ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15 травня 2024 року Справа № 903/1334/23

Господарський суд Волинської області у складі судді Дем`як В.М., за участі секретаря судового засідання Назарова Н.В., розглянувши справу

за позовом: Заступника керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Волинської обласної державної (військової) адміністрації, м. Луцьк

відповідача: Велицької сільської ради Ковельського району Волинської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог що предмета спору на стороні позивача: Ковельське спеціалізоване лісогосподарське товариство Тур

про скасування рішень, державної реєстрації земельної ділянки та її повернення

Представники сторін:

прокурор: Присяжнюк Ірина Богданівна, службове посвідчення №071846 від 01.03.23;

від позивача: не прибули;

від відповідача: не прибули;

Встановив: Заступник керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Волинської обласної державної (військової) адміністрації звернувся з позовом до Велицької сільської ради Ковельського району Волинської області та просить суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення Велицької сільської ради від 21.10.2020 №52/3 Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0365, площею 59, 1022 га;

- усунути перешкоди державі в особі Волинської обласної військової адміністрації у користуванні та розпорядженні землями лісогосподарського призначення шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0365, площею 59, 1022 га в Державному земельному кадастрі;

- усунути перешкоди державі в особі Волинської обласної військової адміністрації у користуванні та розпорядженні землями лісогосподарського призначення шляхом скасування державної реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0365, площею 59, 1022 га у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

- зобов`язати Велицьку сільську раду Ковельського району Волинської області повернути Волинській обласній державній адміністрації земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0365, площею 59, 1022 га.

Позовна заява обґрунтована тим, що спірна земельна ділянка належить до земель лісового фонду та перебуває в користуванні лісогосподарського підприємства, проте Волинською обласною державною адміністрацією як розпорядником земель лісового фонду не приймались будь-які рішення щодо передачі спірної земельної ділянки у комунальну власність, відтак прокурор доводить, що вказана ділянка вибула з володіння власника поза його волею.

Ухвалою суду від 08.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 07.02.2024. Залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог що предмета спору на стороні позивача - Ковельське спеціалізоване лісогосподарське товариство Тур.

Ухвалою суду від 07.02.2024 відкладено підготовче засідання на 28.02.2024.

Ухвалою суду від 28.02.2024 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 08.04.2024, відкладено підготовче засідання на 08.04.2024.

Прокурор через відділ документального забезпечення та контролю суду подав клопотання за вх.№01-74/603/24 від 05.04.2024 у якому просить суд закрити провадження у справі №903/1334/23 за позовом Заступника керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Волинської обласної державної (військової) адміністрації до Велицької сільської ради Ковельського району Волинської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог що предмета спору на стороні позивача: Ковельське спеціалізоване лісогосподарське товариство Тур про скасування рішень, державної реєстрації земельної ділянки та її повернення в частині пунктів 1, 3, 4 позовних вимог прокурора, а саме: "1. Визнати незаконним та скасувати рішення Велицької сільської ради від 21.10.2020 №52/3 Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо земельної ділянки з кадастровим номером: :03:002:0365, площею 59,1022 га. 3. Усунути перешкоди державі в особі Волинської обласної військової адміністрації у користуванні та розпорядженні землями лісогосподарського призначення шляхом скасування державної реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0365, площею 59,1022 га у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 4. Зобов`язати Велицьку сільську раду Ковельського району (45081, с.Велицьк, Ковельський р-н, обл. Волинська, ) повернути Волинській обласній державній адміністрації (Волинській обласній військовій адміністрації) (43027, Київський майдан, 9, м. Луцьк, код ЄДРПОУ - 13366926) земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0365, площею 59,1022 га".

Ухвалою суду від 08.04.2024 постановлено закрити провадження у справі в частині пунктів 1, 3, 4 позовних вимог, а саме: "1. Визнати незаконним та скасувати рішення Велицької сільської ради від 21.10.2020 №52/3 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки» в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо земельної ділянки з кадастровим номером: :03:002:0365, площею 59,1022 га. 3. Усунути перешкоди державі в особі Волинської обласної військової адміністрації у користуванні та розпорядженні землями лісогосподарського призначення шляхом скасування державної реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0365, площею 59,1022 га у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 4. Зобов`язати Велицьку сільську раду Ковельського району (45081, с.Велицьк, Ковельський р-н, обл. Волинська, ) повернути Волинській обласній державній адміністрації (Волинській обласній військовій адміністрації) (43027, Київський майдан, 9, м. Луцьк, код ЄДРПОУ - 13366926) земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0365, площею 59,1022 га" у зв`язку з відсутністю предмету спору. Повернути Волинській обласній прокуратурі (43025, місто Луцьк, вулиця Винниченка, будинок 13, ) із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 8 417,07 грн., сплачений згідно платіжної інструкції від 22.11.2023 №2433 на суму 11 101,07 грн. Закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 15 травня 2024 року.

