення, а відповідний орган протягом розумного строку на таку інформацію не відреагував або відреагував повідомленням про те, що він обізнаний (у тому числі до моменту отримання інформації від прокурора) про таке порушення, але не здійснював та/або не здійснює та/або не буде здійснювати захист порушених інтересів, то у такому випадку наявні підстави для представництва, передбачені абзацом 1 частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

У цьому разі дотримання розумного строку після повідомлення про звернення до суду не є обов`язковим, оскільки дозволяє зробити висновок про свідоме нездійснення або здійснення неналежним чином захисту інтересів держави таким органом".

Подібні висновки викладено також у постановах Верховного Суду від 14.06.2022р. у справі № 927/172/21, від 28.06.2022р. у справі № 916/1283/20, від 13.09.2022р. у справі № 910/14844/21.

Підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від суб`єкта владних повноважень, що свідчать про наявність підстав для такого представництва.

Відповідно до п.п. 105 п.4 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014р. №671, останнє здійснює в межах повноважень, передбачених законом, функції з управління об`єктами державної власності, які належать до його сфери управління.

Відповідно до п.п. 9 п.5 зазначеного Положення Міністерство оборони України з метою організації своєї діяльності забезпечує в установленому порядку самопредставництво Міноборони в судах та інших органах через осіб, уповноважених діяти від його імені, у тому числі через посадових (службових) осіб юридичної служби Міноборони або інших уповноважених осіб, а також забезпечує представництво інтересів Міноборони в судах та інших органах через представників.

Згідно з п.1.2 Інструкції з організації претензійної та позовної роботи, самопредставництва, представництва інтересів Міністерства оборони України, Збройних Сил України у судах та інших державних органах, виконання судових рішень з метою забезпечення належної організації претензійної та позовної роботи, самопредставництва, представництва інтересів у судах та інших державних органах, виконання рішень судів керівники структурних підрозділів Міноборони, Генерального штабу, командири (начальники, керівники) військових частин (установ, організацій), підприємств зобов`язані постійно здійснювати заходи щодо усунення причин та умов, які стали підставами для звернення з позовами (скаргами) до суду; забезпечувати належний захист інтересів структурних підрозділів Міноборони, Генерального штабу, військових частин (установ, організацій), підприємств" під час розгляду судових справ, оскарження в апеляційному та касаційному порядку всіх рішень (за винятком випадків, передбачених цією Інструкцією); прийнятих не на користь Міністерства оборони України та Збройних Сил України, за необхідності вживати належних заходів щодо поновлення строків на апеляційне та касаційне оскарження.

Оскільки чинним законодавством на Міністерство оборони України як на центральний орган виконавчої влади покладено державою функції щодо забезпечення Збройних Сил України необхідними матеріальними ресурсами, то відповідно Міністерство оборони України уповноважене державою виступити при необхідності від імені держави в судах у разі порушення інтересів.

Листом 17.08.2023р. № 30.57/02- 1342БИХ-23 Хмельницька спеціалізована прокуратура у сфері оборони Західного регіону зверталась до Міністерства оборони України з метою витребування інформації щодо обставин укладення оспорюваного Договору №10/18, а також з метою встановлення наявності підстав для застосування представницьких повноважень у зв`язку з невжиттям оборонним відомством заходів щодо захисту порушених інтересів держави.

У відповіді Головне управління капітальних вкладень від 04.09.2023р. №1786/3261 проінформувало Хмельницьку спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Західного регіону, що питання щодо вжиття заходів претензійно-позовного характеру стосовно розірвання або визнання недійсним Договору № 10/18 в судовому порядку не опрацьовувалося.

КЕВ м.Хмельницький відноситься до квартирно-експлуатаційнйх органів Збройних Сил України, окрім цього, є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в установах банку, утримується окремим штатом, має гербову печатку із своїм найменуванням. Начальник КЕВ м. Хмельницький несе повну відповідальність за її стан та діяльність перед органом управління майном - Міністерством оборони України.

Земельна ділянка площею 2,53 га військового містечка АДРЕСА_3 знаходиться в межах земель оборони відповідно до державного акту на право користування землями, які розташовані на території м. Хмельницький, від 12.11.1981р., виданого Хмельницькій КЕЧ району, правонаступником якої є КЕВ м. Хмельницький.

Землекористувачем даної земельної ділянки є КЕВ м. Хмельницький.

Листом від 22.09.2023р. №30.57/02-1644ВИХ-23, Хмельницька спеціалізована прокуратура Західного регіону зверталась до КЕВ м. Хмельницький з метою витребування інформації щодо обставин укладення оспорюваного Договору №10/18, а також з метою встановлення наявності підстав для застосування представницьких повноважень у зв`язку з невжиттям КЕВ м. Хмельницький заходів щодо захисту порушених інтересів держави.

У відповіді КЕВ м. Хмельницький від 03.10.2023р. № 577/3/3278 проінформував Хмельницьку спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Західного регіону, що ним не вживались цивільно-правові заходи, щодо оскарження Договору №10/18.

Листом від 21.09.2023р. №30.57/02-163 4ВИХ23, Хмельницька спеціалізована прокуратура Західного регіону зверталась до Хмельницької обласної військової адміністрації з метою витребування інформації щодо обставин укладення оспорюваного Договору №10/18, а також з метою встановлення наявності підстав для застосування, представницьких повноважень у зв`язку з невжиттям Хмельницькою обласною військовою адміністрацією заходів, щодо захисту порушених інтересів держави, оскільки право власності на вказану земельну ділянку.

У відповіді від 04.10.2023р. №99/24-26-8016/2023 Хмельницька обласна військова адміністрація повідомила, що не вживались заходи, в тому числі судового характеру, щодо оскарження зазначених у листі договорів.

07.12.2023р. Хмельницькою спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Західного регіону в порядку вимог ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» за № 2385ВИХ-23, № 2386ВИХ-23 та № 2387ВИХ-23 направлено на адресу оборонного відомства, Хмельницької земель оборони відповідно до державного акту на право користування землями, які розташовані на території м. Хмельницький, від 12.11.1981р., виданого Хмельницькій КЕЧ району, правонаступником якої є КЕВ м. Хмельницький.

Заступник керівника Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону звернувся до суду з позовом в інтересах держави щодо визнання недійсним Договору №10/18 про будівництво багатоповерхових житлових будинків по АДРЕСА_1, укладеного між Подільське управління капітального будівництва Міністерства оборони України та ТОВ «Канстальбуд», на земельній ділянці площею 2,53 га військового містечка АДРЕСА_3.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019р. у справі № 903/129/18.

Щодо правового регулювання спірних правовідносин та розгляду спору по суті судом враховано таке.

Предметом спору у цій справі є матеріально-правова вимога прокурора про визнання недійсним Договору про будівництво багатоповерхових житлових будинків по АДРЕСА_1 від 28.08.2018р. №10/18, укладений між Державною організацією Подільське управління капітального будівництва Міністерства оборони України та Товариством з обмеженою відповідальністю «Канстальбуд».

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, що склалися між сторонами суд враховує таке.

Положеннями частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною 2 статті 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів.

Положеннями статті 5 ГПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Реалізуючи визначене право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

У зв`язку з цим суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин, обставини щодо наявності у позивача відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) зазначеного права відповідачем/відповідачами з урахуванням належності обраного способу судового захисту

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочин може вчинятися усно або в письмовій формі.

Положеннями статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину та зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі судового рішення (відповідна правова позиція викладена , зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 916/5073/15).

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Згідно частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення

Отже, прокурором, позивачами при зверненні до суду з вимогами про визнання договору недійсним повинно бути доведено наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання правочину недійсними, а також доведено, що внаслідок укладення оспорюваного договору права та інтереси кожного з позивачів є порушеними та в чому проявляється таке порушення (зміст такого порушення).

Вирішуючи спір про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 червня 2020 року у справі № 177/1942/16-ц зазначено, що наявність підстав для визнання договору недійсним має встановлюватися судом на момент його укладення. Тобто, недійсність договору має існувати в момент його укладення, а не в результаті невиконання чи неналежного виконання зобов`язань, що виникли на підставі укладеного договору. Невиконання чи неналежне виконання зобов`язань, що виникли на підставі оспорюваного договору, не є підставою для його визнання недійсним.

На обгрунтування позовних вимог про визнання недійсним договору прокурор зазначив, що спірний договір було укладено відповідачем-1 Подільським Управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України (далі - Подільським УКБ) з порушенням Порядку організації будівництва житла для військовослужбовців та членів їх сімей на земельних ділянках, що належать до земель оборони, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 липня 2011 р. № 715.

За твердженням прокурора проведення конкурсу та укладення договору про будівництво багатоповерхових будинків вчинені Подільським УКБ з перевищенням наданих йому повноважень, оскільки вони належать виключно до повноважень Міністерства оборони України.

Прокурор зазначив, що згідно з пунктами 1.4, 1.7. Положення про організацію капітального будівництва (реконструкції) об`єктів Збройних Сил України військового, спеціального, житлового та соціально-культурно-побутового призначення, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 03.11.2015р. № 610 (далі - Положення № 610), замовником капітального будівництва (реконструкції) є Міністерство оборони України. Функції замовника капітального будівництва (реконструкції) всіх об`єктів Збройних Сил України можуть бути покладені, в тому числі, на територіальні управління капітального будівництва на підставі довіреності на право укладання від імені Міністерства оборони України договорів для здійснення будівництва об`єктів за відповідною бюджетною програмою Міністерства оборони України.

Надаючи оцінку наведеним твердженням судом враховано таке.

