РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.03.2024Справа № 910/15170/23

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно-експедиційне

підприємство «Горизонт»

до Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями «Сантрейд»

про стягнення 29.865.162,59 грн

Суддя Сівакова В.В.

секретар судового засідання Ключерова В.С.

за участю представників сторін

від позивача не з`явився

від відповідача Лавринович В.О., довіреність № 29-2023/Legal від 20.12.2023

Суть спору:

26.09.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно-експедиційне підприємство «Горизонт» до Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією «Сантрейд» про стягнення додаткових витрат та прямих збитків понесених експедитором у розмірі 19.514.743,64 грн (з яких 1.534.970,86 грн витрат пов`язаних з понаднормовим навантаження 82-х вагонів, 6.943.951,44 грн витрат пов`язаних з понаднормовим вивантаженням 82-х вагонів, 11.035.821,34 грн збитків пов`язаних з простоєм вагонів на території України (на станції Яготин та суміжних станціях)), упущену вигоду у розмірі 7.796.501,00 грн, пеню у розмірі 1.712.100,20 грн, 3% річних у розмірі 367.436,90 грн, інфляційних втрат у розмірі 439.899,78 грн за неналежне виконання взятих на себе останнім зобов`язань згідно договору на транспортно-експедиційне обслуговування № 04102021 від 04.10.2021.

Також позивач просить зобов`язати орган, який здійснюватиме примусове виконання рішення здійснювати нарахування 3% річних на суму простроченого боргу в розмірі 27.311.244,64 грн з 26.09.2023 до моменту виконання рішення у повному обсязі за наступною формулою: С*3%/100%*Д/365, де С - сума простроченого боргу; Д - кількість днів прострочення починаючи з наступного дня після подання позовної заяви - 26.09.2023.

29.09.2023 від позивача на електронну адресу суду та 03.10.2023 звичайною поштою до суду надійшли питання відповідачу в порядку ст. 90 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/15170/23 від 03.10.2023 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання відповідних документів.

23.10.2023 позивачем усунено недоліки позовної заяви шляхом подання до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» відповідних документів.

24.10.2023 від позивача через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшло клопотання про долучення доказів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.10.2023 відкрито провадження у справі № 910/15170/23 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 28.11.2023.

Даною ухвалою суду встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позов з урахуванням вимог ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 30.10.2023 було надіслано відповідачу в його електронний кабінет в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд», яка отримана останнім 30.10.2023 о 18:04 год. що підтверджується наявним у справі відповідним повідомленням про доставку електронного листа, а отже відповідач має подати відзив на позов у строк до 15.11.2023 включно.

06.11.2023 відповідачем подано до суду клопотання про продовження строку для подання відзиву до 24.11.2023 та про встановлення додаткового строку для подання доказів - до закінчення підготовчого провадження. В обґрунтування клопотання відповідач посилається на те, що встановлений судом строк не є достатнім для повноцінної підготовки міркувань та аргументів через великий обсяг та складність питань, які піднімаються у позові. Крім того, відповідач наразі веде переговори з низкою третіх осіб, зокрема, товариств (елеваторів), задіяних під час надання експедиторських послуг для отримання додаткових доказів, які можуть стосуватись предмету спору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/15170/23 від 08.11.2023 продовжено Дочірньому підприємству з іноземною інвестицією «Сантрейд» встановлений судом процесуальний строк на подання відзиву на позов до 24.11.2023 включно.

13.11.2023 від позивача до суду надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача 29.865.162,59 грн, з яких 19.470.373,24 грн (з яких 1.534.970,86 грн витрат пов`язаних з понаднормовим навантаження 82-х вагонів, 6.881.101,04 грн витрат пов`язаних з понаднормовим вивантаженням 82-х вагонів, 11.054.301,34 грн збитків пов`язаних з простоєм вагонів на території України (на станції Яготин та суміжних станціях)), упущену вигоду у розмірі 7.796.501,00 грн, пеню у розмірі 1.705.815,16 грн, 3% річних у розмірі 366.146,90 грн, інфляційних втрат у розмірі 526.326,29 грн за неналежне виконання взятих на себе останнім зобов`язань згідно договору на транспортно-експедиційне обслуговування № 04102021 від 04.10.2021.

Також позивач просить зобов`язати орган, який здійснюватиме примусове виконання рішення здійснювати нарахування 3% річних на суму простроченого боргу в розмірі 27.266.874,24 грн з 26.09.2023 до моменту виконання рішення у повному обсязі за наступною формулою: С*3%/100%*Д/365, де С - сума простроченого боргу; Д - кількість днів прострочення починаючи з наступного дня після подання позовної заяви - 26.09.2023.

