ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
Рішення

16 квітня 2024 р. м. Ужгород Справа №907/950/21

За позовом Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Закарпатгаз, м. Ужгород Закарпатської області

до відповідача Фізичної особи підприємця Любки Богдани Бертолонівни, м. Виноградів Закарпатської області

про стягнення 104 844,50 грн, в тому числі 95 850,03 грн вартості необлікованого об`єму спожитого газу, 6804,36 грн інфляційних нарахувань та 2190,11 грн трьох процентів річних,

Суддя господарського суду Пригара Л.І.

Секретар судового засідання Іваниш Д.П.

представники:

Позивача не з`явився

Відповідача не з`явився

СУТЬ СПОРУ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ СУДУ В МЕЖАХ СПРАВИ

Акціонерне товариство Оператор газорозподільної системи Закарпатгаз, м. Ужгород Закарпатської області звернулось до суду з позовом до відповідача Фізичної особи підприємця Любки Богдани Бертолонівни, м. Виноградів Закарпатської області про стягнення 104 844,50 грн, в тому числі 95 850,03 грн вартості необлікованого об`єму спожитого газу, 6804,36 грн інфляційних нарахувань та 2190,11 трьох процентів річних.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 26.11.2021 (суддя Ушак І.Г.) відкрито провадження у справі №907/950/21 та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, перше судове засідання призначено на 25.01.2022. Встановлено відповідачу строк на подання суду відзиву на позовну заяву з доказами на його обґрунтування - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; одночасно постановлено надіслати позивачу відзив та додані до нього документів, докази надіслання надати суду; встановлено позивачу - у строк не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву подати до суду відповідь на відзив, копію якої надіслати відповідачу, докази надіслання надати суду; встановлено відповідачу - у строк не пізніше п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив подати суду заперечення на таку (за наявності), копію якої надіслати позивачу, докази надіслання надати суду.

Ухвалами суду від 25.01.2022, 03.03.2022 та 10.05.2022 розгляд справи відкладався з підстав, наведених в ухвалах суду.

Ухвалою суду від 05.07.2022 постановлено здійснити перехід від спрощеного позовного провадження у даній справі до розгляду її за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 29.07.2022.

Ухвалою суду від 29.07.2022 закрито підготовче провадження у справі №907/950/21 та призначено справу до судового розгляду по суті, судове засідання призначено на 14.09.2022.

Ухвалами суду від 19.09.2022 та 24.01.2023 судові засідання у справі відкладалися з підстав, наведених в ухвалах суду.

У зв`язку із припиненням повноважень головуючої судді Ушак І.Г., розпорядженням керівника апарату Господарського суду Закарпатської області №02-02/69/23 від 15.03.2023 призначено повторний автоматизований розподіл справи №907/950/21.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Господарського суду Закарпатської області від 15.03.2023 справу №907/950/21 розподілено судді Пригарі Л.І.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 29.03.2023 (суддя Пригара Л.І.) постановлено прийняти справу №907/950/21 до свого провадження та здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження зі стадії проведення підготовчого провадження, підготовче засідання призначено на 27.04.2023.

Ухвалами суду від 27.04.2023, 21.06.2023, 16.08.2023, 20.09.2023, 31.10.2023 та 04.12.2023 підготовчі засідання у справі відкладалися з підстав, наведених в ухвалах суду.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 07.02.2024 закрито підготовче провадження у справі №907/950/21 та призначено справу до судового розгляду по суті, судове засідання призначено на 21.03.2024. Явка уповноважених представників учасників процесу в судове засідання судом визнана на власний розсуд.

Ухвалою суду від 21.03.2024 судове засідання у справі відкладено на 16.04.2024.

Поданим через підсистему Електронний суд клопотанням б/н від 15.04.2024 (вх. №02.3.1-02/3040/24 від 15.04.2024) представник позивача просить розглянути справу за його відсутності; заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні.

Відповідач, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про дату і час розгляду справи, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, причин неявки суду не повідомив.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки для держави, а й для осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в Рішенні від 07.07.1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Ухвалою суду від 21.03.2024 явка учасників справи в судове засідання 16.04.2024 судом була визнана на власний розсуд, відтак, виходячи із засад змагальності та диспозитивності у господарському судочинстві, передбачених статтями 13, 14 ГПК України, учасники справи на власний розсуд скористалися наданим їм частиною 1 статті 42 ГПК України процесуальним правом на участь в судовому засіданні під час розгляду даної справи по суті.

Згідно із приписами ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому, відповідно до ст. 202 Господарського процесуального кодексу України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників сторін за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин і вирішення спору по суті.

Відповідно до ст. 233 ГПК України, рішення по даній справі прийнято в нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами спору.

За приписами частин 4 та 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

АРГУМЕНТИ СТОРІН СПОРУ

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач покликається на те, що 17.01.2020 працівниками АТ Оператор газорозподільної системи Закарпатгаз на об`єкті відповідача, що знаходиться за адресою: м. Виноградів, вул. Вакарова, 13, виявлено порушення на ринку природного газу, які передбачені та кваліфікуються Кодексом ГРМ як несанкціоноване відновлення газоспоживання шляхом зривання пломби (підпункт 2 пункту 1 глави 2 розділу XI Кодексу ГРМ) та відмова в доступі до об`єкта споживача, внаслідок чого не здійснено контрольне зняття показань лічильника газу (підпункт 1 пункту 2 глави 2 Розділу ХІ Кодексу ГРМ).