Відповідно до пункту 1 Порядку організації будівництва житла для військовослужбовців та членів їх сімей на земельних ділянках, що належать до земель оборони, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 липня 2011 р. № 715 "Деякі питання будівництва житла для військовослужбовців та членів їх сімей на земельних ділянках, що належать до земель оборони" цей Порядок визначає процедуру організації будівництва житла для військовослужбовців та членів їх сімей на земельних ділянках, що належать до земель оборони (далі - будівництво житла).

Згідно пункту 3 Порядку будівництво житла здійснюється на конкурсних засадах.

Замовником будівництва житла та організатором конкурсу є Міноборони, інший центральний орган виконавчої влади, що здійснює керівництво військовим формуванням, СБУ, розвідувальний орган, Управління державної охорони та Держспецтрансслужба.

Приписами пункту 5 Порядку визначено, що на підставі погодженого з Кабінетом Міністрів України переліку земельних ділянок, на яких планується будівництво житла для військовослужбовців та членів їх сімей, Міністр оборони або інший керівник центрального органу виконавчої влади, що здійснює керівництво військовим формуванням, Голова СБУ, керівник розвідувального органу, Голова Адміністрації Держспецтрансслужби, Начальник Управління державної охорони, утворює конкурсну комісію, затверджує її склад та голову.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 22 травня 2013 р. № 666-р погоджено розроблений Міністерством оборони Перелік земельних ділянок, що належать до земель оборони, на яких планується будівництво житла для військовослужбовців та членів їх сімей із залученням небюджетних коштів.

Вказаний Перелік містить відомості щодо місця розташування земельної ділянки площі земельної ділянки, запланованої під забудову та кадастрового номера земельної ділянки.

Із сукупного аналізу наведених нормативних актів слідує, що Порядок організації будівництва житла для військовослужбовців та членів їх сімей на земельних ділянках, що належать до земель оборони № 715 в частині утворення конкурсної комісії та проведення конкурсу підлягає застосуванню лише щодо земельних ділянок, які включені до Переліку земельних ділянок, що належать до земель оборони, на яких планується будівництво житла для військовослужбовців та членів їх сімей № 666-р.

Водночас постановою Кабінету Міністрів України від 6 липня 2011 р. № 715 не врегульовано питання щодо поширення дії Порядку на будівництво житла для військовослужбовців та членів їх сімей із залученням небюджетних коштів на землях оборони у разі, якщо земельна ділянка не включена до Переліку № 666-р.

Суд звертає увагу, що положеннями статті 4 Закону України "Про використання земель оборони", яка регулює використання земель оборони в господарських цілях передбачено, що землі оборони можуть використовуватися для будівництва об`єктів соціально-культурного призначення, житла для військовослужбовців та членів їхніх сімей, а також соціального та доступного житла без зміни їх цільового призначення.

Вказана норма є нормою прямої дії, оскільки не містить припису щодо необхідності додаткового врегулювання порядку такого використання.

Із матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка, на якій планувалося здійснення будівництва на момент укладення спірного договору не була сформованою із присвоєнням їй кадастрового номера, щодо неї не було проведено експертно-грошової оцінки та така земельна ділянка не була включена до переліку № 666-р, що фактично унеможливлювало застосування положень Порядку КМУ № 715 до спірного договору.

З урахуванням наведеного суд відхиляє доводи прокурора, що договір підлягає визнанню недійсним у зв`язку із недотримання вимог Порядку КМУ від 6 липня 2011 р. № 715.

Щодо відсутності у Подільського УКБ довіреності на укладення договору відповідно до приписів Положення про організацію капітального будівництва (реконструкції) об`єктів Збройних Сил України військового, спеціального, житлового та соціально-культурно-побутового призначення, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 03.11.2015р. № 610 судом враховано, що наказ Міністерства оборони України від 03 листопада 2015 року № 610 "Про затвердження Положення про організацію капітального будівництва (реконструкції) об`єктів Збройних Сил України військового, спеціального, житлового та соціально-культурно-побутового призначення" (із змінами) на підставі пункту 2 Наказу Міністерства оборони України Про затвердження Положення про організацію будівництва об`єктів у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України від 5 червня 2019 року № 284 визнано таким, що втратив чинність.

Приписами статті 5 Цивільного кодексу України визначено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Приймаючи до уваги, що на дату укладення спірного договору (від 28.08.2018р.) із внесеними змінами 24.09.2019р. шляхом укладення договору про внесення змін до договору №10/18 від 28.08.2018р.) положення наказу Міністерства оборони України від 03.11.2015р. № 610 втратили чинність, твердження прокурора щодо невідповідності обсягу повноважень Подільського УКБ є безпідставними та судом відхиляються.

Водночас, згідно пунктів 1.5., 1.6. Положення про організацію будівництва об`єктів у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 5 червня 2019 року № 284 (у редакції чинній на час укладення спірного договору) замовником будівництва об`єктів ЗС України, які споруджуються за рахунок коштів державного бюджету та інших джерел, не заборонених законодавством, є Міністерство оборони України (далі - МО України). Виконання функцій замовника будівництва об`єктів ЗС України покладаються на:

- органи військового управління - на підставі довіреності МО України на право укладання договорів на будівництво, проектування об`єктів ЗС України та інших визначених довіреністю договорів за відповідною бюджетною програмою (підпрограмою) МО України;

- територіальні квартирно-експлуатаційні управління, Київське квартирно-експлуатаційне управління, квартирно-експлуатаційні відділи міст, квартирно-експлуатаційні частини районів, командування видів, родів військ та сил ЗС України, військові частини, військові навчальні заклади, установи та організації Збройних Сил України, Державну спеціальну службу транспорту, відповідно до своїх Положень (Статутів), якими передбачається виконання таких функцій - на підставі затверджених у встановленому порядку Переліку об`єктів будівництва (придбання) житла та Плану будівництва об`єктів ЗС України на відповідний рік, за наявності відповідної функції;

- відповідний структурний підрозділ Головного управління розвідки Міністерства оборони України з будівництва об`єктів для функціонування Головного управління розвідки Міністерства оборони України.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Подільське управління капітального будівництва Міністерства оборони України зареєстроване як юридична особа 17.06.2003 року. Організаційно-правова форма державна організація (установа, заклад). Засновником є Міністерство оборони України. До видів діяльності якого віднесено зокрема, будівництво житлових і нежитлових будівель, діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах.

Відомості щодо обмежень повноважень керівника Подільського управління капітального будівництва Міністерства оборони України у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні.

Докази, що такі обмеження були зареєстровані станом на дату укладення спірного договору у матеріалах справи відсутні.

Положеннями частини 1 статті 92 Цивільного кодексу України (у редакції чинній на час укладення спірного договору) передбачено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Як вбачається із матеріалів справи під час укладення спірного договору Подільське УКБ діяло на підставі Положення про Подільське управління капітального будівництва Міністерства оборони України, затвердженого наказом Державного секретаря Міністерства оборони України № 24 від 17.06.2003 року (далі - положення).

Відповідно до пункту 1 Положення, Подільське управління капітального будівництва Міністерства оборони України (далі - Управління) є державною госпрозрахунковою установою Міністерства оборони України та призначене для забезпечення виконання завдань капітального будівництва житла для військовослужбовців і членів їх сімей, об`єктів військового призначення для потреб Збройних Сил України з метою підтримання їх у стані бойової та мобілізаційної готовності.

Управління підпорядковане начальнику управління капітального будівництва та придбання житла Головного управління розквартирування військ і капітального будівництва Міністерства оборони України.

Управління виконує функції замовника будівництва Міністерства оборони України (далі - орган управління) на будівництво об`єктів житлово-комунального, соціального, загальновійськового призначення, а також у порядку, встановленому чинним законодавством України та цим Положенням залучається до вирішення інших питань придбання та обміну житла у Вінницькій, Рівненській, Житомирській та Хмельницькій областях.

За умовами пункту 4 Положення у своїй діяльності управління керується Конституцією України, законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, наказами Державного комітету України з будівництва та архітектури, наказами і директивами Міністерства оборони України, начальника Генерального штабу Збройних Сил України, наказами і розпорядженнями Державного секретаря Міністерства оборони України, начальника управління капітального будівництва та придбання житла Головного управління розквартирування військ і капітального будівництва Міністерства оборони України, а також цим Положенням.

Згідно з пунктом 5 Положення управління є самостійним господарюючим суб`єктом, може від свого імені набувати майнових і особистих немайнових прав і нести обов`язки, бути позивачем і відповідачем у судах загальної юрисдикції, отримує прибуток від здійснення госпрозрахункової діяльності і розподіляє його згідно з чинним законодавством.

Відповідно до пункту 6 Положення основними завданнями управління є зокрема:

- забезпечення в межах наданих повноважень реалізації державної політики в галузі будівництва;

- участь у вирішенні питань придбання та обміну житла для військовослужбовців Збройних Сил України у встановленому порядку;

- залучення: коштів інвесторів у будівництво та придбання жилих будинків, у спорудження інженерних комунікацій та об`єктів іншого призначення (далі - будівництво об`єктів); пайових внесків інвесторів у будівництво разом з житлом, споруд соціально-побутового, торгівельного та інших призначень; кредитних позик від інвесторів на житлове будівництво; внесків або благодійних пожертвувань приватних осіб, організацій на житлове будівництво та інших джерел інвестування у встановленому чинним законодавством України порядку.