14.11.2023 від представника позивача - адвоката Федорко О.О. через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» подано заяву про участь представника позивача у підготовчому судовому засіданні, призначеному на 28.11.2023, по справі № 910/15170/23 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

14.11.2023 від позивача на електронну адресу суду надійшло клопотання про витребування у Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків доказів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/15170/23 від 16.11.2023 клопотання позивача про витребування доказів повернуто без розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/15170/23 від 16.11.2023 заяву представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду задоволено.

16.11.2023 від позивача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшло клопотання про витребування у Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків доказів.

24.11.2023 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення позову заперечує повністю.

28.11.2023 у підготовчому засіданні судом постановлено ухвалу на місці, не виходячи до нарадчої кімнати, про прийняття до розгляду заяви про збільшення позовних вимог.

28.11.2023 у підготовчому засіданні відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 19.12.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/15170/23 від 28.11.2023 частково задоволено клопотання позивача про витребування доказів у Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків.

28.11.2023 від представника позивача - адвоката Федорко О.О. через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» подано заяву про участь представника позивача в усіх судових засіданнях по справі № 910/15170/23 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/15170/23 від 29.11.2023 заяву представника позивача про участь у судових засіданнях по справі № 910/15170/23 в режимі відеоконференції поза межами суду задоволено.

13.12.2023 від позивача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив.

18.12.2023 від позивача до суду поштою надійшла відповідь на відзив.

19.12.2023 від Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків надішли документи на виконання вимог суду.

19.12.2023 у підготовчому засіданні судом постановлено ухвалу на місці, не виходячи до нарадчої кімнати, у відповідності до ст. 177 Господарського процесуального кодексу України, про продовження підготовчого провадження на 30 (тридцять) днів.

19.12.2023 у підготовчому засіданні відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 09.01.2024.

27.12.2023 відповідачем до суду подано заперечення на відповідь на відзив.

08.01.2024 від позивача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи.

09.01.2024 від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшли заперечення на клопотання позивача про приєднання доказів до матеріалів справи.

09.01.2024 у підготовчому засіданні відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 16.01.2024.

11.01.2024 від позивача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

16.01.2024 у підготовчому засіданні судом постановлено ухвалу на місці, не виходячи до нарадчої кімнати, у відповідності до ст.ст. 182, 185 Господарського процесуального кодексу України, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 06.02.2024.

Позивач у судовому засіданні 06.02.2024 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач у судовому засіданні 06.02.2024 проти задоволення позовних вимог заперечував повністю.

06.02.2024 у судовому засіданні відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 13.02.2024.

13.02.2024 у судовому засіданні відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 27.02.2024.

27.02.2024 від позивача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшло клопотання про відкладення судового засідання.

27.02.2024 у судовому засіданні відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 12.03.2024.

12.03.2024 у судовому засіданні відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 26.03.2024.

Позивач в судове засідання 26.03.2024 не з`явився.

У судовому засіданні 26.03.2024 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

04.10.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Транспортно-експедиційне підприємство «Горизонт» (Виконавець, позивач) та Дочірнім підприємством з іноземною інвестицією «Сантрейд» (Замовник, відповідач) укладено договір на транспортно-експедиційне обслуговування № 04102021 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов`язання здійснювати транспортно-експедиційне обслуговування перевезення вантажів, що належать Замовнику по залізницях, надалі - вантаж, відповідно до умов цього договору, здійснювати відправлення і поставку такого вантажу за реквізитами і у строки, визначені Замовником, суворо дотримуючись при цьому правил техніки безпеки при навантажені, вивантажені вантажів і маневрової роботи з вагонами на елеваторах згідно рознарядок Замовника та діючого законодавства.

Спір виник в зв`язку з тим, що відповідачем порушено договірні зобов`язання внаслідок чого позивачем понесені додаткові витрати, а також завдано позивачу збитки у вигляді витрат пов`язаних з простоєм вагонів та збитки у вигляді упущеної вигоди, які має відшкодувати відповідач. Також позивачем за несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язань нараховані пеня, інфляційні втрати та 3% річних.

Відповідач в свою чергу не визнає обґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 929 Цивільного кодексу України визначено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно з п. 7.1 договору строй дії договору встановлено з 04.10.2021 по 31.10.2022.

06.07.2022 відповідачем до договору було оформлено заявку-транспортну інструкцію № 06.07-10 з наступними умовами:

1) Період відвантаження: 11.08.2022-31.08.2022.

2) Контактна особа замовника (телефон, e-mail): Serhii.Polishchuk(@Bunge.com .

3) Точне найменування вантажу (код ЕТСНГ): Шрот кормовий 542224.

4) Загальна кількість вантажу (тн.): 5700 +/- 5%.

5) Кількість і тип рухомого складу (вагонів): 82 ЗРВ.