Як стверджує позивач, вказане порушення, у відповідності до положень глави 5 Розділу ХІ Кодексу ГРМ, зафіксовано актом про порушення №1769 від 17.01.2020, від підписання якого споживач ФОП Любка Б.Б. відмовилася, підтвердженням чого є наявні в акті підписи представників АТ Оператор газорозподільної системи Закарпатгаз та відповідна відеозйомка. Копію вказаного акту було надіслано споживачу рекомендованим поштовим відправленням 24.01.2020.

Листом №11254 від 24.01.2020 відповідача було повідомлено, що акт про порушення буде розглянуто 11.02.2020 о 10:00 14:00 у приміщенні АТ Закарпатгаз за адресою: м. Ужгород, вул. Погорєлова, 2, однак за твердження позивача, ні відповідач, ні його представник на засідання комісії не з`явились.

Покликаючись на положення глави 5 Розділу ХІ Кодексу ГРМ, позивач зазначає, що вищенаведений акт про порушення 11.02.2020 розглянуто та задоволено комісією АТ Оператор газорозподільної системи Закарпатгаз із розгляду актів про порушення; оператором ГРМ перераховано об`єм спожитого газу за номінальною потужністю газового обладнання за 6 місяців, що передували дню виявлення порушення, з 17.07.2019 по 17.01.2020 (день усунення порушення акт про порушення від 17.01.2020).

За твердженням позивача, перерахований до сплати об`єм природного газу становить 14 385,6 куб.м., а його вартість, яку відповідач повинен компенсувати оператору ГРМ АТ Оператор газорозподільної системи Закарпатгаз складає суму 95 850,03 грн.

На підставі положень пункту 12 глави 5 Розділу ХІ Кодексу ГРМ, зазначену вартість донарахованого об`єму природного газу пред`явлено до сплати відповідачу окремим платіжним рахунком шляхом надіслання такого рекомендованим поштовим відправленням разом із вимогою №194 від 01.02.2021.

Водночас позивач зазначає, що попри отримання відповідачем платіжного рахунку та вимоги, останнім вартість донарахованого об`єму природного газу у розмірі 95 850,03 грн позивачу не компенсовано, що, у свою чергу, і стало підставою для звернення АТ Оператор газорозподільної системи Закарпатгаз до суду з позовом про стягнення вищевказаної суми у примусовому порядку.

Крім того, у зв`язку із простроченням виконання відповідачем грошового зобов`язання, позивачем заявлено до стягнення з останнього 6804,36 грн інфляційних нарахувань та 2190,11 грн трьох процентів річних.

ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА

Представник відповідача через канцелярію суду подала відзив на позовну заяву б/н від 04.07.2022 (вх. №02.3.1-02/3377/22 від 05.07.2022), в якому, на противагу доводів позивача, зазначає про те, що останній не надав документального підтвердження факту припинення газопостачання на об`єкті відповідача до 17.01.2020 відповідно до вимог глави 7 розділу VI Кодексу ГРМ.

На переконання представника відповідача, акт про порушення №1769 від 17.01.2020 не відповідає формі, затвердженій Кодексом ГРМ, та є недійсним, оскільки оформлений без присутності споживача та/або його представника, свідченням чого є відсутність відповідних підписів або засвідчення в порядку пункту 4 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ відмови від підписання вказаного акту.

Крім того, представник відповідача наголошує, що в акті про порушення №1769 від 17.01.2020 відсутні відомості, як саме було відновлено газопостачання, та які прилади були підключені, тобто позивач не надав суду документального підтвердження несанкціонованого відновлення газопостачання.

Представник відповідача звертає увагу і на те, що в означеному акті відсутня інформація щодо пошкодження встановлених пломб позивачем, а також інформація про орієнтовний час проведення засідання комісії з розгляду актів про порушення, на якому такий буде розглядатися, що свідчить про порушення пункту 8 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ.

Покликаючись на приписи абзацу 1 пункту 8 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ, представник відповідача зауважує, що акт про порушення №1769 від 17.01.2020 був розглянутий 26.01.2021, тобто майже через рік після виявлення порушення, підтвердженням чого є лист №59 від 15.01.2021, вимога №194 від 01.02.2021 та протокол за результатами розгляду справи №9 від 11.02.2020 (повторний розгляд 26.01.2021).

Як вказує представник відповідача, у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого відновлення газоспоживання або використання природного газу споживачем за відсутності чи після розірвання договору розподілу природного газу спожитий об`єм природного газу визначається за номінальною потужністю газового обладнання за період з дня припинення газопостачання (або у разі здійснення попередньої перевірки відключеного стану з дня такої перевірки, що має підтверджуватися відповідним актом перевірки), а при використанні газу без договору з дня його закінчення (розірвання) до дня виявлення порушення, але не більше ніж за 6 місяців.

Водночас за твердженням представника відповідача, позивачем не надано доказів розірвання договору розподілу природного газу із ФОП Любкою Б.Б.

Крім того, як вказує представник відповідача, 24.12.2019 працівниками позивача було проведено обстеження об`єкта ФОП Любки Б.Б. і, при цьому, не виявлено несанкціонованого відновлення газопостачання, акт про порушення оформлено не було, про що свідчить повідомлення №3567 від 28.12.2019.

Представник відповідача зазначає, що до висновку щодо неправомірності проведених ФОП Любці Б.Б. нарахувань АТ Оператор газорозподільної системи Закарпатгаз прийшло за результатом перевірки НКРЕКП, свідченням чого є відповідний лист останньої №11789/14.1.2/7-21 від 13.10.2021.