08 квітня 2024 року від Велицької сільської ради Ковельського району Волинської області через відділ документального забезпечення та контролю суду подав клопотання за вх.№01-75/2659/24 від 08.04.2024 про визнання позовних вимог в частині п. 2 позовної заяви, а саме: усунути перешкоди державі в особі Волинської обласної військової адміністрації у користуванні та розпорядженні землями лісогосподарського призначення шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0365, площею 59, 1022 га в Державному земельному кадастрі та просить суд розгляд справи здійснювати за відсутності представника відповідача.

Представник позивача та відповідача не прибули у судове засідання, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Згідно ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає судову справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків право на справедливий судовий розгляд упродовж розумного строку.

Частинами ч.ч. 1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні рівні умови сторонам для представлення своєї правової позиції та надання доказів і вважає за можливе розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, а неявка представника позивача та відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Прокурор у судовому засіданні щодо заяви відповідача про визнання позву в частині пункту 2 прохальної частини позовної заяви не заперечила.

Відповідно до ст. 2 ГПК України, одним із основних завдань господарського судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Розглянувши заяву відповідача про визнання позову, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 75 ГПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Згідно з ч. 1 ст. 191 ГПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 191 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд встановив, що заява відповідача про визнання позову підписана начальником відділу земельних відносин Велицької сільської ради Польчуком В.А., визнання позову відповідачем, на думку суду, не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб. За таких обставин, судом прийнято визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

Згідно зі ст. 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно зі ст. 53 Господарського процесуального кодексу України у передбачених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, вказаний орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача (п. 2 ч. 5 кодексу України).

За положеннями ч. 3 ст. 23 представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Отже, прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді за одночасної наявності двох елементів: порушення або загрози порушення інтересів держави; нездійснення чи неналежного здійснення захисту таких інтересів відповідним суб`єктом владних повноважень, а також у разі його відсутності.

Земля є унікальним обмеженим природним та базисним ресурсом, на якому будується добробут суспільства, а отже, розподіл землі особливо чутливим до принципів справедливості, розумності й (п. 6 ч. 1 ст. З Цивільного кодексу України).

Віднесення земельної ділянки до земель комунальної власності, яка у комунальній власності перебувати не може та є власністю держави і використовується в лісогосподарських цілях, беззаперечно свідчить про порушення інтересів держави, оскільки це зачіпає інтереси Українського народу.

Захист від порушень права власності Українського народу безперечно належить до сфери державного інтересу й повинен забезпечуватись усіма передбаченими Конституцією України правовими механізмами, у тому числі через представництво інтересів держави в суді органами прокуратури.

Установлено, що частина земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0365 має лісогосподарське призначення та перебуває у постійному користуванні лісогосподарського підприємства для ведення лісового господарства на підставі державного акту.

В результаті винесення розпорядження Ковельської районної державної адміністрації від 23.12.2013 №464, наказу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 27.09.2018 № 3-1032/15-18/СГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність», рішення Велицької сільської ради від 21.10.2020 № 52/3 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки» відбулася незаконна зміна цільового призначення частини вищезазначеної земельної ділянки та переведення її з категорії земель лісогосподарського призначення у сільськогосподарське.

Попередження незаконної зміни цільового призначення земель лісового фонду, які мають статус особливо цінних земель, а також захист суспільних інтересів загалом, права власності на землю Українського народу, лісів - національного багатства України та лісів як джерела задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах становили саме ті обставини, які потребували невідкладного захисту з огляду на їх значимість.

Не вжиття заходів до усунення наявних порушень, могло привести до знищення лісової екосистеми, відтак бездіяльність позивача зумовлювала настання невідворотних негативних наслідків.

У цьому випадку звернення прокурора з позовом зумовлено тим, що внаслідок державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з цільовим призначенням землі запасу сільськогосподарського призначення, держава протиправно позбавлена будь-якої можливості повноцінно реалізовувати права власника щодо свого майна.

Крім того, віднесення частини спірної земельної ділянки до земель запасу створює реальну загрозу передачі вказаних земель у приватну власність, що ускладнить, або навіть унеможливить повернення їх до земель державної власності.

