УХВАЛА

м. Київ

22.05.2024Справа № 910/6103/24

Суддя Привалов А.І., розглянувши

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСКАР ОПТІМА"

про забезпечення позову

у справі № 910/6103/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСКАР ОПТІМА"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «МИРКО ТРЕЙД»;

2) Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів;

3) Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛОНЕКС»

про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна та акту реалізації активів на електронних торгах

Без виклику представників сторін,

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва через систему «Електронний суд» звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "ОСКАР ОПТІМА" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «МИРКО ТРЕЙД» (надалі - відповідач-1); Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (надалі - відповідач-2); Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛОНЕКС» (надалі - відповідач-3) про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна та акту реалізації активів на електронних торгах.

В обґрунтування позовних вимоги позивач вказує про те, що електронні торги, які відбулися 22.04.2024 з реалізації майна, що належить ТОВ "ОСКАР ОПТІМА", були проведені з порушенням норм Порядку реалізації арештованих активів на електронних торгах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.09.2017 №719, та реалізоване майно не підпадає під ознаки, визначені ч.4 ст.21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів»

Разом з позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просить суд забезпечити позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСКАР ОПТІМА" шляхом накладення арешту на рухоме майно, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «МИРКО ТРЕЙД» та було реалізоване на електронному аукціоні № APD001-UA-170, а саме:

- добрива мінеральні, азотні: розчин мінерального добрива КАС (карбомідно-амічна суміш), загальною вагою (масою) 2192,07 тон, які зберігаються за адресою: Кіровоградська обл., Добровеличківський район, с. Олексіївка, вул. Степова, 25;

- мінеральні добрива (urea ammonium nitrate (карбомідно-амічна селітра (КАС)), загальною вагою (масою) 1138,01 тон, які зберігаються за адресою: Кіровоградська обл., Добровеличківський район, с. Олексіївка, вул. Степова, 25;

- мінеральні добрива (urea ammonium nitrate (карбомідно-амічна селітра (КАС)), загальною вагою (масою) 114033 тон, які зберігаються за адресою: Кіровоградська обл., Добровеличківський район, с. Олексіївка, вул. Степова, 25.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що незастосування заходів забезпечення позову зумовить подальшу реалізацію майна та фактично нівелює подану позовну заяву, оскільки мінеральні добрива після їх реалізації не зможуть бути повернуті ТОВ "ОСКАР ОПТІМА".

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, проаналізувавши норми господарського процесуального законодавства України, суд відзначає наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно зі ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Проте, як вбачається з поданої до суду заяви, заявником жодними належними доказами не обґрунтовано та не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в майбутньому.

Крім того, суд звертає увагу на те, що спірне майно було передано Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів для реалізації у порядку та на умовах, визначених ст. 1, 9, 19-24 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активам, одержаними від корупційних та інших злочинів» речові докази у кримінальному провадженні №0000306 від 31.03.2023 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18.07.2023 у справі №761/24041/23, доказів скасування якої матеріали позовної заяви не містять.

Таким чином, суд відзначає, що саме лише припущення заявника про те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів у майбутньому, без посилання на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення позову не може бути підставою для винесення ухвали про забезпечення позову.

За приписами ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

На підставі викладеного, враховуючи положення Глави 8 Розділу І ГПК України, оскільки заяву про забезпечення позову судом розглянуто, тому витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСКАР ОПТІМА" по сплаті судового збору в сумі 1514,00 грн за розгляд заяви про забезпечення позову, відшкодуванню та поверненню не підлягають.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. 136-140, 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "ОСКАР ОПТІМА" в задоволенні заяви про забезпечення позову.

2. Згідно ч. 2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано: 22.05.2024.

Суддя А.І. Привалов