ДОВОДИ, ВИКЛАДЕНІ СТОРОНАМИ В ІНШИХ ЗАЯВАХ ПО СУТІ СПРАВИ

Представник позивача на електронну адресу суду надіслав відповідь на відзив б/н від 25.07.2022 (вх. №02.3.1-02/3845/22 від 27.07.2022), за змістом якої вказує на те, що уповноваженими працівниками АТ Оператор газорозподільної системи Закарпатгаз у порядку пункту 7 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ виявлене 17.01.2020 на об`єкті відповідача порушення було усунуто газопостачання припинено шляхом механічного від`єднання від газорозподільної мережі, про що зазначено у акті про порушення.

За твердженням представника позивача, відмову споживача від підписання акту про порушення також належно, у відповідності до пункту 4 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ, підтверджено підписами в акті представників АТ Оператор газорозподільної системи Закарпатгаз та відеозйомкою.

Зазначає представник позивача також і про те, що чинний Кодекс ГРМ не передбачає затвердженого зразка акту про порушення, а акт №1769 від 17.01.2020 містить усі реквізити, визначені встановленою Кодексом ГРМ примірною формою акту про порушення; водночас чинний Кодекс ГРМ не обмежує позивача правом вносити до запропонованої форми акту про порушення свої доповнення, якщо дотримана загальна форма.

На переконання представника позивача, акт про порушення №1769 від 17.01.2020 відповідає формі, запропонованій Кодексом ГРМ, складений у відповідності до глави 5 розділу XI останнього та не обмежує АТ Оператор газорозподільної системи Закарпатгаз у праві додатково повідомити споживача про розгляд комісією акту про порушення, що і було здійснено позивачем шляхом направлення відповідачу листа №11254 від 24.01.2020.

За твердженням представника позивача, необґрунтованими є посилання представника відповідача на пункт 8 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ щодо необхідності розгляду комісією оператора ГРМ акту про порушення не пізніше двохмісячного строку із дня його складання, оскільки вказані зміни до Кодексу ГРМ набрали чинності лише після змін, внесених постановою НКРЕКП №1469 від 29.07.2020, тобто після складення акту про порушення №1769 від 17.01.2020.

Із посиланням на приписи пункту 2 глави 4 розілу ХІ Кодексу ГРМ представник позивача зауважує, що оскільки із дня припинення газопостачання на об`єкті відповідача (16.05.2019 акт перевірки ВОГ та системи газопостачання споживача, що не є побутовим №2918 від 16.05.2019) попередня перевірка відключеного стану не здійснювалася, спожитий об`єм природного газу визначено за номінальною потужністю приєднаного газового обладнання споживача до дня виявлення та усунення порушення (акт про порушення №1769 від 17.01.2020). Зняття показань лічильника, за твердженням представника позивача, не здійснено через неправомірну відмову споживача в доступі до газоспоживаючого обладнання та приладів, що, згідно з положеннями Кодексу ГРМ, не є перешкодою для пред`явлення споживачу вимоги про компенсацію вартості нарахованих необлікованих обсягів природного газу у порядку глав 2, 4 розділу XI Кодексу ГРМ.

На думку представника позивача, розірвання договору розподілу природного газу не має жодного відношення до виявленого у відповідача порушення, а саме, несанкціонованого відновлення газоспоживання.

Представник позивача вказує на те, що зі змісту листа начальника Виноградівського відділення AT Закарпатгаз Ходаківського А.М. №3567 від 28.12.2019, доданого до відзиву представником відповідача, безпосередньо вбачається, що станом на 24.12.2019 листів про відновлення газопостачання по об`єкту споживача не зареєстровано, що підтверджує як факт несанкціонованого відновлення газоспоживання, так і те, що відповідач свідомо вводить в оману суд.

За твердженням представника позивача, лист НКРЕКП, який додано представником відповідача до відзиву, не є рішенням суб`єкта владних повноважень (індивідуальним актом) та не створює жодних обов`язків для оператора ГРМ, а містить виключно рекомендаційний характер; крім того, викладені у листі недоліки жодним чином не порушують прав споживача, не спростовують факт допущеного ним несанкціонованого відбору природного газу, не знімають зі споживача обов`язків щодо експлуатації ЗВТ у належному стані та недопуску несанкціонованого відбору природного газу.

У поданих суду додаткових письмових поясненнях б/н від 27.11.2023 (вх. №02.3.1-02/8461/23 від 28.11.2023) представник позивача, серед іншого, наголошує на тому, що 24.12.2020 працівниками АТ Оператор газорозподільної системи Закарпатгаз було виявлено на об`єкті відповідача також і несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ на підставі вже іншого акту про порушення від 24.12.2020, засідання Комісії по розгляду якого було призначено на 26.01.2021, що, власне, і підтверджує додана до матеріалів справи представником відповідача копія протоколу №9 від 11.02.2020 з повторним розглядом 26.01.2021 (несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ).

Разом з тим, як стверджує представник позивача, із позовом до відповідача щодо несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ АТ Оператор газорозподільної системи Закарпатгаз не зверталося, оскільки на момент складення вказаного акту про порушення газопостачання було припинено на підставі акту про припинення газопостачання від 17.01.2020, тобто у зв`язку із першим порушенням; відповідно, нарахування за несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ не проводилося, оскільки період такого нарахування визначити було неможливо (недоцільно) у зв`язку із припиненням газопостачання 17.01.2020.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ. ПРАВОВА ОЦІНКА ТА ВИСНОВКИ СУДУ. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ ДО СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Спірні правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією, врегульовані Законом України Про ринок природного газу, Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕП №2494 від 30.09.2015, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1379/27824, постановою НКРЕП №2498 від 30.09.2015 Про затвердження Типового договору розподілу природного газу.

Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі НКРЕКП), відповідно до Закону України Про ринок природного газу, постановою від 30.09.2015 року №2494 затверджено Кодекс газорозподільних систем (надалі Кодекс ГРМ), який визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем.