Згідно пункту 7 Положення управління відповідно до покладених на нього завдань:

- вишукує та залучає кошти інвесторів у будівництво об`єктів у визначеному чинним законодавством України та цим Положенням порядку та укладає договори (контракти), які узгоджуються в управлінні капітального будівництва та придбання житла Головного управління розквартирування військ і капітального будівництва Міністерства оборони України;

- укладає договори на придбання житла для військовослужбовців в обсягах затверджених лімітів, здійснює оплату, отримання та передачу цього житла згідно з діючим законодавством;

- укладає договори підряду на виконання робіт з будівництва об`єктів та здійснює контроль за їх виконанням згідно з чинним законодавством;

- розміщує замовлення на капітальне будівництво, разом з підрядними організаціями визначає та погоджує ціни на будівництво об`єктів відповідно до діючих нормативних актів;

- передає будівельній організації будівельний майданчик, устаткування, що підлягає монтажу, матеріали, забезпечення якими покладено на замовника;

- передає будівельній організації документи про дозвіл відповідних органів на: виконання будівельно-монтажних робіт; відведення земельної ділянки під будівництво; вирубування лісу та пересадження дерев; перенесення з будівельного майданчика магістральних ліній електропередач, залізничних колій, мереж водопроводів, каналізацій, газо і нафтопроводів, ліній зв`язку та інших споруд, що перешкоджають будівництву на відведеному майданчику, в терміни, передбачені в особливих умовах до договору; користування під час проведення будівельних робіт у населених пунктах електроенергією, газом, водою, парою, від існуючих джерел відповідно до проекту організації робіт; забезпечує відповідно до вимог чинного законодавства переселення громадян, які проживають у будинках, що підлягають знесенню, перенесенню або реконструкції; відшкодовує громадянам у разі знесення вартість житлових будинків, господарських будівель, що перебувають у їх власності, а також вартість вилучених плодово-ягідних насаджень;

- здійснює технічний нагляд за будівництвом, контроль за відповідністю обсягів та якості виконаних робіт проектам, технічним умовам і стандартам;

- виконує інші функції, пов`язані з реалізацією покладених на управління завдань у сфері будівництва.

Згідно з пунктом 8 Положення управління має право залучати на договірних засадах кошти юридичних і фізичних осіб для формування програм будівництва.

Пунктом 16 Положення визначено, що управління є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в установах Державного Казначейства, розрахункові рахунки в банківських установах, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням.

На підставі рішення виконавчого комітету Хмельницької районної ради депутатів трудящих від 12.11.1981р. № 251-6 Квартирно-експлуатаційним відділом м.Хмельницький видано державний акт на право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 24,97 га.

Згідно інформації отриманої із Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, встановлено, що земельна ділянка із кадастровим номером :18:002:0328, площею 2,53 га входить до складу військового містечка НОМЕР_1, яке являється частиною державного акту, має цільове призначення для розміщення та постійної діяльності Збройних Сил України, категорію земель - землі оборони, належить на праві власності Хмельницькій обласній державній адміністрації (Хмельницька обласна військова адміністрація), право постійного користування належить КЕВ м. Хмельницький.

28.08.2018р. між Подільським управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України в особі тимчасово виконуючого обов`язки начальника Лукіянчука С.М. , який діяв на підставі Положення про Подільське УКБ МОУ, затвердженого наказом Державного секретаря Міністерства оборони України від 17.06.2003р. №24, та Товариством із обмеженою відповідальністю "Канстальбуд" укладено договір про будівництво багатоповерхового житлового будинку по АДРЕСА_1 №10/18.

24.09.2019р. між Подільським управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України та ТОВ "Канстальбуд" укладено договір про внесення змін до договору №10/18 від 28.08.2018р., виклавши договір №10/18 у новій редакції із назвою "Договір №10/18 про будівництво багатоповерхових житлових будинків по АДРЕСА_1".

Згідно з п. 2.1 предметом Договору № 10/18 є співпраця і участь Сторін у будівництві Об`єкта на земельній ділянці з метою наступного розподілу результатів будівництва на умовах, передбачених цим Договором, передача Стороною 1 Стороні 2 передбачених цим договором функцій замовника щодо проектування, будівництва, реалізації майнових прав на об`єкти, нерухомого майна, що будуть створені в майбутньому та введення в експлуатацію, оформлення права власності.

Пунктом 3.1 Договору №10/18 передбачено, що проектна загальна площа Об`єкта буде визначена проектною документацією на будівництво, при цьому, загальна проектна площа квартир не може бути меншою 15 552 м. кв.

Фактична площа Об`єкта буде встановлена на підставі обмірів, після завершення будівництва та прийняття об`єкта в експлуатацію.

Згідно п. 4.4 після завершення будівництва та введення Об`єкта в експлуатацію Сторона 2 передає Стороні 1 квартири, загальною площею 1555,0 м. кв.

Пунктом 4.7 передбачено, що після завершення будівництва, введення об`єкта в експлуатацію та підписання акта прийому-передачі та розподілу об`єкта Сторона 2 набуває права власності на весь об`єкт без врахування частини, яка за умовами цього договору передається Стороні 1.

Подільське УКБ МОУ виконує функції замовника Міністерства оборони України (Орган управління) на будівництво, об`єктів житлово-комунального, соціального, загальновійськового призначення, а також у порядку, встановленому чинним законодавством України та цим Положенням залучається до вирішення питань придбання та обміну житла в Вінницькій, Рівненській, Житомирській, Тернопільській, Хмельницькій та Чернівецькій областях.

Відповідно до листа Подільського УКБ МОУ від 23.08.2023р. №156/ДУ-23 у 2018 році Подільським УКБ МОУ проведено конкурс з відбору пропозицій на будівництво багатоповерхових житлових будинків на земельних ділянках у м. Хмельницький, по проспекту Миру. Процедура проведення зазначеного конкурсу не підпадає під норми та вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 06.07.2011р. №715, оскільки вказаний конкурс проведено на підставі рішення Міністра оборони України від 15.11.2004р. "Про надання права замовнику будівництва Міністерству оборони України на реконструкцію та забудову територій військових містечок Міністерства оборони України та реконструкцію фондів під житло у Житомирській, Хмельницькій, Вінницькій та Рівненській областях".

За умовами договору отриманню військовослужбовцями ЗС України житла для заселення складає 10% від загальної площі будівництва, проектна загальна площа об`єкта становить 15 552 кв.м, загальна площа житла (квартир), яка підлягає отриманню військовослужбовцями ЗС України - 1 555 кв. м., згідно Акту розподілу прощ від 24.09.2019р. в кількості 26 квартир.

В межах правовідносин, що склались, у зв`язку з укладенням Договору про будівництво багатоповерхових житлових будинків по АДРЕСА_1 №10/18 від 28.08.2018р., земельна ділянка з кадастровим номером :18:002:0328 не вибула з державної власності та передачі права користування не відбулось. Земельна ділянка з кадастровим номером :18:002:0328, яка розташовується за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться у державній власності, а користувачем цієї земельної ділянки є Квартирно-експлуатаційний відділ м. Хмельницький, що підтверджується наявною в матеріалах справи інформацією та документами (зокрема, витяги з державного реєстру та земельного кадастру).

Доводи прокурора про те, що Подільське УКБ МО України не мало повноважень щодо розпорядження спірною земельною ділянкою державної форми власності, і уклавши оспорювані правочини, земельна ділянка фактично вилучена з постійного користування Міністерства оборони України слід відхилити як підставу для визнання недійсним оспорюваного правочину на підставі ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, оскільки відповідно до п. 2.1 Договору №10/18 від 28.08.2018р., предметом цього Договору є участь сторін у будівництві об"єкта на земельній ділянці з метою наступного розподілу результатів будівництва на умовах, передбачених цим Договором, передача Стороною 1 Стороні 2 передбачених цим договором функцій замовника щодо проектування, будівництва, реалізації майнових прав на об"єкти нерухомого майна, що будуть створені в майбутньому, введення в експлуатацію, оформлення права власності. Для цього Стороні 2 надається право укладати Договори купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно (квартири), яке буде створено в майбутньому, із юридичними та фізичними особами, приймати від них оплату, виконувати будівельно-монтажні роботи та інші зобов"язання, оформлення права власності згідно умов укладених договорів.

Умовами Договору №10/18 від 28.08.2018р. не передбачено ні вилучення земель оборони, ні зміну їх цільового призначення, ні їх передачу відповідачу-2 у користування чи інше будь-яке майнове право, і за умовами оспорюваного правочину відповідач-2 не набуває та не має будь-яких майнових прав на отримання земельної ділянки земель оборони, на якій споруджується відповідний об`єкт нерухомості з урахуванням приписів ст.4 Закону України "Про використання земель оборони", яка визначає, що землі оборони можуть використовуватися для будівництва об`єктів соціально-культурного призначення, житла для військовослужбовців та членів їхніх сімей, а також соціального та доступного житла без зміни їх цільового призначення.

При цьому, жоден пункт договору Договору №10/18 від 28.08.2018р. (в тому числі п.5.6. - обов"язки Сторони 1) не містить умови, щодо обов"язку Сторони 1 - Подільського УКБ Міністерства оборони України - вчиняти будь-які дії, щодо передачі земельної ділянки чи права користування нею.

Відомостей щодо вибуття земельної ділянки із сфери управління Міністерства оборони України матеріали справи не містять. Цільове призначення земельної ділянки також не змінювалось, адже відповідно до інформації з Державного земельного кадастру станом на 05.12.2023 цільове призначення земельної ділянки кадастровий номер: :18:002:0328 площею 2,53 га 15.01 для розміщення та постійної діяльності Збройних Сил України; категорія земель - Землі промисловості, транспорту, зв"язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

За умовами Договору №10/18 від 28.08.2018р. Подільське УКБ МО України за результатами будівництва отримує 1555 кв.м. житлових площ в збудованому об`єкті. Таким чином, значна частина сімей військовослужбовців отримають квартири після реалізації сторонами умов Договору №10/18 від 28.08.2018р.