6) Станція і залізниця відправлення: Куліндорово ОЗ.

7) Місце відвантаження (елеватор, майданчик, № складу і т.д.): Елеватор ТОВ «Ісіфорвардсервіс».

8) Необхідні супровідні документи (карантинний сертифікат, ветеринарна сертифікація, дослідження та показники ГМО і безпеки, митне оформлення і т.д.): Показники якості, Євро 1, ГТД.

9) Комплексна ставка: 2260,64 грн/т.

10) Окремо додається інструкція заповнення накладної СМГС.

Instruction for Dorohusk до заявки № 06.07-10 від 06.07.2022 містить наступну інформацію:

Графа 3: Экспедитор на ПКП, ПКП Карго Коннект Сп. з о.о. О/Вроцлав Ум. Хандлова 2-21-004-22/ ум. Розл. 1-00260/21 Таможенная контора ПКП Карго Коннект Дорохуск.

Графа 5: ПКП Дорохуск - код 51 051102 Ветка - ПКП Карго Коннект Сп. з о.о.

Графа 6: УЗ Ягодин Гр. - 22 351503 / ПКП Дорохуск Гр. - 51 051144.

Графа 22: ПКП Карго 2151 / от Дорохуск ГР. - 51 051144 Гр. до Дорохуск - код 51 051102.

Графа 23: ЗА ПКП Карго С.А - ПКП Карго Коннект Сп. з о.о. Ум. Хандлова 2-21 -004-22 / Ум. Розл. 1 -00260/21.

Згідно зі ст. 931 Цивільного кодексу України розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Відповідно до п. 4.1 договору вартість послуг Виконавця, визначаються у додатковій

угоді, яка є невід`ємною частиною цього договору, і включає в себе комплексні ставки на перевезення 1 тони вантажу.

Після завершення виконання заявки або після закінчення місяця, Виконавець надає акт прийому-передачі виконаних робіт встановленої форми, податкові накладні та завірені ксерокопії залізничних накладних.

Оплата Замовником здійснюється на розрахунковий рахунок Виконавця на підставі рахунку, виставленого після відправки вантажу за реквізитами Замовника і надання реєстру відвантажених вагонів з копіями супровідних документів, а також підписання акту приймання-передачі виконаних робіт встановленої форми.

На виконання умов договору та заявки-транспортної інструкції № 06.07-10 від 06.07.2022 сторонами погоджено додаткову угоду № 16 від 27.07.2022 відповідно до п. 1 якої, сторони домовились, що Експедитор (Виконавець) самостійно, або із залученням третіх осіб, надає послуги Клієнту (Замовнику) з організації транспортно-експедиційних послуг на таких умовах:

1.1. Вантаж: Шрот (код 542224)

1.2. Кількість (вагонів/тон): 6/410 ± 10%

1.3. Тип рухомого складу: Хопер-зерновоз

1.4. Станція відправлення: Куліндорово (400907)

1.5. Відправник: ТОВ «ТЕП «Горизонт», (код 2094)

1.6. Платник тарифу: ТОВ «ТЕП «Горизонт», код платника 8139798

1.7. Станція призначення: Дорохуск (051102)

1.8. Ставка (грн/тонна): 2.260,64 грн. без ПДВ

Слід зазначити, що у додатковій угоді № 16 вказано лише 6 вагонів, проте у заявці - транспортній інструкції № 06.07-10 від 06.07.2022 клієнтом замовлено до перевезення 82 вагони.

З матеріалів справи вбачається, що Клієнтом було завантажено, а Експедитором перевезено 82 вагони, а саме №№ 95694915, 95558300, 95364881, 95887501, 95528683, 95738779, 95558730, 95693719, 95738670, 95558714, 95699989, 95684296, 95559134, 95887519, 95555611, 95738837, 95559308, 95699435, 95738720, 95698635, 95843157, 95684999, 95694923, 95887584, 95557443, 95798773, 95738753, 95872131, 95738878, 95738605, 95843330, 95845970, 95699187, 95556346, 95557542, 95013561, 95738761, 95872388, 95738704, 95738662, 95887410, 95846135, 95843173. 95556411, 95558771,с 95528907, 95738803, 95556049, 95843132, 95946182, 95887535, 95012506, 95843314, 95842647, 95559068, 95555629, 95872123, 95556585, 95887428, 95124947, 95843165, 95029641, 95843322, 95843215, 95697868, 95557609, 95872354, 95558128, 95887758, 95125019, 95887329, 95330734, 95871869, 95887345, 95698189, 95558169, 95003414, 95685798, 95002663, 95127056, 95555942, 95698783.