Пункт 1 глави 1 розділу VI Кодексу газорозподільних систем (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначає, що суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог Кодексу та укладення договору розподілу природного газу.

За приписами ч. 1 ст. 40 Закону України Про ринок природного газу, розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

На підставі пункту 2 глави 1 розділу VI Кодексу ГРМ, доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 №2498 (далі Типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом.

На виконання вимог ст. 40 Закону України Про ринок природного газу, постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2498 (зареєстрована в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1384/27829) затверджено Типовий договір розподілу природного газу (далі Договір) який є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи (п. 1.1. Договору); умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України Про ринок природного газу і Кодексу газорозподільних систем (п. 1.2. Договору); договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема, надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу (п. 1.3. Договору); за умовами договору оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором (п. 2.1. Договору).

За матеріалами справи судом встановлено, що відповідачем підписано Заяву-приєднання №094282ОНІYAP016 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим), внаслідок чого між Акціонерним товариством Оператор газорозподільної системи Закарпатгаз (оператором ГРМ, позивачем у справі) та Фізичною особою підприємцем Любкою Богданою Бертолонівною (споживачем, відповідачем у справі) укладено Договір розподілу природного газу №094282ОНІYAP016 від 01.01.2016 (далі Договір).

Пунктом 7.4. Договору встановлені обов`язки споживача, зокрема: - здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором; - своєчасно повідомляти оператора ГРМ про всі зміни щодо персоніфікованих даних в заяві-приєднанні та/або позаштатної роботи комерційного вузла обліку (лічильника газу); - забезпечувати безперешкодний та безплатний доступ на власні об`єкти чи земельну ділянку представникам оператора ГРМ за їх службовими посвідченнями для виконання ними службових обов`язків щодо забезпечення гарантованого рівня надійності, безпеки, якості та величини тиску природного газу, запобігання можливим витокам газу та недопущення аварійних ситуацій, зокрема для: перевірки, локалізації і ліквідації витоків газу та аварійних ситуацій; перевірки, повірки та/або експертизи комерційного вузла обліку (лічильника газу), а також перевірки показань лічильників газу; виконання робіт з припинення та відновлення газопостачання тощо; - не допускати несанкціонованого відбору природного газу; - забезпечити належну експлуатацію власних газових мереж відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем та акта розмежування балансової належності й експлуатаційної відповідальності сторін; - дотримуватись інших вимог цього Договору та Кодексу газорозподільних систем; - на вимогу оператора ГРМ у десятиденний строк сплатити Операторові ГРМ компенсацію за порушення, які передбачені пунктом 3 глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем.

За змістом пункту 8.1. Договору, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність згідно з цим Договором та чинним законодавством України.

Згідно із пунктом 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ, відмова в доступі до об`єкта споживача вчинення споживачем (власником або наймачем об`єкта споживача) та/або власником території, де розташований/розміщений об`єкт споживача та/або комерційний вузол обліку, за яким здійснюються розрахунки споживача, дій, які перешкоджають представникам оператора газорозподільної системи виконувати функції, передбачені цим Кодексом, що засвідчується актом про порушення, складеним відповідно до вимог цього Кодексу; несанкціоноване відновлення газоспоживання виявлений після складання акта про припинення розподілу природного газу (газопостачання) та/або пломбування запірних пристроїв чи встановлення інвентарної заглушки факт несанкціонованого втручання в роботу газорозподільної системи, в тому числі шляхом зривання або пошкодження пломб на запірних пристроях, засувках на вводі на об`єкт споживача, пошкодження або зняття інвентарних заглушок тощо, внаслідок чого здійснюється чи є можливість несанкціонованого відбору природного газу на об`єкті споживача (окремих його газових приладах чи пристроях), у тому числі поза обліком.

Відповідно до абзацу 39 пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ, несанкціонованим втручанням в роботу газорозподільної системи є втручання в роботу газорозподільної системи, в тому числі шляхом несанкціонованого відновлення газоспоживання.

За пунктом 2 глави 6 розділу Х Кодексу ГРМ, протягом експлуатації комерційного ВОГ та його складових Оператор ГРМ та споживач (суміжний суб`єкт ринку природного газу) проводять такі спільні дії: контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу); перевірку комерційного ВОГ та його складових відповідно до вимог цього Кодексу, зокрема контрольний огляд вузла обліку; монтаж/демонтаж ЗВТ на повірку (періодичну, позачергову, експертну), експертизу та/або ремонт. Контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу) здійснюється Оператором ГРМ відповідно до власного графіка обходу споживачів та позапланово (за необхідності). Контрольний огляд вузла обліку здійснюється Оператором ГРМ за необхідності, але не рідше ніж один раз на шість місяців. Споживач (суміжний суб`єкт ринку природного газу) зобов`язаний допустити уповноважених представників Оператора ГРМ (разом з їх відповідними засобами) за пред`явленням ними службових посвідчень на власну територію (у приміщення), де встановлений комерційний ВОГ, та забезпечити їм доступ до елементів комерційного ВОГ для виконання зазначених заходів, у тому числі огляду газопроводу перед та після ВОГ. У випадку відмови в доступі чи незабезпечення допуску Оператор ГРМ має право здійснити заходи, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 глави 2 розділу ХІ Кодексу ГРМ, до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належить, зокрема, несанкціоноване відновлення газоспоживання.

Водночас за приписами підпункту 1 пункту 2 глави 2 розділу ХІ Кодексу ГРМ, до порушень, внаслідок яких Оператор ГРМ змінює встановлений режим нарахування об`ємів (обсягів) розподіленого природного газу споживачу, належить, серед іншого, відмова в доступі до об`єкта споживача, внаслідок чого представник Оператора ГРМ не здійснив контрольне зняття показань лічильника газу (ЗВТ) за їх наявності на об`єкті споживача.