Відповідно до рішення Міністра оборони України від 15.11.2004р. про надання права замовнику капітального будівництва Міністерства оборони України на проектування та забудову територій військових містечок Міністерства оборони України та реконструкцію фондів під житло у Житомирській, Хмельницькій, Вінницькій та Рівненській областях, Подільському УКБ МО України надано право на проектування та забудову території військового містечка АДРЕСА_3 площею 3,65 га (рішення Хмельницького міськвиконкому №251-Б від 12.11.1981р.).

Актом приймання-передачі будівель за інв. №1, 3, 12, 15 та земельної ділянки військового містечка АДРЕСА_3 від 26.01.2005р., затвердженого начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 від 27.03.2005р., передано будівлі 1, 3, 12, 15 разом з земельною ділянкою площею 3,65 га, яка була надана в користування Хмельницькій КЕЧ району за рішенням Хмельницького міськвиконкому від 25.11.1981 року (державний акт на право користування землею серії БН041767), Подільському управлінню капітального будівництва МО України під будівництво житла для військовослужбовців.

Відповідно до протоколу №1 засідання комісії щодо будівництва житла у місті Хмельницький від 11.06.2018р., на засіданні комісії було встановлено, що рішенням Міністра оборони України від 15.11.2004р. за Подільським УКБ МО України закріплено земельну ділянку у АДРЕСА_3 площею 3,65 га. Дана земельна ділянка, через відсутність коштів на її утримання, до теперішнього часу належним чином не оформлена, кадастровий номер не присвоєний.

Відповідно до протоколу оцінки конкурсних пропозицій з будівництва багатоповерхових житлових будинків на земельних ділянках у м. Хмельницький, а саме: Лот-4 Земельна ділянка по АДРЕСА_1 від 15.08.2018р., встановлено найкращою конкурсну пропозицію ТОВ "Канстальбуд". Результати конкурсу є чинними та не оскаржувалися у визначеному законом порядку (в тому числі органами прокуратури чи Міністерства оборони України)

28.08.2018 р. між Подільським УКБ Міністерства оборони України та ТОВ "Канстальбуд" за результатами проведеного конкурсу було укладено Договір №10/18 про будівництво багатоповерхового житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Рішенням двадцять дев`ятої сесії Хмельницької міської ради №70 від 13.02.2019 р. "Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, надання земельних ділянок в оренду, постійне користування та погодження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки" було погоджено Міністерству оборони України технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 25300 м2, кадастровий номер :18:002:0328 під військове містечко НОМЕР_1. Категорія земель - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, код 15.01 для розміщення та постійної діяльності Збройних Сил України.

23.08.2019р. Управлінням архітектури та містобудування департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради видано Містобудівні умови та обмеження №234 щодо забудови земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

24.09.2019р. між Подільським УКБ Міністерства оборони України та ТОВ "Канстальбуд" укладено Договір про внесення змін до Договору №10/18 від 28 серпня 2018 року про будівництво багатоповерхового житлового будинку по АДРЕСА_1 , а саме викладено договір у новій редакції ("Договір №10/18 про будівництво багатоповерхових житлових будинків по АДРЕСА_1 "), у якому сторони конкретизували інформацію щодо земельної ділянки (кадастровий номер, площа) відповідно до погодженої Міністерству оборони України технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 25300 м2, кадастровий номер :18:002:0328.

Відповідно до Акту прийому-передачі майданчика під будівництво житла для військовослужбовців Збройних Сил України на земельній ділянці військового містечка АДРЕСА_3 від 18.08.2021р., затвердженого т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , комісія вирішила: 1) передати Подільському УКБ МО України майданчик під будівництво житла для військовослужбовців орієнтовною площею 2,53 га, розташований на земельній ділянці військового містечка № НОМЕР_1 , кадастровий номер :18:002:0328 по АДРЕСА_1; 2) Подільському УКБ МО України списати будівлі №№ по ген плану 1, 3, 12, 15 в/м НОМЕР_1, що попадають в забудову відповідно до затвердженого плану капітального будівництва на земельній ділянці АДРЕСА_3 .

За змістом цього Акту від 18.08.2021р., комісією враховано рішення, яке затверджено Міністром оборони України 15.11.2004 року, лист ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11.08.2021р. №370/2/7740,

Акт приймання-передачі будівель та земельної ділянки військового містечка НОМЕР_1 затвердженого начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 від 27 березня 2005 року, та попередньо визначена територія, в яку входить земельна ділянка, кадастровий номер :18:002:0328 площею 2,53, як будівельний майданчик, який передано замовнику будівництва Подільському УКБ МО України. Окрім цього, комісія зазначає, що даний акт приймання-передачі не позбавляє Міністерство оборони України військового майна, не завдає економічних збитків, а лише надає можливість Подільському УКБ МО України реалізовувати функції замовника будівництва житла для військовослужбовців, як це визначено рішенням від 15.11.2004 року. Міністерство оборони України залишається і надалі здійснювати управління вказаним майном, яке в ході вчинення даного акту передачі перезакріплюється за іншою підпорядкованою Міністерству оборони України структурою.

14.09.2021р. Державною архітектурно-будівельною інспекцією України видано Дозвіл на виконання будівельних робіт № ІУ53 щодо об"єкта - Нове будівництво багатоповерхових житлових будинків з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями та паркінгом з почерговою здачею по АДРЕСА_1 (І черга). Замовниками будівництва є Квартирно-експлуатаційний відділ міста Хмельницький та Подільське управління капітального будівництва Міністерства оборони України. Генеральним підрядником є ТОВ "Канстальбуд".

Тобто, компетентними державними та місцевими органами у сфері архітектури та містобудування (а саме: Управлінням архітектури та містобудування департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської та Державною архітектурно-будівельною інспекцією України) підтверджено відповідність намірів забудови земельної ділянки кадастровий номер :18:002:0328 вимогам чинного законодавства, у тому числі її цільовому призначенню.

Усі документи, які надають право Подільському УКБ МОУ виступати замовником будівництва (зокрема, рішення Міністра оборони України від 15.11.2004р.; Акт приймання-передачі будівель за інв. №1, 3, 12, 15 та земельної ділянки військового містечка АДРЕСА_3 від 26.01.2005р.; Акта прийому-передачі майданчика під будівництво житла для військовослужбовців Збройних Сил України на земельній ділянці військового містечка АДРЕСА_3 від 18.08.2021р.) є чинними, не скасовані та не оскаржені у встановленому законом порядку, в тому числі з боку Міністерства оборони України або органів прокуратури.

Відповідно до відомостей Генерального плану міста Хмельницький та Коригування (внесення змін) генерального плану, які розміщені на офіційному геопорталі Хмельницької міської ради земельна ділянка з кадастровим номером :18:002:0328 АДРЕСА_1 розташовується на території житлової багатоквартирної та громадської забудови. При цьому, відповідно до Плану зонування території м. Хмельницького земельна ділянка з кадастровим номером :18:002:0328 АДРЕСА_1 належить до зони Ж-2 (Зона багатоквартирної житлової та громадської забудови).

Відповідно до пункту 5.2 Розділу 5 Плану зонування території м. Хмельницького (рішення міської ради №25 від 30.03.2011р. про затвердження Плану зонування території м. Хмельницького розміщено на офіційному веб-сайті міської ради, до зони Ж-2 належить зона багатоквартирної житлової та громадської забудови. До переважних видів забудови земельних ділянок, що належать до зони Ж-2, належать житлові будинки 5-9 поверхові, окремо розташовані або зблоковані; житлові будинки 10 і вище поверхів (відповідно до розробленої містобудівної документації в якості архітектурних акцентів); окремо розташовані і вбудовано-прибудовані установи адміністрації і підприємства торгівлі, обслуговування, громадського харчування; спортивні майданчики тощо.

Планом зонування території м. Хмельницького передбачено наявність спеціальних зон, зокрема, С-6 Зона спецпризначення (землі оборони та зв"язку). Згідно з Планом зонування території міста Хмельницький земельна ділянка з кадастровим номером :18:002:0328 не відноситься до зони спецпризначення (землі оборони та зв"язку) (С-6).

Таким чином, Хмельницька міська рада у головній містобудівній документації на місцевому рівні - Генерального плані міста Хмельницький та Плані зонування території м. Хмельницького, який є складовим генерального плану, визначила, що земельна ділянка з кадастровим номером :18:002:0328 належить до зони багатоквартирної житлової та громадської забудови (Ж-2) та не відноситься до зони спецпризначення (землі оборони та зв"язку) (С-6).

Щодо посилання прокурора на незаконність Договору №10/18 від 28.08.2018р. через відсутність повноважень у Подільського УКБ МО України на його укладення.

Рішенням Міністра оборони України від 15.11.2004р. Подільському УКБ МО України надано право на проектування та забудову території військового містечка АДРЕСА_3 площею 3,65 га. В подальшому, Актом приймання-передачі будівель за інв. №1, 3, 12, 15 та земельної ділянки військового містечка АДРЕСА_3 від 26.01.2005р., затвердженого начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 від 27.03.2005р., передано будівлі 1, 3, 12, 15 разом з земельною ділянкою площею 3,65 га Подільському управлінню капітального будівництва МО України під будівництво житла для військовослужбовців.

Згідно з ч. 2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно до п. 1.4 Положення про організацію капітального будівництва (реконструкції) об`єктів Збройних Сил України військового, спеціального, житлового та соціально-культурно-побутового призначення, яке затверджено наказом Міністерства оборони України від 03.11.2015р. № 610 встановлено, що замовником капітального будівництва (реконструкції) є Міністерство оборони України.