Відповідно до Instruction for Dorohusk до заявки № 06.07-10 від 06.07.2022 та залізничних накладних, складених за результатами перевезення вантажу відповідача, AT «Укрзалізниця» повинна була перевезти вагони від станції Куліндорово (400907) до станції Ягодин Гр. (22 351503) / ПКП Дорохуск Гр. (51 051144), (провізні платежі сплачує експедитор - ТОВ «ТЕП «Горизонт») звідки польський перевізник AT «ПКП Карго» повинен був доставити вагони до місця призначення - станції Дорохуск (51 051102) (провізні платежі сплачує польський експедитор - ПКП Карго Коннект Сп. з о.о., залучений ДП «Сантрейд».

Тобто, для перевезення вантажу ДП «Сантрейд» були задіяні два перевізники - AT

«Укрзалізниця» та AT «ПКП Карго» та два експедитори: ТОВ «ТЕП «Горизонт» та ПКП Карго Коннект Сп. з о.о., при цьому ТОВ «ТЕП «Горизонт» відповідало за перевезення вантажу, яке здійснювалося AT «Укрзалізниця», а ПКП Карго Коннект Сп. з о.о. відповідало за перевезення вантажу, яке здійснювалося AT «ПКП Карго».

Таким чином, ТОВ «ТЕП «Горизонт» відповідало за доставку вагонів від станції Куліндорово (400907) до станції Ягодин Гр. (22 351503)/ ПКП Дорохуск Гр. (51 051144), а польський експедитор ПКП Карго Коннект Сп. з о.о. - від станції Ягодин Гр. (22 351503) / ПКП Дорохуск Гр. (51 051144) до станції Дорохуск (51 051102).

Відповідно до ч. 13 ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

На виконання вимог додаткової угоди № 16 від 27.07.2022 та заявки-транспортної інструкції № 06.07-10 від 06.07.2022 виконавець надав, а замовник прийняв послуги з організації транспортно-експедиційних послуг, за результатами яких Виконавець виставив наступні рахунки на оплату:

1) № 290703 від 29.07.2022 на суму 1.050.099,74 грн,

2) № 10801 від 01.08.2022 на суму 1.187.963,06 грн,

3) № 40801 від 04.08.2022 на суму 2.492.589,60 грн,

4) № 90801 від 09.08.2022 на суму 898.231,64 грн,

5) № 120802 від 12.08.2022 на суму 1.937.538,72 грн,

6) № 130801 від 13.08.2022 на суму 2.155.447,58 грн,

7) № 160802 від 16.08.2022 на суму 2.839.881,86 грн,

8) № 170801 від 17.08.2022 на суму 1.065.517,82 грн,

9) № 300801 від 30.08.2022 на суму 980.891,91 грн.

Оплата відповідачем рахунків № 290703 від 29.07.2022, № 10801 від 01.08.2022, № 40801 від 04.08.2022, № 90801 від 09.08.2022, № 130801 від 13.08.2022, № 160802 від 16.08.2022, № 170801 від 17.08.2022 підтверджується випискою Акціонерного банку «Південний» по рахунку ТОВ «ТЕП «Горизонт» за період з 29.07.2022 по 30.08.2022.

Позивачем доказів оплати рахунків № 120802 від 12.08.2022 та № 300801 від 30.08.2022 не подано.

Разом з цим, позивач у позовній заяві зазначає, що відповідачем сплачено всі вищенаведені рахунки, відповідач в свою чергу у відзиві також зазначає про сплату ним всіх рахунків, тому дана обставина у відповідності до ч. 1 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України не підлягає доказуванню.

Позивач зазначає, що ним було складено та направлено відповідачу наступні акти надання послуг: № 290703 від 29.07.2022; № 10801 від 01.08.2022; № 40801 від 04.08.2022; № 90801 від 09.08.2022; № 120802 від 12.08.2022; № 130801 від 13.08.2022; № 160802 від 16.08.2022; № 170801 від 17.08.2022; № 300801 від 30.08.2022, проте доказів їх надіслання не подано. При цьому відповідач у відзиві підтверджує про погодження та підписання актів наданих послуг за всіма оплаченими рахунками.

У відповідності до п. 5 додаткової угоди № 16 від 27.07.2022 сторони погодили, що здійснення оплати послуг підтверджує факт належного надання/прийняття послуг (виконання робіт) за даною угодою.

Таким чином, позивачем було надано, а відповідачем прийнято без зауважень надані на підставі додаткової угоди № 16 від 27.07.2022 експедиторські послуги.

Однак, під час виконання додаткової угоди № 16 від 27.07.2022 позивачем було понесені додаткові витрати, які відносяться до витрат понесених експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.

Пунктом 3 додаткової угоди № 16 передбачено, що Клієнт зобов`язаний дотримуватись термінів (початок та кінець) навантажувально-розвантажувальних операцій, що становить не більше 96 (дев`яносто шести) годин. В разі порушення термінів навантажувально-розвантажувальних операцій Клієнт має компенсувати усі додаткові витрати Експедитора пов`язані з даним порушенням.