Слід наголосити, що пред`явлення цього позову зумовлене виключно необхідністю поновлення прав і законних інтересів держави, порушених внаслідок неправомірної реєстрації частини земельної ділянки державної форми власності у Державному земельному кадастрі та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно як землі запасу сільськогосподарського призначення.

Згідно з положеннями ч. 5 ст. 122 Земельного кодексу України Волинська обласна військова адміністрація згідно з покладеними на неї завданнями розпоряджається землями лісогосподарського призначення за межами населених пунктів для всіх потреб, які перебувають виключно у державній власності.

Отже, держава як власник земель вищезазначеної категорії земель делегувала Волинській обласній військовій адміністрації повноваження щодо здійснення права власності від її (держави) імені, в її інтересах, виключно у спосіб та у межах повноважень, визначених законом.

Листом від 07.08.2023 № 15-1345вих-23 Волинська обласна прокуратура повідомила Волинську обласну військову адміністрацію про виявлені порушення земельного законодавства.

У відповідь на зазначений лист адміністрація повідомила, що заходи щодо усунення перешкод у здійсненні права розпорядження землями лісогосподарського призначення не вживались, при цьому висловила позицію про неможливість звернення до суду у зв`язку обмеженим бюджетним фінансуванням (лист від 09.08.2023 №937/01-19/2-23).

На виконання вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» обласною прокуратурою інформовано Волинську обласну військову адміністрацію про намір пред`явити позов (лист від 05.12.2023 № 15-2025 вих-23).

Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 15.10.2019 у справі № 903/129/18 (п.6.43) зазначено, що сам факт не звернення уповноваженого суб`єкта владних повноважень до суду з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захисти порушені державні інтереси, свідчить про те, що указаний суб`єкт неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

Отже, суд вважає, що прокуратурою було дотримано порядок, передбачений статтею 23 Закону України Про прокуратуру при поданні даного позову до суду.

Позов прокурора обґрунтовано тим, що розпорядженням Волинської обласної державної адміністрації від 14.07.2017 № 347 «Про надання згоди на відновлення меж земельних ділянок» надано Ковельському спеціалізованому лісогосподарському товариству «Тур» згоду на відновлення меж земельних ділянок лісогосподарського призначення загальною площею 30640 га, які перебувають в користуванні товариства на підставі державних актів на право постійного користування землею від 12.04.1994, серії ВЛ, зареєстрованих в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №№ 3-32.

Земельними ділянками загальною площею 30640 га Ковельське спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Тур» користується на підставі Державних актів на право постійного користування від 12.04.1994, який зареєстровано у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею Волинської обласної ради за № 3-32. Цільове призначення земель згідно вказаного державного акту - для ведення лісового господарства.

В ході виготовлення землевпорядної документації державним кадастровим реєстратором прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 49,0948 га, яка розташована на території Велицької об`єднаної територіальної громади, з підстав їх часткового перетину із земельною ділянкою сільськогосподарського призначення з кадастровим номером: :03:002:0365, площею 59,1022 га.

Разом з тим, земельну ділянку з кадастровим номером: :03:002:0365 сформовано шляхом поділу земельної ділянки площею 109.1022 га з кадастровим номером :03:002:0354 (на даний час має статус архівної).

Згідно витягу з Державного земельного кадастру від 20.12.2019 №НВ-019 вбачається, що інформацію про земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0354 внесено до цього кадастру 28.11.2013 на підставі технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель. Відповідно до вказаного витягу цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0354 - землі запасу, категорія землі - землі сільськогосподарського призначення.

З витягу з технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення, які перебувають у державній власності за межами населених пунктів на території Підрізької сільської ради Ковельського району від 2013 року, що долучений до листа Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 01.08.2023 № 10-3-0.31 -2808/2-23, вбачається, що вказана документація затверджувалась розпорядженням Ковельської районної державної адміністрації від 23.12.2013 № 464.

В подальшому, відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 27.09.2018 № 3-1032/15-18/СГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0354 передано у комунальну власність Велицької сільської ради.

На підставі рішення Велицької сільської ради від 20.02.2020 № 46/51 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності» надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу вищезазначеної земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення на 25 земельних ділянок площами 2 га та одну земельну ділянку площею 59,1022 га.

В ході поділу земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0354 утворилось декілька земельних ділянок, в тому числі і земельна ділянка з кадастровим номером :03:002:0365 площею 59,1022 га.

Відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0365 внесено до Державного земельного кадастру 30.09.2020 з цільовим призначенням 16.00 землі запасу та категорію земель землі сільськогосподарського призначення.

Рішенням Велицької сільської ради від 21.10.2020 № 52/3 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки» документацію затверджено. На підставі цього рішення 01.03.2023 внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0365, площею 59,1022 га.

Земельна ділянка з кадастровим номером :03:002:0365, площею 59,1022 га частково накладається на земельну ділянку площею 49,0948 га, яка перебуває у власності держави та з 1994 року у користуванні Ковельського спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Тур» для ведення лісового господарства.

Згідно Плану лісонасаджень Підрізького лісництва Ковельського спеціалізованого лісогосподарського акціонерного товариства «Тур», який є складовою частиною Перспективного плану ведення лісового господарства цього товариства від 2001 року, земельна ділянка з кадастровим номером :03:002:0365, частково належить до земель лісового фонду (лист Ковельського спеціалізованого лісогосподарського акціонерного товариства «Тур» від 21.06.2023 № 134).

Вказана ділянка розташована в кварталі 43 виділу 4 Підрізького лісництва, який характеризується наявністю поодиноких дерев віком 15 років станом на 2000 рік.

Інформація про часткове розташування земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0365 в межах земель лісогосподарського призначення, право на які посвідчене державним актом на право постійного користування землею від 12.04.1994, серії ВЛ, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 22, підтверджується висновком щодо перевірки електронного документа державного кадастрового реєстратора Відділу № 5 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Харківській області та протоколом перевірки електронного документа від 24.05.2023 № РВ-023. З вказаних документів вбачається, що земельна ділянка площею 49,0948 га на 81,4662 % співпадає (перетинається) із земельною ділянкою :03:002:0365.

Окрім цього, перетин ділянки площею 49,0948 га, якою для ведення лісового господарства користується Ковельське СЛАТ «Тур» на підставі державного акта на право постійного користування, підтверджується також листом ПФ «Реформатор» від 24.10.2023 № 5/10.

З аналізу зазначених розпорядчих актів органів державної влади та місцевого самоврядування вбачається, що його дії спрямовані на вилучення частини земельної ділянки лісогосподарського призначення та її зміну цільового призначення на землі сільськогосподарського призначення.

Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави.

Ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах (частина 2 статті 1 Лісового кодексу України).

Лісові ділянки можуть бути вкриті лісовою рослинністю, а також постійно або тимчасово не вкриті лісовою рослинністю (внаслідок неоднорідності лісових природних комплексів, лісогосподарської діяльності або стихійного лиха тощо) (частина 5 статті 1 Лісового кодексу України).

Земельна лісова ділянка - земельна ділянка лісового фонду України з визначеними межами, яка надається або вилучається у землекористувача чи власника земельної ділянки для ведення лісового господарства або інших суспільних потреб відповідно до земельного законодавства Лісового кодексу України).

Земельні відносини, що виникають при використанні, зокрема, лісів, регулюються приписами Земельного кодексу України, а також нормативно- правовими актами про ліси, якщо вони не суперечать цьому Кодексу (частина друга статті 3 Земельного кодексу України).

За основним цільовим призначенням Земельний кодекс України передбачає виділення в окрему категорію земель лісогосподарського призначення (пункт «е» частини першої статті 19 Земельного кодексу України).

До земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства (стаття 5 Лісового кодексу України).

Поняття земель лісогосподарського призначення визначене у ст. 55 Земельного кодексу України. До земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства.

З аналізу вищезазначених норм лісового та земельного законодавства вбачається, що ліс як тип природного комплексу поєднує як лісову рослинність, так і чагарникову, трав`яну рослинність внаслідок неоднорідності природних комплексів. Аналогічне трактування поняття «землі лісогосподарського призначення», яке включає землі, які вкриті лісового рослинністю, а також не вкриті лісового рослинністю, в тому числі і болота.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 Земельного кодексу України право державної власності на землю набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, державних органів приватизації відповідно до Закону.

Оскільки право користування на земельну ділянку лісогосподарського призначення Ковельського СЛАТ «Тур» посвідчене державним актом на право постійного користування землею від 12.04.1994, серії ВЛ, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 22, відтак цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0365, що частково розташована у межах користування товариства, визначено невірно, що обумовило незаконну її передачу до земель комунальної форми власності.