Згідно з п.17 Положення про організацію капітального будівництва, функції замовника капітального будівництва всіх об`єктів Збройних Сил України покладаються на територіальні управління капітального будівництва як на виконавців на підставі довіреностей на право укладання від імені Міністерства оборони України договорів на здійснення будівництва Замовником капітального будівництва (реконструкції) всіх об`єктів Збройних Сил України військового, соціального, загального, житлового та соціально-культурної побутового призначення є Міністерство оборони України. Водночас функції Замовника капітального будівництва (реконструкції) всіх об`єктів Збройних Сил України можуть бути покладені, в тому числі на територіальні управління капітального будівництва - на підставі довіреності на право укладання від імені Міністерства оборони України договорів для здійснення будівництва об`єктів за відповідною бюджетною програмою Міністерства оборони України.

З оспорюваного Договору №10/18 від 28.08.2018р. вбачається, що Подільське УКБ МО України при підписанні вказаного договору діяло лише на підставі власного Положення, тобто без довіреності на право укладання від імені Міністерства оборони України договорів на здійснення будівництва.

Разом з тим, згідно тверджень Міністерства оборони України, викладених у листі №1786/3261 від 04.09.2023р., Договір №10/18 від 28.08.2018р. укладений Подільським УКБ як самостійною юридичною особою (розрахунковою установою) з метою будівництва багатоповерхових житлових будинків для забезпечення житлом військовослужбовців Збройних Сил України. Відповідно до Положення про Подільське управління капітального будівництва Міністерства оборони України, затвердженого наказом Міноборони від 17.06.2003р. №24 (зі змінами) Подільське УКБ є самостійним господарюючим суб"єктом, призначене для забезпечення виконання завдань капітального будівництва житла для військовослужбовців та членів їх сімей, може від свого імені набувати майнових і особистих немайнових прав і нести обов`язки та отримувати прибуток від здійснення господарської діяльності.

З наведеного вбачається, що Подільське УКБ МО України укладаючи спірний Договір діяло в межах повноважень відповідно до наведеного Положення, оскільки є державною госпрозрахунковою установою Міністерства оборони України та призначене для забезпечення виконання завдань капітального будівництва житла для військовослужбовців та членів їхніх сімей та виконує частину функції замовника Міністерства оборони України на будівництво об`єктів житлово-комунального та соціального призначення

При цьому, стосовно тверджень прокуратури про те, що спірний Договір не було погоджено із Міністерством оборони України, то в даному контексті слід враховувати, що Міністерством оборони України фактично було надано відповідне погодження шляхом надання листа №1786/3261 від 04.09.2023р., у якому не містилось жодних заперечень щодо укладення спірного договору; Міністерством оборони України з метою фактичного виконання сторонами умов договору було подано на погодження до міської ради технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки по пр. Миру, 96 площею 25300 м2, кадастровий номер :18:002:0328. У зв"язку з цим відсутні підстави вважати, що від Подільського УКБ він був укладений неуповноваженою особою.

Наказом Міністра оборони України від 14.07.2008р. №245 було затверджено Інструкцію про порядок дій та вжиття заходів щодо недопущення самовільного захоплення, незаконного вилучення земель оборони або нерухомого військового майна, яка встановлювала чіткий алгоритм дій та обов`язки командирів військових частин, керівників підприємств, організацій або установ Збройних Сил України та начальників квартирно-експлуатаційних відділів (квартирно-експлуатаційних частин районів) при фактах самовільного захоплення, незаконного вилучення земель оборони в тому числі при виявленні незаконних рішень органів місцевого самоврядування.

Відповідно до п.5.1 Інструкції з обліку земельних ділянок в органах квартирно-експлуатаційної служби Збройних Сил України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України 19 грудня 2017 року № 680 (із змінами та доповненнями) з метою організації належного обліку, руху та якісного стану земельних ділянок, формування фактичного земельного фонду Міністерства оборони України, контроль за веденням обліку земельних ділянок здійснюється з метою забезпечення його своєчасності, повноти, достовірності й точності, а також законності та використання за призначенням, збереження земель і правильності їх зняття з обліку і покладається на Головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України, територіальні квартирно-експлуатаційні управління, Київське квартирно-експлуатаційне управління. Під час здійснення контролю Головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України також надається консультативна допомога посадовим особам квартирно-експлуатаційної служби у виконанні обов`язків щодо обліку земель.

Відповідно до п.5.3 Інструкції документальні та фактичні перевірки стану обліку земельних ділянок проводяться Головним квартирно-експлуатаційним управлінням Збройних Сил України, територіальними квартирно-експлуатаційними управліннями.

Згідно п.5.4 Інструкції перевірці підлягають: фактична наявність облікових, звітних та інвентаризаційних документів земель оборони; використання земельних ділянок за цільовим призначенням; операції, пов`язані з прийманням (передачею), зміною якісного стану і зняттям з обліку земель оборони; організація контролю за обліком земель, їх утриманням та збереженістю; стан ведення електронного обліку земельних ділянок.

Перевірка законності здійснення операцій із земельними ділянками виконується шляхом аналізу оформлення та зберігання облікових документів. При цьому на кожному перевіреному документі, а також на останньому аркуші справи з обліковими документами робиться відмітка "Перевірено", яка підписується особою, що здійснює перевірку із зазначенням відповідної дати. (п.5.5. Інструкції).

Згідно п.5.9. Інструкції документальна звірка обліку земельних ділянок, які надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військових навчальних закладів та організацій Збройних Сил України і Міністерства оборони України, проводиться щорічно до 01 квітня начальниками територіальні квартирно-експлуатаційні управління квартирно-експлуатаційними відділами, квартирно-експлуатаційними частинами спільно з територіальними управліннями земельних ресурсів.

Начальники територіальних квартирно-експлуатаційних управлінь, Київського квартирно-експлуатаційного управління подають щорічно до 01 травня до Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України узагальнену за підпорядковані підрозділи Відомість щодо розбіжностей в обліку площі земельних ділянок, які обліковуються за Міністерством оборони України. Начальники територіальних квартирно-експлуатаційних управлінь, Київського квартирно-експлуатаційного управління щоквартально (до 20 числа наступного місяця) подають до Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України узагальнену за підпорядковані підрозділи Відомість щодо захисту інтересів Міністерства оборони України за фактами самовільного зайняття та неправомірного вилучення земельних ділянок. (п.5.10, п.5.11 Інструкції).

Головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України мало бути повідомлене про існування Договору №10/18 від 28.08.2018р., у випадку незгоди з цим Договором, повідомити про це Міністерство оборони України.

Щодо посилання прокурора на те, що Договір №10/18 від 28.08.2018р. є за своєю правовою природою договором про спільну діяльність.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин (таку правову позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 905/1227/17).

Частиною 1 статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, встановлених частинами 1- 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу, згідно з якою, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правова природа договору не залежить від його назви, а визначається з огляду на зміст, тому, оцінюючи відповідність волі сторін та укладеного договору фактичним правовідносинам, суд повинен надати правову оцінку його умовам, правам та обов`язкам сторін для визначення спрямованості як їхніх дій, так і певних правових наслідків (аналогічний правовий висновок викладено, зокрема, в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.07.2021 у справі № 917/549/20, від 03.11.2020 у справі № 920/611/19, від 01.10.2020 у справі № 910/21935/17, від 19.08.2020 у справі № 915/1302/19).

Отже, зі змісту Положення та зазначених рішень вбачається, що Подільське УКБ укладаючи спірний договір діяло у межах наданих йому повноважень та функцій замовника будівництва покладених на нього Міноборони, що спростовує доводи прокурора про перевищення Подільським УКБ повноважень під час укладення спірного договору.

У позовній заяві прокурором також зазначено, що спірний договір підлягає визнанню недійсним у зв`язку із недотриманням Порядку укладення державними підприємствами, установами, організаціями, а також господарськими товариствами, у статутному капіталі яких частка держави перевищує 50 відсотків, договорів про спільну діяльність, договорів комісії, доручення та управління майном, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2012 р. № 296.

Надаючи оцінку наведеним твердженням судом враховано таке.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За змістом частини 1 статті 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно частини 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно приписів статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Згідно частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї з сторін має бути досягнуто згоди (частина 1 статті 638 ЦК України).

Принцип свободи договору відповідно до статей 6, 627 ЦК України полягає у наданні сторонам права на власний розсуд реалізувати: 1) можливість укласти договір або утриматися від укладення договору, 2) можливість визначити зміст договору на власний розсуд, враховуючи обмеження щодо окремих положень договору, встановлені законом.

Сторони не можуть на власний розсуд врегулювати у договорі свої відносини, лише у випадках якщо: 1) існує пряма заборона, встановлена актом цивільного законодавства; 2) заборона випливає із змісту акта законодавства; 3) така домовленість суперечить суті відносин між сторонами.

Положеннями частин 1-3 статті 6 ЦК України визначено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Згідно приписів частини 2 статті 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Специфіка змішаних договорів полягає в тому, що вони включають в договірну конструкцію елементи різних договорів, оскільки до відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до частин 3-4 статті 213 ЦК України при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів.

Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Права та обов`язки відповідачів у цій справі виникли на підставі договору від 28.08.2018р. про будівництво багатоповерхового житлового будинку по АДРЕСА_1 №10/18 та договору від 24.09.2019р. про внесення змін до договору №10/18 від 28.08.2018р., виклавши договір №10/18 у новій редакції із назвою "Договір №10/18 про будівництво багатоповерхових житлових будинків по АДРЕСА_1 ".