Слід відзначити, що пунктом 3 додаткової угоди № 16 від 27.07.2022 встановлено обов`язок Клієнта компенсувати Експедитору додаткові витрати саме за порушення термінів навантажувально-розвантажувальних операцій, а не безпосередньо термінів завантаження вантажу (навантажувально-розвантажувальних робіт).

Позивачем розмежовані поняття навантажувально-розвантажувальні операції та навантажувально-розвантажувальні роботи та надано відповідні визначення у Правилах формування комерційних пропозицій на експлуатацію вантажів залізничним транспортом при міжнародному залізничному перевезенні, затверджені наказом ТОВ «ТЕП «Горизонт» № 03/03/21 від 03.03.2021, а саме

Навантажувально-розвантажувальні операції (вантажні операції) - це комплекс дій, що виконується за певним планом і спрямовані на вирішення завдань з подавання вагонів під навантаження/вивантаження, розміщення їх на вантажних фронтах, закріплення вагонів гальмовими башмаками, підготовки вагонів у комерційному та технічному відношенні, проведення безпосередньо навантажувально-розвантажувальних робіт, визначення якісних та кількісних показників вантажу, зважування вагонів, переміщення вагонів по вантажним фронтам, пломбування вагонів, забиранню вагонів з навантаження/вивантаження та здача вагонів залізниці до перевезення. У разі затримки вагонів на станції призначення з вини замовника, що унеможливлюють подачу їх на фронти навантаження/вивантаження (зайнятість фронтів іншим рухомим складом, несправність інфраструктури місць навантаження/вивантаження та з інших обставин, що залежать від замовника) час початку вантажних операцій обліковується з моменту прибуття вагону на станцію призначення.

Навантажувально-розвантажувальні роботи - це комплекс заходів, спрямованих на підняття різноманітних вантажів з метою їх завантаження чи розвантаження. Такі роботи застосовуються для навантаження (розвантаження) або вивантаження вантажів вручну або за допомогою спеціалізованої техніки (вантажопідіймальних кранів і машин, навантажувачів, автоелектрокарів).

Аналогічне визначення навантажувально-розвантажувальні роботи міститься в п. 3 Правил охорони праці під час вантажно-розвантажувальних робіт затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 21 від 19.01.2015.

Відповідно до вимог п. 4 Правил користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України № 113 від 25.02.1999, вантажні операції з вагонами обчислюються з моменту передачі вагонів вантажовласникові до моменту їх фактичного прийняття від вантажовласника.

Відповідно до вимог абз. 2 п. 6 Правил користування вагонами і контейнерами усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і підходах до них в очікування подавання під вантажні операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника.

Відповідно до вимог п. 5 розділу V Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ним послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 317 від 26.03.2009, за затримку на станції призначення чи на підходах до неї або на станції відправлення власних та орендованих вагонів з вини одержувача, відправника або власника (орендаря) вагонів залізниці сплачується плата в розмірі 50% ставок, зазначених у таблиці 1 п. 5 pозділу V Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ним послуги.

Таким чином, вагон, який знаходиться на станції навантаження/вивантаження (а в певних випадках на під`їзді до станції навантаження/вивантаження) вважається таким, що знаходиться на навантажувально-розвантажувальних операціях.

В силу зазначених положень, початком навантажувальних операцій є не момент безпосереднього завантажування вантажу у вагон, а дата прибуття вагону на станцію навантаження, а кінцем - дата відправки вагону зі станції навантаження, що узгоджується з позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 25.03.2019 та постанові від 03.02.2020 у справі № 904/2050/18, оскільки навантажувально-розвантажувальні операції це комплекс дій, а не безпосередньо завантажування вантажу.

Верховний Суд у постановах від 25.03.2019 та від 03.02.2020 у справі № 904/2050/18 дійшов висновку, що встановлювати обставини прострочення завантаження вагонів слід виходячи з дати прибуття кожного вагону на конкретну станцію та дати відправлення вагонів саме з цієї конкретної станції.

Таким чином, згідно вказаної правової позиції, датою початку навантаження є дата прибуття вагону на станцію завантаження, а датою закінчення навантаження - дата відправки вагону зі станції навантаження. Верховний Суд також зазначив, що така інформація може бути надана філією «ГІОЦ» AT «Укрзалізниця».

Однак, під час виконання навантажувально-розвантажувальних робіт Замовник не дотримався 96-ти годинного терміну, що підтверджується наступними документами: залізничними накладними; відповіддю AT «Укрзалізниця» № ЦМ-12/797 від 16.11.2022; відповіддю AT «Укрзалізниця» № 46/146 від 21.02.2023; відповіддю AT «Укрзалізниця» № 46/200 від 07.03.2023.