Положеннями пунктів 1 та 2 глави 5 розділу XI Кодексу ГРМ визначено, що у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 16 до цього Кодексу. Акт про порушення після пред`явлення представником Оператора ГРМ службового посвідчення складається в присутності споживача/несанкціонованого споживача та/або незаінтересованої особи (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами. У разі якщо комерційний вузол обліку, на якому сталося порушення, знаходиться на території (в приміщенні) Оператора ГРМ, останній повинен завчасно попередити споживача про час і місце складання акта про порушення. Акт про порушення складається в двох примірниках, один з яких залишається у споживача (несанкціонованого споживача), який має право внести до акта про порушення свої зауваження та заперечення.

Згідно із абзацами 1, 2, 3, 5 пункту 4 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ, у разі відмови споживача (несанкціонованого споживача) від підписання акта про порушення він вважається дійсним, якщо його підписали: - або більше одного представника Оператора ГРМ, а відмова споживача (несанкціонованого споживача) від підпису акта про порушення підтверджується відеозйомкою; - або представник Оператора ГРМ та одна незаінтересована особа (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення цієї особи. У разі відмови споживача (несанкціонованого споживача) від підписання акта про порушення про це робиться відмітка в обох примірниках акта про порушення, один з яких надсилається споживачу (несанкціонованому споживачу) рекомендованим поштовим відправленням.

Пунктом 5 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ визначено, що споживач (несанкціонований споживач) та представники Оператора ГРМ під час виявлення порушення та складання акта про порушення мають право здійснювати фото- та відеозйомку для фіксації виявленого порушення чи інших дій та фактів, про що зазначається в акті про порушення. До акта про порушення сторонами можуть бути додані пояснення, зауваження, заперечення та докази, перелік яких (за наявності) зазначається в акті про порушення.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем допущено несанкціоноване відновлення газоспоживання, що кваліфікується за нормами Кодексу ГРМ як несанкціонований відбір природного газу, а також відмовлено в доступі до об`єкта, внаслідок чого не здійснено контрольне зняття показань лічильника газу, про що позивачем складено відповідний акт про порушення №1769 від 17.01.2020 на об`єкті за адресою: м. Виноградів, вул. Вакарова, 13.

Водночас у п. 4 означеного акту міститься відмітка про усунення порушення шляхом механічного від`єднання та опломбування запірної арматури на газовому стояку №С56088224.

Крім того, зі змісту акту про порушення №1769 від 17.01.2020 вбачається, що споживач від його підписання відмовився; при цьому, акт під час його складання підписано чотирма представниками Оператора ГРМ, а також здійснено відеозйомку відмови споживача від підписання такого акту.

В подальшому, листом №11254 від 24.01.2020 примірник акту про порушення був надісланий на офіційну юридичну адресу відповідача, зазначену в ЄДРЮОФОПтаГФ, вул. Івана Франка, будинок 133, квартира 1, м. Виноградів та отриманий останнім 07.02.2020, підтвердженням чого є наявна в матеріалах справи копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення із відповідною відміткою (підписом) у графі розписка в одержанні.

У зв`язку з наведеним, суд доходить до висновку про те, що уповноваженими працівниками АТ Оператор газорозподільної системи Закарпатгаз було дотримано порядок оформлення та вручення акта про порушення, а твердження представника відповідача в цій частині є такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Аналогічних висновків дійшов і Верховний Суд у постанові від 05.07.2022 у справі №924/599/21.

За приписами пунктів 8, 11 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ, акт про порушення має бути розглянутим комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення. За результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення. При задоволенні комісією акта про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості.

За матеріалами справи судом встановлено, що акт про порушення №1769 від 17.01.2020, у відповідності до положень глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ, розглянуто та задоволено комісією АТ Оператор газорозподільної системи Закарпатгаз з розгляду актів про порушення, про що свідчить наявний у матеріалах справи витяг із рішення комісії від 11.02.2020. Оператором ГРМ перераховано об`єм спожитого газу за номінальною потужністю газового обладнання за 6 місяців, що передували дню виявлення порушення, з 17.07.2019 по 17.01.2020 (день усунення порушення акт про порушення від 17.01.2020). Перерахований до сплати необлікований об`єм природного газу становить 14 385,6 куб.м., а його вартість складає суму 95 850,03 грн.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За змістом приписів ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з акту управління господарською діяльністю; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; внаслідок заподіяння шкоди суб`єкту або суб`єктом господарювання, придбання або збереження майна суб`єкта або суб`єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав; у результаті створення об`єктів інтелектуальної власності та інших дій суб`єктів, а також внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Частиною 2 статті 13 Закону України Про ринок природного газу визначені обов`язки споживача, серед яких, зокрема, обов`язок не допускати несанкціонованого відбору природного газу. У разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом (ч. 3 ст. 13 Закону України Про ринок природного газу).

Відповідно до ст. 59 Закону України Про ринок природного газу, суб`єкти ринку природного газу, які порушили законодавство, що регулює функціонування ринку природного газу, несуть відповідальність згідно із законом.

Пунктом 2 глави 4 розділу ХІ Кодексу ГРМ передбачено, що у разі виявлення оператором ГРМ несанкціонованого відновлення газоспоживання або використання природного газу споживачем за відсутності чи після розірвання договору розподілу природного газу спожитий об`єм природного газу визначається за номінальною потужністю газового обладнання за період з дня припинення газопостачання (або у разі здійснення попередньої перевірки відключеного стану - з дня такої перевірки, що має підтверджуватися відповідним актом перевірки), а при використанні газу без договору - з дня його закінчення (розірвання) до дня виявлення порушення, але не більше ніж за 6 місяців.