Проаналізувавши зміст укладеного сторонами договору суд дійшов висновку, що спірний договір за своєю правовою природою є змішаним договором, який містить елементи інвестиційного договору, будівельного підряду (договір підряду, договір на капітальне будівництво) та елементи інших зустрічних зобов`язальних правовідносин, виникнення та існування яких не входить в суперечність з актами цивільного та господарського законодавства в частині не врегульованій інвестиційним договором та договором будівельного підряду.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про інвестиційну діяльність" основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб`єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода). Укладання договорів, вибір партнерів, визначення зобов`язань, будь-яких інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України, є виключною компетенцією суб`єктів інвестиційної діяльності.

Згідно статті 4 Закону України "Про інвестиційну діяльність" об`єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь-яке майно, в тому числі основні фонди і оборотні кошти в усіх галузях економіки, цінні папери (крім векселів), цільові грошові вклади, науково-технічна продукція, інтелектуальні цінності, інші об`єкти власності, а також майнові права.

За змістом частини 1 статті 5 Закону України "Про інвестиційну діяльність" суб`єктами (інвесторами і учасниками) інвестиційної діяльності можуть бути громадяни і юридичні особи України та іноземних держав, а також держави.

Положеннями частин 2, 3 статті 5 Закону України "Про інвестиційну діяльність" передбачено, що інвестори - суб`єкти інвестиційної діяльності, які приймають рішення про вкладення власних, позичкових і залучених майнових та інтелектуальних цінностей в об`єкти інвестування.

Інвестори можуть виступати в ролі вкладників, кредиторів, покупців, а також виконувати функції будь-якого учасника інвестиційної діяльності. Учасниками інвестиційної діяльності можуть бути громадяни та юридичні особи України, інших держав, які забезпечують реалізацію інвестицій як виконавці замовлень або на підставі доручення інвестора.

Згідно частин 2, 3 статті 7 Закону України "Про інвестиційну діяльність" інвестор самостійно визначає цілі, напрями, види й обсяги інвестицій, залучає для їх реалізації на договірній основі будь-яких учасників інвестиційної діяльності, у тому числі шляхом організації конкурсів і торгів. За рішенням інвестора права володіння, користування і розпорядження інвестиціями, а також результатами їх здійснення можуть бути передані іншим громадянам та юридичним особам у порядку, встановленому законом. Взаємовідносини при такій передачі прав регулюються ними самостійно на основі договорів.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про інвестиційну діяльність" інвестор у випадках і порядку, встановлених законодавством України, зобов`язаний, зокрема одержати дозвіл на виконання будівельних робіт у випадках та порядку, встановлених Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Положеннями частин 1, 2 статті 14 Закону України "Про інвестиційну діяльність" визначено, що однією із форм реалізації державних інвестицій є державне замовлення на виконання робіт у капітальному будівництві. Державне замовлення розміщується, як правило, на конкурсній основі з урахуванням економічної вигідності цих замовлень для підприємств та організацій.

У свою чергу, загальні положення про договір підряду містить глава 61 ЦК України, а особливості підряду на капітальне будівництво додатково регулюються главою 33 ГК України.

Згідно статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов`язаний одержати спеціальний дозвіл. До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.

За змістом частини 1 статті 838 ЦК України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

Приписами статті 875 ЦК України визначено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 5 статті 318 ГК України регламентовано, що договір підряду на капітальне будівництво повинен передбачати: найменування сторін; місце і дату укладення; предмет договору (найменування об`єкта, обсяги і види робіт, передбачених проектом); строки початку і завершення будівництва, виконання робіт; права і обов`язки сторін; вартість і порядок фінансування будівництва об`єкта (робіт); порядок матеріально-технічного, проектного та іншого забезпечення будівництва; режим контролю якості робіт і матеріалів замовником; порядок прийняття об`єкта (робіт); порядок розрахунків за виконані роботи, умови про дефекти і гарантійні строки; страхування ризиків, фінансові гарантії; відповідальність сторін (відшкодування збитків); урегулювання спорів, підстави та умови зміни і розірвання договору.

Відповідно до частини 2 статті 319 ГК України та частини 1 статті 838 ЦК України підрядник має право за згодою замовника залучати до виконання договору як третіх осіб субпідрядників, на умовах укладених з ними субпідрядних договорів, відповідаючи перед замовником за результати їх роботи. У цьому випадку підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядниками - як замовник.

Згідно частини 1 статті 843 ЦК України, частини 1 статті 321 ГК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

За умовами частини 1 статті 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Відповідно до частини 1 статті 849 ЦК України, частини 1 статті 320 ГК України замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника.

Положеннями частини 1 статті 853 ЦК України визначено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Згідно частини 1 статті 876 ЦК України власником об`єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором.

Відповідно до частин 1, 2 статті 877 ЦК України підрядник зобов`язаний здійснювати будівництво та пов`язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт. Договором будівельного підряду мають бути визначені склад і зміст проектно-кошторисної документації, а також має бути визначено, яка із сторін і в який строк зобов`язана надати відповідну документацію.

За змістом частини 1 статті 879 ЦК України, частини 3 статті 318 ГК України матеріально-технічне забезпечення будівництва покладається на підрядника, якщо інше не встановлено договором будівельного підряду.

Положеннями частини 4 статті 879 ЦК України, частини 5 статті 321 ГК України передбачено, що оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Згідно пункту 14 Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 2005 р. № 668 предметом договору підряду є роботи, пов`язані з будівництвом об`єкта, обов`язок щодо виконання яких покладається на підрядника. Власником результату виконаних робіт (об`єкта будівництва) є замовник, якщо інше не передбачено договором.

У позовній заяві прокурор зазначив, що оспорюваний договір є змішаним договором з окремими елементами (умовами) характерними для договору про спільну діяльність та всупереч наведеним вище положенням не був погоджений із Міністерством оборони України, у зв`язку із чим наявні підстави для визнання його недійсним.

Положеннями підпункту "л" пункту 18 частини 2 статті 5 Закону України "Про управління об`єктами державної власності" передбачено, що здійснюючи управління об`єктами державної власності, Кабінет Міністрів України визначає порядок укладення державними підприємствами, установами, організаціями, а також господарськими товариствами, у статутному капіталі яких частка держави перевищує 50 відсотків, договорів про спільну діяльність, договорів комісії, доручення та управління майном.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 року № 296 затверджено Порядок укладення державними підприємствами, установами, організаціями, а також господарськими товариствами, у статутному капіталі яких частка держави перевищує 50 відсотків, договорів про спільну діяльність, договорів комісії, доручення та управління майном (далі Порядок № 296), який визначає механізм і процедуру укладення такими підприємствами договорів про спільну діяльність, договорів комісії, доручення та управління майном.

Згідно пункту 1 Порядку (у редакції чинній на час укладення спірного договору) цей Порядок визначає механізм укладення державними підприємствами, установами, організаціями, а також господарськими товариствами, у статутному капіталі яких частка держави перевищує 50 відсотків (далі - суб`єкт господарювання), договорів про спільну діяльність, договорів комісії, доручення та управління майном.

Пунктами 2, 3 Порядку № 296 встановлено, що суб`єкт господарювання, який виявив намір укласти договір, подає центральному органові виконавчої влади, до сфери управління якого він належить, іншому суб`єкту управління об`єктами державної власності, зокрема Національній або галузевій академії наук (далі - орган управління) звернення щодо погодження укладення договору разом з відповідним пакетом документів, а орган управління готує протягом місяця з дня надходження від суб`єкта господарювання звернення щодо погодження укладення договору за погодженням з Мінекономрозвитку, Мінфіном, Фондом державного майна та Мін`юстом відповідний проект рішення Кабінету Міністрів України, до якого додаються:

- звернення суб`єкта господарювання до органу управління щодо погодження укладення договору разом з документами, що передбачені підпунктами 2-6 пункту 2 цього Порядку, а також погоджений органом управління проект договору;

- висновок органу управління щодо відсутності встановлених законодавством заборон та обмежень на використання майна суб`єкта господарювання, якщо таке використання передбачається договором;

- висновок органу управління про відповідність галузевим концепціям і програмам розвитку пропозицій суб`єкта господарювання, який планує укласти договір.

Згідно пунктів 4, 5 Порядку № 296 орган управління подає в установленому порядку на розгляд Кабінету Міністрів України узгоджений проект рішення щодо погодження укладення договору разом з документами, зазначеними в абзацах четвертому - шостому пункту 3 Порядку. У разі прийняття Кабінетом Міністрів України рішення про погодження укладення договору орган управління здійснює заходи щодо забезпечення його укладення суб`єктом господарювання відповідно до вимог законодавства.

Положеннями статті 1130 ЦК України визначено, що за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов`язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об`єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об`єднання вкладів учасників.

Відповідно до частини 2 статті 1131 ЦК України умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

За змістом статті 1132 ЦК України за договором простого товариства сторони (учасники) беруть зобов`язання об`єднати свої вклади та спільно діяти з метою одержання прибутку або досягнення іншої мети.

Згідно частини 1 статті 1133 ЦК України вкладом учасника вважається все те, що він вносить у спільну діяльність (спільне майно), в тому числі грошові кошти, інше майно, професійні та інші знання, навички та вміння, а також ділова репутація та ділові зв`язки.

Відповідно до приписів статті 1134 ЦК України внесене учасниками майно, яким вони володіли на праві власності, а також вироблена у результаті спільної діяльності продукція та одержані від такої діяльності плоди і доходи є спільною частковою власністю учасників, якщо інше не встановлено договором простого товариства або законом. Внесене учасниками майно, яким вони володіли на підставах інших, ніж право власності, використовується в інтересах усіх учасників і є їхнім спільним майном.

Ведення бухгалтерського обліку спільного майна учасників може бути доручено ними одному з учасників.