З відповідей Філії «Головного інформаційно-обчислювального центру» Акціонерного товариства «Укрзалізниця» № 46/146 від 21.02.2023 та № 46/200 від 07.03.2023 вбачається, що дійсно мало місце порушення ДП «Сантрейд» термінів (початок та кінець) навантажувально-розвантажувальних операцій. Для зручності, інформацію з відповідей позивачем узагальнено у «Таблиці-розрахунок додаткових витрат понесених експедитором».

З вказаних відповідей вбачається, що операції по завантаженню 82-х вагонів тривали від 5 до 19 днів, операції по розвантаженню від 11 до 72 днів, тоді як сторонами було погоджено термін навантажувально-розвантажувальних операцій не більше 96-ти годин, тобто не більше 4 днів.

Розшифрування абревіатур у відповіді філії «ГІОЦ» AT «Укрзалізниця» наведена нижче:

- ОТОТ - віднесення на відповідальність;

- ПРДР - приймання до перевезення (початок вантажного рейсу);

- ОТЦ - відчеплення з поїзда;

- СДЧ - здавання на іншу дорогу;

- ПРМ - приймання з іншої дороги;

- ОТПР - відправлення вагона у складі поїзда зі станції;

- БРОС - кидання поїзда на станції;

- ПРИБ - прибуття вагона у складі поїзда на станцію;

- ПГР2 - навантаження на коліях клієнтури;

- РАСФ - розформування складу вантажного поїзда/наявність локомотива у складі поїзда під час розформування.

Таким чином, у «Таблиці-розрахунок додаткових витрат понесених експедитором» датою початку навантажувальних операцій є прибуття вагона Експедитора на станцію навантаження відповідно до заявки Клієнта, тобто операція «ПРИБ», а кінцем - дата відправки вагону зі станції навантаження, операція «ПРДР».

В силу положень договору, вагони подавались на станцію завантаження за прямою вказівкою відповідача (його уповноваженого працівника), відповідно саме відповідач має відповідати за простій вагонів на станції навантаження в очікуванні своєї черги.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» встановлено, що клієнт зобов`язаний своєчасно надати експедитору повну, точну і достовірну інформацію щодо найменування, кількості, якості та інших характеристик вантажу, його властивостей, умов його перевезення, іншу інформацію, необхідну для виконання експедитором своїх обов`язків за договором транспортного експедирування, а також документи, що стосуються вантажу, які потрібні для здійснення митного, санітарного та інших видів державного контролю і нагляду, забезпечення безпечних умов перевезення вантажу.

Що стосується початку вивантажувальних операцій, то початком є дата здачі завантажених вагонів перевізником України перевізнику сусідньої держави, тобто операція «СДЧ», а датою закінчення вантажного рейсу є дата отримання порожніх вагонів перевізником України від перевізника сусідньої держави, тобто операція «ПРМ», виходячи з наступного:

При перетині кордону Експедитор передає рухомий склад з вантажем заявленим Клієнтом третім сторонам, що безпосередньо проводять вивантажувальні операції та з моменту передачі вантажу не впливає на терміни вивантаження.

За додатковою угодою № 16 від 27.07.2022 станція вивантаження (призначення) знаходяться одразу за прикордонним переходом, тобто операція «СДЧ» - здача вагонів на територію сусідньої держави являється останньою операцією, яка відповідає прибуттю на станцію призначення, оскільки попередньою є операція «ОТПР» - відправлення з прикордонної станції на території України. Враховуючи, що фізичні зупинки на лінії кордону не проводяться, наступна операція розцінюється, як прибуття на станцію призначення (вивантаження), відповідно дата повернення вагону на територію України операція «ПРМ» - прийняття з іншої дороги є датою закінчення вивантажувальних операцій.

Поставка вантажу проводилась на умовах DAP за Інкотермс 2020 (копії контрактів на поставку товару, який експедирував позивач додаються), де Клієнт сплачує доставку лише до вихідної прикордонної станції на території України - Ягодин. Далі, відповідальність по вивантаженню та своєчасному поверненню рухомого складу лежить на покупці (третій стороні Клієнта залученій до виконання умов договору).

Передавши вагон на прикордонній станції іноземному перевізнику Експедитор фактично втрачає можливість користуватись ним та розпоряджатися його переміщенням. Оскільки станцією розвантаження є наступна станція після перетину кордону України, всі подальші операції, які проводились без відома експедитора (переміщення на іншу станцію розвантаження, не погоджену сторонами, простій в очікуванні прибуття спецтехніки для розвантаження тощо), у розумінні договору є операціями по розвантаженню, оскільки Експедитор доставив вантаж у місце призначення (до кінцевої точки), і за подальші дії не відповідає. Закінченням операцій по розвантаженню є дата повернення вагонів у користування Експедитора, оскільки до моменту повернення вагонів, Експедитор не має можливості використовувати їх у інших господарських операціях, а відповідно отримувати дохід.