Разом з тим, з ч.ч. 1, 2, 6, 7 ст. 20 Земельного кодексу України вбачається, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Відповідно до ч. 8 ст. 122 Земельного кодексу України (в редакції станом на дату прийняття спірних розпоряджень Ковельської рай держадміністрації, наказу Головного управління Держгеокадастру у Волинської області, рішень Велицької сільської ради) Кабінет Міністрів України передає земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у випадках, визначених статтею 149 цього Кодексу, та земельні ділянки дна територіального моря.

Згідно ч. 9 ст. 149 Земельного кодексу України Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси для нелісогосподарських потреб, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення та суб`єктів господарювання залізничного транспорту загального користування у зв`язку з їх реорганізацією шляхом злиття під час утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», крім випадків, визначених частинами п`ятою восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, у період з 2013 по 2020 рік вилучати земельні ділянки державної власності лісогосподарського призначення для нелісогосподарських потреб мав право виключно Кабінет Міністрів України.

Крім того, згідно ст. 17, ст. 20, ст. 122 та ст. 149 Земельного кодексу України (в редакції станом на дату прийняття спірних розпорядчих актів) Головне управління Держгеокадастру у Волинській області, Ковельська районна державна адміністрація, Велицька сільська рада взагалі не наділені повноваженнями щодо вилучення та зміни цільового призначення земель лісогосподарського призначення державної власності для нелісогосподарських потребу межах населених пунктів.

Відповідно до ст. 21 Земельного кодексу України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель с підставою для: а) визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; б) визнання недійсними угод щодо земельних ділянок; в) відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно ст. 393 Цивільного кодексу України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акту органом державної влади має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акту. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди.

Щодо вимоги про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження майном шляхом скасування державної реєстрації прав на земельну ділянку, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України Про землеустрій, в редакції чинній на момент формування спірної земельної ділянки, інвентаризація земель проводиться з метою встановлення місця розташування об`єктів землеустрою, їхніх меж, розмірів, правового статусу, виявлення земель, що не використовуються, використовуються нераціонально або не за цільовим призначенням, виявлення і консервації деградованих сільськогосподарських угідь і забруднених земель, встановлення кількісних та якісних характеристик земель, необхідних для ведення державного земельного кадастру, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і прийняття на їх основі відповідних рішень органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

У разі виявлення при проведенні інвентаризації земель державної та комунальної власності земель, не віднесених до тієї чи іншої категорії, віднесення таких земель до відповідної категорії здійснюється органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування на підставі відповідної документації із землеустрою, погодженої та затвердженої в установленому законом порядку (ч. 2 ст. 35 Закону України Про землеустрій).

Вимоги щодо проведення інвентаризації земель під час здійснення землеустрою та складання за її результатами технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель визначає Порядок проведення інвентаризації земель, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2012 № 513 (далі - Порядок).

Згідно з п. 2 Порядку (в редакції, чинній на момент формування спірної земельної ділянки) інвентаризація земель проводиться з метою забезпечення ведення Державного земельного кадастру, здійснення контролю за використанням і охороною земель; визначення якісного стану земельних ділянок, їх меж, розміру, складу угідь; узгодження даних, отриманих в результаті проведення інвентаризації земель, з інформацією, що міститься у документах, які посвідчують право на земельну ділянку, та у Державному земельному кадастрі; прийняття за результатами інвентаризації земель Кабінетом Міністрів України, Радою міністрів Автономної республіки Крим, місцевими державними адміністраціями та органами місцевого самоврядування відповідних рішень; здійснення землеустрою.

Відповідно до п. 7 Порядку вихідними даними для проведення інвентаризації земель є: матеріали з Державного фонду документації із землеустрою; відомості з Державного земельного кадастру в паперовій та електронній формі, у тому числі Поземельної книги; книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі; файлів обміну даними про результати робіт із землеустрою; містобудівна документація, затверджена в установленому законодавством порядку; планово-картографічні матеріали, в тому числі ортофотоплани, складені за результатами виконання робіт відповідно до Угоди про позику (Проект Видача державних актів на право власності на землю у сільській місцевості та розвиток системи кадастру) між Україною та Міжнародним банком реконструкції та розвитку; відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень; копії документів, що посвідчують право на земельну ділянку або підтверджують сплату земельного податку; матеріали, підготовлені за результатами обстеження земельних ділянок щодо їх якісного стану.

Під час проведення інвентаризації земель використовуються матеріали аерофотозйомки, лісовпорядкування, проекти створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду, схеми формування екомережі, програми у сфері формування, збереження та використання екомережі.