Донарахування об`єму природного газу у зв`язку з виявленим порушенням є одним із засобів обліку протранспортованого природного газу, що передбачений Кодексом ГРМ, який, згідно з умовами Договору розподілу природного газу, поширюється на його сторін.

Суд критично оцінює доводи представника відповідача про відсутність документального підтвердження припинення газопостачання на об`єкті ФОП Любки Б.Б. до 17.01.2020 (тобто до дня виявлення порушення), оскільки такі спростовуються наявним у матеріалах справи актом перевірки ВОГ та системи газопостачання споживача, що не є побутовим, №2918 від 16.05.2019 (підписаним споживачем), у описовій частині якого вказано: Газом не користуються, опломбовано на стояку №С49864805. Крім того, в долученому до відзиву на позов самим же представником відповідача повідомленні начальника Виноградівського відділення АТ Закарпатгаз №3567 від 28.12.2019 міститься вказівка на те, що станом на 24.12.2019 листів про відновлення газопостачання на об`єкті споживача зареєстровано не було.

Не заслуговують на увагу і доводи представника відповідача про невідповідність акта про порушення №1769 від 17.01.2020 формі, розміщеній у Кодексі ГРМ, із огляду на наступне.

Кодекс газорозподільних систем, затверджений постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015, є підзаконним нормативно-правовим актом та в додатку 16 (в редакції на момент складення акта про порушення №1769 від 17.01.2020) містить примірну форму акта про порушення, в якому зазначається: найменування оператора ГРМ та його структурного підрозділу; місце складання; дата складання; номер акту; ким та за участю кого складений; назва, опис, місцезнаходження об`єкта та встановлені порушення; показання лічильника (ЗВТ); заходи щодо відновлення роботи ВОГ, усунення під`єднання, відключення, пломбування тощо; заходи з ліквідації виявлених порушень і термін їх виконання; інша необхідна інформація та вимоги; додатки; дата, місце розгляду акту комісією оператора ГРМ, їх контактний телефон; відомості про осіб, які склали акт та ознайомились з ним; зауваження споживача (його представника) до акта.

Чинний Кодекс ГРМ не обмежує позивача правом вносити до запропонованої форми акта про порушення свої доповнення, якщо, при цьому, дотримана його загальна форма. Так, суд зазначає, що складений працівниками АТ Оператор газорозподільної системи Закарпатгаз акт про порушення №1769 від 17.01.2020 в пункті №10 містить вказівку на те, що про дату і час засідання комісії оператора ГРМ із розгляду вказаного акта споживач буде повідомлений додатково. Адреса проведення комісії: м. Ужгород, вул. Погорєлова, 2; тел.: (0312) 61-94-31.

Водночас складений АТ Оператор газорозподільної системи Закарпатгаз акт про порушення містить всі реквізити, передбачені встановленою Кодексом ГРМ примірною формою акту про порушення, а те, що Товариством використовується в роботі більш конкретизована форма акту про порушення, ніж визначена у примірному додатку до Кодексу, жодним чином не порушує та не суперечить нормам Кодексу.

Наявним у матеріалах справи листом №11254 від 24.01.2020, надісланим на офіційну юридичну адресу відповідача, підтверджується факт письмового повідомлення останнього про дату, час і місце розгляду акта про порушення №1769 від 17.01.2020 комісією АТ Оператор газорозподільної системи Закарпатгаз з розгляду актів про порушення, із огляду на що доводи представника відповідача у цій частині є необґрунтованими.

Водночас додатками до вищенаведеного акту про порушення, а саме, фото- та відеофіксацією, підтверджується факт несанкціонованого відновлення газопостачання споживачем, а відомості про газоспоживче обладнання, яке було підключене на об`єкті споживача, містяться в Додатку №4 до Типового договору розподілу природного газу, який додається до Заяви-приєднання №094282ОНІYAP016 від 01.01.2016.

Більше того, в силу приписів Кодексу ГРМ, споживач має право внести до акта про порушення свої зауваження та заперечення, відмовитися від його підписання, а також оскаржити об`єм та/або вартість необлікованого (донарахованого) природного газу в результаті задоволення акта про порушення в судовому порядку.

Стосовно аргументів представника відповідача про те, що позивачем допущено порушення положень пункту 8 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ в частині строку розгляду акта про порушення на відповідній комісії суд звертає увагу на наступне.

Статтею 5 Цивільного кодексу України визначена дія актів цивільного законодавства у часі, відповідно до якої: акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Крім того, згідно з частиною першою статті 58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), Конституційний Суд України дійшов висновку, що загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Крім того, висновки щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово були викладені у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 №1-зп, від 05.04.2001 №3-рп/2001, від 13.03.2012 №6-рп/2012, відповідно до яких закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце і що положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Тобто за загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Разом з тим, господарське законодавство не забороняє застосування нових положень зі зворотною силою у виключних випадках, коли зворотна дія цих актів передбачена в його нормах та якщо темпоральний прояв не суперечить принципу, закріпленому у статті 58 Конституції України щодо застосування до події, факту того закону (нормативно-правового акта), під час дії якого вони настали або мали місце.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 29.07.2020 №1469 Про затвердження Змін до Кодексу газорозподільних систем та внесення змін до Типового договору розподілу природного газу, що набрала чинності 30.07.2020, затверджено зміни до Кодексу газорозподільних систем та, зокрема, доповнено абзац 1 пункту 8 глави 5 розділу XI Кодексу ГРМ реченням такого змісту: Засідання комісії з розгляду акта про порушення має бути проведено Оператором ГРМ не пізніше двомісячного строку з дня складання акта про порушення (крім випадку очікування результатів експертизи ЗВТ, яка проводиться суб`єктами судово-експертної діяльності, діяльність яких регулюється Законом України Про судову експертизу).