Оскільки основною метою підприємництва є отримання прибутку, а не збитків від господарських операцій, положення додаткової угоди містять пункт про компенсацію додаткових витрат пов`язаних з порушенням термінів навантажувально-розвантажувальних операцій.

Як зазначалося вище, початком навантаження було взято операцію «ПРИБ», кінцем «ПРДР», початком розвантаження - «СДЧ», а кінцем - «ПРМ». У випадку, якщо у відповіді наданій філією «Головного інформаційно-обчислювального центру» Акціонерного товариства «Укрзалізниця» була відсутня одна з вищезгаданих операцій, для проведення розрахунків початку навантаження/розвантаження було взято наступну по черговості операцію, а кінця навантаження/розвантаження - попередню, що, в свою чергу, жодним чином не збільшило обсяг компенсації, а навпаки зменшило розмір суми, яку Клієнт має сплатити Експедитору.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що інформація надана філією «Головного інформаційно-обчислювального центру» Акціонерного товариства «Укрзалізниця» є належним та допустимим доказом підтвердження простою вагонів, їх перебування на тій чи іншій залізничній станції, підтвердженням тривалості вантажного рейсу, тривалості вантажних операцій, зокрема під час розгляду справ № 904/2780/19 та № 905/352/18.

Отже позивачем належними та допустимими доказами доведено факт порушення відповідачем погоджених сторонами термінів навантажувально-розвантажувальних операцій.

Пунктом 3 додаткової угоди № 16 від 27.07.2022 сторони встановили для Клієнта обов`язок компенсувати Експедитору додаткові витрати пов`язані з порушенням термінів навантажувально-розвантажувальних операцій, а отже вартість користування рухомим складом в період порушення Клієнтом термінів навантажувально-розвантажувальних операцій не включено в ставку на перевезення 1 тони вантажу.

Пункт 3 додаткової угоди було передбачено для запобігання можливих комерційних ризиків Експедитора, пов`язаних з перевищенням тривалості експедиції вантажу понад заплановану. Тривалість експедиції є одним із основних критеріїв, який береться до уваги Експедитором при формуванні вартості експедиційних послуг, оскільки від тривалості експедиції напряму залежать витрати Експедитора на оренду рухомого складу.

При формуванні комерційної пропозиції та укладені договору з додатковою угодою позивач прораховував власний комерційний ризик, пов`язаний з можливим неналежним виконанням відповідачем договірних зобов`язань, зокрема у зв`язку з порушенням останнім термінів навантажувально-розвантажувальних операцій. Це пов`язане, зокрема, з тим, що в операціях з експедиції вантажу відповідача були задіяні не власні, а орендовані у третіх осіб вагони.

У зв`язку з тим, що в операціях використовувались не власні, а орендовані вагони, кожен день експедиції вантажу вартував позивачу коштів, тому, при формуванні вартості послуг експедиції, позивач виходив з «Правил формування комерційних пропозицій на експедицію вантажів залізничним транспортом при міжнародному залізничному перевезені», затверджених наказом директора ТОВ «ТЕП «Горизонт» № 03/03/21 від 03.03.2021 (далі - Правила).

Згідно з п. 1.2. Правил цими Правилами визначено обов`язковий для всіх підрозділів та працівників ТОВ «ТЕП «Горизонт» порядок підготовки комерційних пропозицій та формування вартості послуг на експедицію вантажу залізничним транспортом при міжнародному перевезені.

У відповідності до п. 3.1. Правил під час підготовки комерційної пропозиції на здійснення експедиції вантажу при міжнародному залізничному сполучені необхідно враховувати наступне:

3.1.1. Параграфами 2 та 3 статті 24 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951 року (далі - УМВС) встановлено, що строк доставки вантажу визначається, виходячи з наступних норм: для контейнерів - 1 доба на кожні розпочаті 150 км; для інших відправлень - 1 доба на кожні розпочаті 200 км. Строк доставки вантажу збільшується на 1 добу на операції, пов`язані з відправленням вантажу;

3.1.2. Параграфами 5, 7 статті 24 УМВС визначено, що перебіг строку доставки вантажу розпочинається з 0:00 годин дня, наступного за днем укладення договору перевезення, і закінчується в момент передачі отримувачу повідомлення про прибуття вантажу, при цьому неповна доба вважається повною;