Користування спільним майном учасників здійснюється за їх спільною згодою, а в разі недосягнення згоди - у порядку, що встановлюється за рішенням суду. Обов`язки учасників щодо утримання спільного майна та порядок відшкодування витрат, пов`язаних із виконанням цих обов`язків, встановлюються договором простого товариства.

За своєю правовою природою договір простого товариства (договір про спільну діяльність) є консенсуальним, безвідплатним, взаємним, багатостороннім та заснованим на особливих, особисто-довірчих відносинах сторін (фідуціарний правочин).

Судом враховано, що спірний договір укладено між сторонами за результатами проведеного відповідачем-1 конкурсу, за яким ТОВ "Канстальбуд" було визнано переможцем.

Водночас, укладення договору простого товариства (договору про спільну діяльність) на основі особисто-довірчих відносин між сторонами, виключає підставу його укладення за результатами комерційного конкурсу, адже переможець конкурсу заздалегідь невідомий, і фактично конкурують не особи, а надані ними пропозиції з наступним обранням того з учасників, чия пропозиція виявилася найбільш вигідною для організатора конкурсу з огляду на мету його проведення.

Проаналізувавши зміст спірного договору в аспекті правового регулювання договору про спільну діяльність суд дійшов висновку, що укладений між сторонами договір з огляду на його предмет, розподіл прав та обов`язків між сторонами неможливо кваліфікувати як договір про спільну діяльність, оскільки обов`язок щодо здійснення конкретних дій, обумовлених предметом договору, зокрема будівництво багатоповерхових житлових будинків фактично покладено на одну сторону - ТОВ "Канстальбуд", договір не містить кваліфікуючих ознак спільної діяльності зокрема, спільності внесків, набуття здійснених вкладів у спільну часткову власність кожного з учасників договору та спільної (однакової) мети учасників договору, що стала підставою для його укладення.

Спірний Договір №10/18 від 28.08.2018р. не відповідає вимогам ст. ст. 1133, 1134, 1136, 1137, 1138 ЦК України, якими визначено умови спільної діяльності, оскільки в цьому договорі сторонами не визначено вклади сторін та відсутня їх грошова оцінка, не передбачено ведення спільного бухгалтерського обліку або однією із сторін, не передбачено ведення спільних справ та не передбачено розподілу прибутку між сторонами.

Таким чином, спірний Договір не є за своєю правовою природою договором про спільну діяльність, а містять ознаки змішаного правочину, що у свою чергу виключає поширення на спірний договір дії Порядку укладення державними підприємствами, установами, організаціями, а також господарськими товариствами, у статутному капіталі яких частка держави перевищує 50 відсотків, договорів про спільну діяльність, договорів комісії, доручення та управління майном, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №296 від 11.04.2012р..

Щодо посилання прокурора на незастосування умов Порядку організації будівництва житла для військовослужбовців та членів їх сімей на земельних ділянках, що належать до земель оборони, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.07.2011р. №715 під час укладення Договору №10/18 від 28.08.2018р.

З тексту позовної заяви вбачається, що однією з підстав визнання недійним Договору №10/18 від 28.08.2018р. прокурор вважає укладення Договору без дотримання Порядку від 06.07.2011р. №715, відповідно до п.3 якого будівництво житла здійснюється на конкурсних засадах. Замовником будівництва житла і організатором конкурсу є Міністерство оборони України, інший орган виконавчої влади, що здійснює керівництво військовим формуванням, СБУ або Служба зовнішньої розвідки.

Відповідно до п.1 Порядку цей Порядок визначає процедуру організації будівництва житла для військовослужбовців та членів їх сімей на земельних ділянках, що належать до земель оборони.

При цьому, як вже зазначалося вище, Договір №10/18 від 28.08.2018р. є змішаним договором і, в першу чергу, є договором передачі Подільським УКБ МО України ТОВ "Канстальбуд" функцій замовника будівництва багатоквартирного житлового будинку.

Отже, замовником будівництва до укладення оспорюваного Договору №10/18 від 28.08.2018р., було Подільське УКБ МО України, яке було наділено функціями замовника будівництва відповідно до Положення про Управління, рішення Міністра оборони України від 15.11.2024р.; Акт приймання-передачі будівель за інв. №1, 3, 12, 15 та земельної ділянки військового містечка АДРЕСА_3 від 26.01.2005р. Таким чином, Міністерство оборони України делегувало частину своїх повноважень, зокрема, щодо функцій замовника будівництва, Подільському УКБ, як спеціально створеному органу.

Крім того, відповідно до п. 4 Порядку дія цього Порядку не поширюється на будівництво житла, яке здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

При цьому, у Порядку не зазначено, чи будівництво здійснюється повністю за бюджетні кошти, чи частково.

Відповідно до п.4.1 Договору №10/18 від 28.08.2018р. Подільське УКБ, за довіреністю Міністерства оборони України, має пріоритетне право участі у фінансуванні будівництва об`єкту за умови передбачення та виділення фінансового ресурсу на будівництво цього об`єкту у відповідному бюджетному році за рахунок державних капітальних вкладень за бюджетною програмою КПКВ 2101190 "Будівництво (придбання) житла для військовослужбовців Збройних Сил України".

Відповідно до п.4.5 Договору №10/18 від 28.08.2018р., у якості компенсації витрат, пов`язаних з організацією та супроводженням будівництва, ТОВ "Канстальбуд" зобов`язується перерахувати Подільському УКБ кошти в розмірі 75 000 грн.

З зазначених положень Договору вбачається, що, Подільським УКБ вже було понесено витрати, пов`язані з організацією та супроводженням будівництва багатоквартирного житлового будинку у розмірі 75 000 грн. Подільське УКБ, як орган уповноважений Міністерством оброни України виконувати функції замовника будівництва, мало намір брати участь у фінансуванні будівництва об`єкту за умови передбачення та виділення фінансового ресурсу на будівництво цього об`єкту у відповідному бюджетному році за рахунок державних капітальних вкладень за бюджетною програмою КПКВ 2101190 "Будівництво (придбання) житла для військовослужбовців Збройних Сил України".

Як вбачається зі змісту листа Міноборони №1786/3261 від 04.09.2023р. земельна ділянка, що є предметом забудови спірного договору, до Переліку земельних ділянок, що належать до земель оборони, на яких планується будівництво житла для військовослужбовців та членів їх сімей із залученням небюджетних коштів, погодженого розпорядженням КМУ від 22.05.2013р. №666, не включені, у зв"язку з чим проведення конкурсу для подальшої їх житлової забудови згідно вимог Порядку, затвердженого постановою КМУ від 06.07.2011р. №715 "Деякі питання будівництва житла для військовослужбовців та членів їх сімей на земельних ділянках, що належать до земель оборони" не являється можливим.

За таких обставин, дія Порядку від 06.07.2011р. №715 не поширюється на Договір №10/18 від 28.08.2018р., адже, згідно ст. 627 Цивільного кодексу України.

Згідно з підпунктом 14.1.139 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України для цілей оподаткування дві чи більше особи, які здійснюють спільну діяльність без утворення юридичної особи, вважаються окремою особою у межах такої діяльності. Облік результатів спільної діяльності ведеться платником податку, уповноваженим на це іншими сторонами згідно з умовами договору, окремо від обліку господарських результатів такого платника податків.

За змістом пункту 64.6 статті 64 Податкового кодексу України договір про спільну діяльність на території України без створення юридичних осіб повинен перебувати на обліку у контролюючих органах. Взяття на облік договору здійснюється шляхом додаткового взяття на облік учасника договору про спільну діяльність як платника податків - відповідального за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договору.

Натомість у спірному договорі умова щодо покладення на одну із сторін обов`язку з ведення бухгалтерського обліку та податкового обліку не передбачена та у матеріалах справи відсутні належні докази взяття на облік у контролюючому органі учасника договору про спільну діяльність як платника податків відповідального за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання цього договору.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що спірний договір не містить істотних умов договору про спільну діяльність, що виключає його кваліфікацію у якості договору про спільну діяльність та необхідність застосування до його регулювання Порядку укладення державними підприємствами, установами, організаціями, а також господарськими товариствами, у статутному капіталі яких частка держави перевищує 50 відсотків, договорів про спільну діяльність, договорів комісії, доручення та управління майном № 296.

З урахуванням встановлених обставин та досліджених доказів суд дійшов висновку, що Подільське УКБ під час укладення спірного договору діяло у межах своїх повноважень.

Судом також враховано, що положеннями частини 3 статті 92 ЦК України (у редакції чинній на час укладення спірного договору) передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Положеннями частини 3 статті 237 ЦК України визначено, що представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Юридична особа вчиняє правочини через свої органи, що з огляду на приписи статті 237 ЦК України утворює правовідношення представництва, в якому орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана або має право вчинити правочин від імені цієї юридичної особи, в тому числі вступаючи в правовідносини з третіми особами.

Відповідно до статті 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

У постанові Верховного Суду від 16 лютого 2023 року у справі № 910/2958/20 Верховним судом зазначено, що при оцінці обставин, що свідчать про схвалення правочину особою, яку представляла інша особа, необхідно брати до уваги, що незалежно від форми схвалення воно повинно виходити від органу або особи, уповноваженої відповідно до закону, установчих документів або договору вчиняти такі правочини або здійснювати дії, які можуть розглядатися як схвалення.

Отже, позов про визнання недійсним відповідного правочину може бути задоволений у разі доведеності юридичною особою (позивачем) у господарському суді тієї обставини, що її контрагент знав або повинен був знати про наявні обмеження повноважень представника цієї юридичної особи, але, незважаючи на це, вчинив з ним оспорюваний правочин (що не отримав наступного схвалення особи, яку представляють).