Водночас у зв`язку з тим, що акт про порушення №1769 від 17.01.2020 був складений до внесення змін до пункту 8 глави 5 розділу XI Кодексу ГРМ, суд дійшов висновку про те, що обов`язок оператора ГРМ (позивача) здійснити розгляд такого протягом 2-місячного терміну на спірні правовідносини не поширюється.

Подібний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 05.07.2022 у справі №924/599/21 та від 26.07.2022 у справі №911/1068/21.

Необґрунтованими є також і доводи представника відповідача про некоректність здійсненого позивачем розрахунку обсягу необлікованого природного газу у зв`язку з відсутністю доказів розірвання договору розподілу природного газу з ФОП Любкою Б.Б., оскільки правова конструкція пункту 2 глави 4 розділу ХІ Кодексу ГРМ чітко відокремлює несанкціоноване відновлення газоспоживання від використання природного газу після розірвання відповідного договору (У разі виявлення оператором ГРМ несанкціонованого відновлення газоспоживання або використання природного газу споживачем за відсутності чи після розірвання договору розподілу природного газу спожитий об`єм природного газу визначається за номінальною потужністю газового обладнання за період з дня припинення газопостачання (або у разі здійснення попередньої перевірки відключеного стану з дня такої перевірки, що має підтверджуватися відповідним актом перевірки), а при використанні газу без договору з дня його закінчення (розірвання) до дня виявлення порушення, але не більше ніж за 6 місяців).

Помилковими є посилання представника відповідача на лист НКРЕКП №11789/14.1.2/7-21 від 13.10.2021 як на доказ неправомірності здійсненого оператором ГРМ визначення обсягу необлікованого природного газу з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг є постійно діючим незалежним державним колегіальним органом, метою діяльності якого є державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

За змістом ч. 1, 5 ст. 21 Закону України Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Регулятор розглядає скарги споживачів щодо порушення їхніх прав та інтересів суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, а також вирішує спори, що виникають між суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, з питань: 1) доступу/приєднання до електричних, теплових та газових мереж, нафто- та продуктопроводів, мереж централізованого водопостачання і водовідведення; 2) дотримання суб`єктами господарювання ліцензійних умов; 3) якості товарів і послуг, що надаються споживачам у сферах енергетики та комунальних послуг; 4) інших питань, розгляд яких віднесено законом до компетенції Регулятора. Регулятор розглядає скарги споживачів відповідно до Закону України Про звернення громадян. За результатами розгляду скарги, вирішення спорів Регулятор приймає рішення про: 1) припинення порушення суб`єктом господарювання, що провадить діяльність у сфері енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідній сфері; 2) припинення порушення суб`єктом господарювання, що провадить діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, ліцензійних умов; 3) накладення штрафу на суб`єкта господарювання, що провадить діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, у встановленому порядку; 4) припинення розгляду звернення заявника. Рішення Регулятора надається суб`єкту господарювання, що провадить діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, шляхом надсилання або вручення під розписку. Рішення, прийняте Регулятором у ході досудового розгляду спору, є обов`язковим до виконання учасниками спору і може бути оскаржене в суді.

Згідно ч. 5 ст. 14 Закону України Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, рішення Регулятора оформлюються постановами, крім рішень щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення контролю, які оформляються розпорядженнями. Рішення Регулятора підписуються Головою.

За приписами ст. 58 Закону України Про ринок природного газу визначено, що Регулятор забезпечує розгляд скарг на дії суб`єктів ринку природного газу (крім споживачів) і вирішення спорів між суб`єктами ринку природного газу в порядку, що затверджується Регулятором. Відповідно до порядку розгляду скарг та вирішення спорів Регулятор протягом визначеного строку приймає рішення, обов`язкові для виконання суб`єктами ринку природного газу, яких воно стосується. Такі рішення підлягають розміщенню на веб-сайті Регулятора, крім тих частин рішення, що містять конфіденційну інформацію.

У даному контексті слід відзначити, що лист НКРЕКП №11789/14.1.2/7-21 від 13.10.2021 не є постановою або розпорядженням Регулятора, не носить обов`язкового характеру для виконання суб`єктами ринку природного газу, а тому, він не є безумовним доказом неправомірних дій відповідача.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 14.09.2022 у справі №904/7926/21.

Відповідно до статті 235 Господарського кодексу України, за порушення господарських зобов`язань до суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов`язання, що використовуються самими сторонами зобов`язання в односторонньому порядку. До суб`єкта, який порушив господарське зобов`язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, застосування яких передбачено договором. Оперативно-господарські санкції застосовуються незалежно від вини суб`єкта, який порушив господарське зобов`язання.