Згідно з п. 26 Порядку за результатами проведення інвентаризації земель виконавцем робіт розробляється технічна документація, склад якої встановлений статтею 57 Закону України Про землеустрій.

Відомості, отримані в результаті інвентаризації земель, підлягають внесенню до Державного земельного кадастру відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. № 1051 (п. 30 Порядку).

Відповідно до п. 107 Порядку ведення Державного земельного кадастру державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку.

У зв`язку з цим, відділом у м. Ковель Міськрайонного управління у Ковельському районі та м. Ковелі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області 30.09.2020 зареєстровано спірну земельну ділянку.

Статтею 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

За змістом ч. 1 ст. 24 вищевказаного Закону державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.

За приписами ст. 3 Закону України «Про Державний земельний кадастр» основними принципами, на яких базується Державний земельний кадастр, є зокрема, принципи об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Державному земельному кадастрі.

Під час інвентаризації невірно визначено цільове призначення земельної ділянки як землі сільськогосподарського призначення при тому, що вказана земельна ділянка частково належить до земель лісогосподарського призначення та право на яку посвідчене державним актом на право постійного користування.

За наведених обставин, подальша наявність відомостей щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0365 в Державному земельному кадастрі порушуватиме принципи об`єктивності, достовірності, повноти відомостей та унеможливить відновлення порушеного права держави, у власності якої повинна перебувати спірна земельна ділянка, оскільки реєстрація у Державному земельному кадастрі частини земельної ділянки з цільовим призначенням землі запасу сільськогосподарського призначення відноситиме її в подальшому до земель комунальної форми.

Відповідно до ч. 13 ст. 79-1 Земельного кодексу України земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі, зокрема скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації; а також якщо речове право на земельну ділянку, зареєстровану в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", не було зареєстровано протягом року з вини заявника.

Положення аналогічного змісту закріплені також у ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» та п. 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051, згідно з якими державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі, зокрема ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Відтак, враховуючи те, що у Державному земельному кадастрі в порушення вимог чинного законодавства невірно визначено категорію землі та її цільове призначення, що стало однією з підстав для подальшої її передачі до земель комунальної власності, відновити становище, яке існувало до порушення, можливо лише в порядку ст. 16 Цивільного кодексу України, усунувши перешкоди у розпорядженні земельною ділянкою шляхом скасування її державної реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Суд погоджується із доводами прокурора, що ним обрано такий спосіб захисту, який, який може відновити інтереси держави та попередити загрозу порушення права на землі державної власності, а саме скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0365.

Отже, позовна вимога в частині усунення перешкоди державі в особі Волинської обласної військової адміністрації у користуванні та розпорядженні землями лісогосподарського призначення шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0365, площею 59, 1022 га в Державному земельному кадастрі підставна та підлягає до задоволення.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, частиною 1 статті 130 ГПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З огляду на викладене та враховуючи визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті (шляхом подання письмової заяви), приймаючи до уваги, що спір до суду було доведено з вини відповідача, суд вважає, що витрати, пов`язані з поданням позовної заяви до суду та розглядом справи в суді (сплата судового збору), котрі поніс позивач, слід відшкодувати йому у відповідності до ст. 129 ГПК України на суму 1342 грн., що становить 50% від загальної суми сплаченого судового збору 2684 грн., за рахунок Велицької сільської ради Ковельського району Волинської області.

Згідно ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Отже, підлягає поверненню Волинській обласній прокуратурі із Державного бюджету судовий збір в сумі 1342 грн., сплачений згідно платіжної інструкції від 22.11.2023 №2433 на суму 11 101,07 грн.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 73, 74, 75, 76-80, 123, 129, 231, 232, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Усунути перешкоди державі в особі Волинської обласної військової адміністрації у користуванні та розпорядженні землями лісогосподарського призначення шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0365, площею 59, 1022 га в Державному земельному кадастрі.

3. Стягнути з Велицької сільської ради Ковельського району Волинської області (Волинська область, Ковельський район, с. Велицьк, ) на користь Волинської обласної прокуратури (м. Луцьк, вул. Винниченка, 15, ) 1342 грн. в повернення витрат по сплаті судового збору.

4. Повернути Волинській обласній прокуратурі (43025, місто Луцьк, вулиця Винниченка, будинок 13, ) із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1342 грн. сплачений згідно платіжної інструкції від 22.11.2023 №2433 на суму 11 101,07 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення

складено 24.05.2024.

Суддя В. М. Дем`як