У постанові від 13 травня 2021 року у справі № 903/277/20 Верховний Суд виснував, що зі змісту норми частини першої статті 241 ЦК України вбачається, що наступним схваленням правочину законодавець не вважає винятково прийняття юридичного рішення про схвалення правочину. Схвалення може відбутися також і в формі мовчазної згоди, і у вигляді певних поведінкових актів (так званих конклюдентних дій) особи - сторони правочину (наприклад, здійснення чи прийняття оплати за товар за договором купівлі-продажу). Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.09.2018 у справі №910/18812/17, від 08.07.2019 №910/19776/17, від 04.03.2021 у справі №905/1132/20.

При цьому при оцінці обставин, що свідчать про схвалення правочину особою, яку представляла інша особа, необхідно брати до уваги, що незалежно від форми схвалення воно повинно виходити від органу або особи, уповноваженої відповідно до закону, установчих документів або договору вчиняти такі правочини або здійснювати дії, які можуть розглядатися як схвалення (така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.03.2018 зі справи № 910/8794/16).

Послідовна та стала правова позиція щодо застосування цих норм права у їх взаємозв`язку викладена у низці постановах Верховного Суду, зокрема: від 10.04.2018 у справі №910/11079/17, від 02.04.2019 у справі №904/2178/18, від 19.06.2019 у справі №904/9795/16, від 01.10.2019 у справі №910/8287/18, від 24.02.2021 у справі № 926/2308/19, від 04.03.2021 у справі №905/1132/20, від 18.02.2021 у справі №924/658/20, в ухвалі від 11.06.2020 у справі 915/1602/19 тощо.

У постанові Верховного Суду від 02.04.2019р. у справі №904/2178/18 Верховний Суд виснував, що наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним. Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з`ясовувати пов`язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.06.2018р. у справі № 668/13907/13-ц виклала висновок, що "для визнання недійсним договору з тієї підстави, що його було укладено представником юридичної особи з перевищенням повноважень, необхідно встановити, по-перше, наявність підтверджених належними і допустимими доказами обставин, які свідчать про те, що контрагент такої юридичної особи діяв недобросовісно або нерозумно. При цьому тягар доказування недобросовісності та нерозумності в поведінці контрагента за договором несе юридична особа. По-друге, дії сторін такого договору мають свідчити про відсутність реального наміру його укладення і виконання".

Наразі прокурором не доведено належними та допустимими доказами, що сторона договору ТОВ "Канстальбуд" під час укладення договору діяло недобросовісно, а також ту обставину, що Міністерство оборони України не було обізнане та не схвалило укладення спірного договору.

У позовній заяві прокурор з посиланням на статті 21 Земельного кодексу України також зазначає, що порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою визнання недійсними угод щодо земельних ділянок.

Прокурор стверджує, що виконання спірного договору призведе до вибуття з державної власності земельної ділянки та подальшої зміни її цільового призначення.

Щодо доводів прокурора про те, що у договорі визначені умови щодо підстав вибуття земельної ділянки з державної власності та іншого рухомого та нерухомого майна, а також позбавлення речового права (права постійного користування земельною ділянкою) суд враховує таке.

Відповідно до вимог статті 78 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) право власності на землю - це право володіти, користуватися та розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу та інших законів, що видаються відповідно до них.

Згідно частин 1, 2 статті 84 ЗК України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, державних органів приватизації відповідно до закону.

Відповідно до частин 1, 2 статті 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають: підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності.

Згідно з частинами 3, 4 статті 142 ЗК України припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.

Суд вважає безпідставним твердження прокурора, що унаслідок укладення спірного договору правовий режим майна (земельної ділянки), на якій планується будівництво зазнає відповідних змін, оскільки сторона 2 не має права без згоди сторони 1 переоформити право землекористування. Умовами договору не передбачено передачі стороні 2 прав на земельну ділянку та припинення прав землекористувача та зміну власника земельної ділянки внаслідок укладення цього договору.

Із матеріалів справи вбачається, що внаслідок укладення спірного договору власник та користувач земельної ділянки не змінилися та земельна ділянка не вибула із державної власності.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що в разі якщо держава вступає у цивільні (господарські) правовідносини, вона має цивільну правоздатність на рівні з іншими учасниками цивільних правовідносин. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, зокрема, у цивільних (господарських) відносинах розглядається як поведінка держави у цих відносинах. Тому у відносинах, у які вступає держава (зокрема, цивільних, господарських), органи, через які діє держава, не мають власних прав і обов`язків, але наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних відносинах (пункти 6.21, 6.22 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №5023/10655/11 від 20.11.2018, пункти 4.19, 4.20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №915/478/18).

Згідно з положеннями статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику ЄСПЛ як джерело права. Зазначені рішення ЄСПЛ застосовуються у цій справі як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі "Рисовський проти України" (заява № 29979/04, пункт 70) Суд підкреслив особливу важливість принципу належного урядування. Він зазначив, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Принцип належного урядування, як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу помилку не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

З урахуванням встановлених обставин справи, пояснень учасників справи, суд дійшов висновку, що дії Міністерства оборони України в контексті обставин, які передували виникненню спірних правовідносин та обставин, які покладенні в основу оспорювання договору не відповідають попереднім рішенням та дорученням Міністерства оборони України, що свідчить про порушення принципу належного урядування, непослідовність та суперечливу поведінку.

Відповідно до статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав.

Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб.

Розумність - це зважене вирішення питань регулювання цивільних відносин з урахуванням інтересів учасників, а також інтересів громади (публічного інтересу).

Дослідження питання про здійснення особою належного їй суб`єктивного матеріального права відповідно до його мети тісно пов`язане з аналізом фактичних дій суб`єкта на предмет дотримання вимоги добросовісності та розумності.

Одним із аспектів змісту добросовісності є заборона суперечливої поведінки.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) зроблено висновок про те, що добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) ґрунтується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. (Пункт 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.05.2021 у справі №461/9578/15-ц, постанови Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №390/34/17, від 30.11.2021 у справі №910/4224/21).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16 зазначено, що в праві України доктрина venire contra factum proprium (заборона суперечливої поведінки) проявляється, зокрема, у кваліфікації певних поведінкових актів (так званих конклюдентних дій) особи, та базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці), в основі якої - принцип добросовісності.

Поведінка є такою, що суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, якщо вона не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона правовідносин розумно покладалася на ці заяви чи попередню поведінку.

Конституційний Суд України зазначив, що тлумачення та застосування судами джерел цивільного права у будь-якому разі має ґрунтуватися на таких засадах цивільного законодавства, як справедливість, добросовісність і розумність (абзац третій підпункту 3.5 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 23 квітня 2020 року № 2-р(ІІ)/2021).

З урахуванням викладеного, суд вважає, що прокурором та позивачами не доведено, що спірний договір укладено з перевищенням Подільським УКБ повноважень, з порушенням чинного законодавства, а також з порушенням інтересів держави та суспільства. Інших належних доказів на підтвердження того, що договір не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, прокурором та позивачами не надано.

При оцінці спірних правовідносин, судом враховано, що спірний договір укладено Подільським УКБ на виконання покладених на нього функцій замовника будівництва житла для військовослужбовців.

За наведених обставин, суд вважає, що вимога про визнання недійсним спірного договору в умовах повномасштабної військової агресії російської федерації проти України не є ефективним способом захисту інтересів держави в частині забезпечення швидкого та належного будівництва житла для військовослужбовців та членів їх сімей.

Згідно правової позиції викладеній у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27.01.2020р. у справі № 761/26815/17 ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акта юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим.

Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та досліджені докази, суд не вбачає правових та фактичних підстав для визнання недійсним Договору про будівництво багатоповерхових житлових будинків по АДРЕСА_1 від 28.08.2018р. №10/18, укладений між Державною організацією Подільське управління капітального будівництва Міністерства оборони України та Товариством з обмеженою відповідальністю «Канстальбуд», що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частин третьої-четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).

Згідно статті 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Верховний Суд, в ході касаційного перегляду судових рішень, неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. (частини 1-2 статті 86 ГПК України).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010р. у справі "Серявін та інші проти України" зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Дослідивши фактичні обставини справи, що входять до предмету доказування у цій справі та стосуються кваліфікації спірних відносин, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати по справі необхідно покласти на позивача, відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з відмовою в позові.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 74, 86, 129, 233, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові заступника керівника Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних відносинах Хмельницької обласної військової адміністрації, м.Хмельницький, Міністерства оборони України, м.Київ, Квартирно-експлуатаційного відділу м.Хмельницький до Подільського управління капітального будівництва Міністерства оборони України, м.Вінниця, Товариства з обмеженою відповідальністю «Канстальбуд», м.Хмельницький, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача 2 ТОВ «Канстальбуд», ОСОБА_1 , м.Хмельницький, Обслуговуючого кооперативу «Житлово - будівельний кооператив «Гармонія-7», м. Хмельницький про визнання недійсним Договору про будівництво багатоповерхових житлових будинків по АДРЕСА_1 від 28.08.2018р. №10/18, укладений між Державною організацією Подільське управління капітального будівництва Міністерства оборони України та Товариством з обмеженою відповідальністю «Канстальбуд» відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно - західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 28.05.2024р.

Суддя О.Д. Вибодовський

Віддрук 7 прим.:

1- до справи

2- позивачу -

3- позивачу -

4- позивачу -

5- позивачу -

6 - відповідачу -

7 - відповідачу - ТОВ «Канстальбуд», 29001, м.Хмельницький,Староконстянтинівське шосе, 26

8 - ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_5

9 - ОК «ЖБК «ГАРМОНІЯ-7», 29000, м. Хмельницький, вул. Староконстантинівське шосе, будинок 26/2