Види оперативно-господарських санкцій закріплено статтею 236 Господарського кодексу України, згідно із частиною першою якої у господарських договорах сторони можуть передбачати використання таких видів оперативно-господарських санкцій: 1) одностороння відмова від виконання свого зобов`язання управненою стороною зі звільненням її від відповідальності за це - у разі порушення зобов`язання другою стороною; відмова від оплати за зобов`язанням, яке виконано неналежним чином або достроково виконано боржником без згоди другої сторони; відстрочення відвантаження продукції чи виконання робіт унаслідок прострочення виставлення акредитива платником, припинення видачі банківських позичок тощо; 2) відмова управненої сторони зобов`язання від прийняття подальшого виконання зобов`язання, порушеного другою стороною, або повернення в односторонньому порядку виконаного кредитором за зобов`язанням (списання з рахунку боржника в безакцептному порядку коштів, сплачених за неякісну продукцію, тощо); 3) встановлення в односторонньому порядку на майбутнє додаткових гарантій належного виконання зобов`язань стороною, яка порушила зобов`язання: зміна порядку оплати продукції (робіт, послуг), переведення платника на попередню оплату продукції (робіт, послуг) або на оплату після перевірки їх якості тощо; 4) відмова від встановлення на майбутнє господарських відносин зі стороною, яка порушує зобов`язання. При цьому цей перелік оперативно-господарських санкцій, не є вичерпним; сторони можуть передбачити у договорі також інші оперативно-господарські санкції (частина друга статті 236 Господарського кодексу України).

Підставою для застосування оперативно-господарських санкцій є факт порушення господарського зобов`язання другою стороною. Оперативно-господарські санкції застосовуються стороною, яка потерпіла від правопорушення, у позасудовому порядку та без попереднього пред`явлення претензії порушнику зобов`язання (стаття 237 Господарського кодексу України).

З викладеного вбачається, що оперативно-господарські санкції можуть полягати в односторонній відмові від господарського зобов`язання (повністю або частково) або в односторонній зміні його умов. Оперативно-господарські санкції застосовуються відповідною особою - стороною зобов`язання в односторонньому порядку, а їх перелік та порядок вжиття визначаються виключно положеннями договору, укладеного між сторонами. Мета застосування зазначених санкцій - припинення або запобігання повторенню порушень зобов`язання шляхом оперативного впливу на правопорушника. Оперативно-господарські санкції застосовуються виключно за рішенням управненої сторони й спрямовані на корегування подальшої поведінки порушника господарського зобов`язання в майбутньому.

Одностороннє визначення однією стороною господарського зобов`язання розміру боргу іншої сторони зазначеному не відповідає. Отже ані рішення комісії з розгляду актів про порушення, ані акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу і його вартості, ані рахунок на його оплату не є оперативно-господарською санкцією, що свідчить про безпідставність доводів відповідача в цій частині.

Нарахування вартості необлікованого об`єму природного газу, здійснені оператором ГРМ, не є ні збитками у розумінні законодавства, яке регулює правовідносини у сфері ринку природного газу, ні оперативно-господарською санкцією в розумінні господарського законодавства, а є платою за поставлений природний газ (аналогічної позиції притримується і Верховний Суд у постановах від 12.03.2020 у справі №914/766/17, від 27.04.2020 у справі №914/2471/17, від 01.07.2020 у справі №914/2285/17, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2020 у справі №910/17955/17).

Враховуючи вищенаведене в сукупності, суд дійшов висновку про виникнення у відповідача обов`язку щодо компенсації позивачу вартості необлікованого об`єму спожитого газу в розмірі 95 850,03 грн. Позов у цій частині підлягає задоволенню.

Із покликанням на приписи ст. 625 Цивільного кодексу України позивач також просить стягнути з відповідача інфляційні нарахування в розмірі 6804,36 грн та суму 2190,11 грн трьох процентів річних.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

На підставі ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц та постанові Верховного Суду від 25.01.2021 у справі №643/18466/18 зроблено висновок, що у статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Статтею 625 Цивільного кодексу України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Так, відповідно до наведеної норми, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Водночас нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, від 13.11.2019 у справі №922/3095/18, від 18.03.2020 у справі №902/417/18, від 09.02.2021 у справі №520/17342/18.

Перевіривши за допомогою калькулятора сертифікованої комп`ютерної програми інформаційно-правового забезпечення ЛІГА:ЗАКОН розрахунок заявлених до стягнення інфляційних нарахувань та трьох процентів річних у межах визначених позивачем боргових періодів, суд зазначає, що суми 6804,36 грн інфляційних нарахувань та 2190,11 грн трьох процентів річних нараховані правомірно (розгорнутий розрахунок інфляційних нарахувань та трьох процентів річних міститься в матеріалах справи) та підлягають стягненню з відповідача повністю.

Враховуючи вищевказані обставини, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми 104 844,50 грн, в тому числі 95 850,03 грн вартості необлікованого об`єму спожитого газу, 6804,36 грн інфляційних нарахувань та 2190,11 грн трьох процентів річних, є документально доведеними та обґрунтованими, відповідачем не спростованими. Позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу приписів ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідач доказів на спростування викладених позивачем обставин суду не надав. Аргументи відповідача не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи та положеннях законодавства.

З урахуванням вищевикладеного в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ У СПРАВІ

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України в розмірі 2270 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. 11, 13, 14, 73 79, 86, 129, 210, 220, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України

СУД УХВАЛИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи підприємця Любки Богдани Бертолонівни, АДРЕСА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Закарпатгаз, вул. Погорєлова, будинок 2, м. Ужгород, Закарпатська область, 88015 (код ЄДРЮОФОПтаГФ 05448610) суму 104 844,50 грн (Сто чотири тисячі вісімсот сорок чотири гривні 50 коп), в тому числі 95 850,03 грн (Дев`яносто п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят гривень 03 коп) вартості необлікованого об`єму спожитого природного газу, 6804,36 грн (Шість тисяч вісімсот чотири гривні 36 коп) інфляційних нарахувань та 2190,11 грн (Дві тисячі сто дев`яносто гривень 11 коп) трьох процентів річних, а також 2270 грн (Дві тисячі двісті сімдесят гривень) на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно зі ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без участі (неявки) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.

4. Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі, http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повне судове рішення складено та підписано 30.05.2024.

Суддя Пригара Л.І.