3.1.3. Враховуючи можливі ризики на перетині кордонів між Україною та сусідніми державами зумовлені дією форс-мажорних та/або непереборних обставин, зокрема враховуючи дію карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COV1D-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину та/або інших форс-мажорних та/або непереборних обставин таких як: природні та техногенні катастрофи, стихійне лихо, війна, воєнні дії, оголошення воєнного та/або надзвичайного стану, масові заворушення, обмеження або припинення імпорту товарів, аварія, катастрофа, фізичні черги на кордоні, тощо, при підготовці комерційної пропозиції та розрахунку тривалості вантажного рейсу, слід збільшити встановлений параграфами 2 та 3 статті 24 УМВС строк доставки вантажу (вантажного рейсу) та встановити його на рівні наступних норм: для контейнерів - 1 доба на кожні розпочаті 100 км; для інших відправлень - 1 доба на кожні розпочаті 100 км; та додатково збільшити тривалість вантажного рейсу на 10 діб на операції, пов`язані з перетином кордону.

3.1.4. Тривалість навантажувальних операцій не може перевищувати 96-ти годин (4 доби) з дати прибуття вагону на станцію навантаження;

3.1.5. Тривалість розвантажувальних операцій не може перевищувати 96-ти годин (4 доби) з дати прибуття вагону на станцію розвантаження;

3.1.6. Тривалість підсилу порожнього вагону розраховується за стандартними правилами Параграфів 2 та 3 статті 24 УМВС та повинна включати в себе операції, пов`язані з відправленням вантажу (1 доба) і 1 добу врахування початку перебігу часу з 0:00 годин наступної доби, встановлену Параграфами 5 та 7 статті 24 УМВС, але не повинна перевищувати показники встановлені в п. 3.3. даних Правил.

Відповідно до п. 3.2. Правил максимальна тривалість послуг експедиції розраховується наступним чином: тривалість навантажувальних операцій (встановлено п. 3.1.4. Правил) + тривалість підсилу вагонів (розраховується за правилами п. 3.1.6. Правил) + тривалість вантажного рейсу (розраховується за правилами п. 3.1.1., 3.1.2, 3.1.3. Правил) + тривалість операції по розвантаженню (встановлено п. 3.1.5. Правил).

Згідно з п. 3.3. Правил при розрахунку вартості послуг експедиції вантажу, необхідно враховувати: добову вартість оренди вагонів, які будуть використанні в операціях з експедиції вантажу, або середньоринкову вартість оренди вагонів, на дату підготовки комерційної пропозиції, якщо використовуються власні вагони; максимально можливу тривалість експедиції; середню вантажомісткість вагонів задіяних в експедиції; вартість послуг AT «Укрзалізниці» або інших перевізників, які задіяні в операціях з перевезення вантажу; станційні збори та інші додаткові складові визначенні даними Правилами. Максимальна тривалість вантажного рейсу не повинна перевищувати показники указані у таблиці.

Відповідно до п. 6.1. Правил формування вартості послуг експедиції однієї тони вантажу слід здійснювати за наступною формулою:

Ет = (ЖДв + ЖДп + (Тмакс * О) + СЗ + Ох + Пс + Маржа) / М, де

Ет- вартість експедиції однієї тони вантажу з ПДВ;

ЖДв - залізничний тариф вантажного рейсу; ЖДп - залізничний тариф порожнього рейсу;

Тмакс - максимальна тривалість експедиції, яка розрахована за правилами п. 3.2. даних Правил;

О - вартість оренди вагонів, які будуть використовуватись при експедиції вантажу;

СЗ - станційні збори;

Ох - охорона вантажу;

Пс - послуги сертифікації та митно-брокерські;

М - приблизна загальна вантажомісткість усіх вагонів, які будуть використовуватись при експедиції вантажу.

Позивач звертає увагу суду, що ставка за транспортно-експедиційні послуги, вказана в п. 1.8. додаткової угоди № 16 від 27.07.2022 охоплює лише вартість користування рухомим складом протягом певної кількості днів, які розраховуються відповідно до п. 3.2. Правил (залежно від відстані рейсу), при цьому, операції по навантаженню не повинні перевищувати 96 годин, операції по розвантаженню не повинні перевищувати 96 годин, все що перевищує вказаний термін є додатковими витратами, які не охоплюються погодженою сторонами договору вартістю послуг експедиції.

Саме з метою компенсації понесених витрат у зв`язку з порушенням термінів навантажувально-розвантажувальних операцій пункт 3 додаткової угоди № 16 містить положення про те, що у разі порушення термінів навантажувально-розвантажувальних операцій Клієнт має компенсувати усі додаткові витрати Експедитора пов`язані з даним порушенням.

Додаткові витрати понесені експедитором в інтересах клієнта не є ні збитками, ні штрафними санкціями, а є звичайними договірними зобов`язаннями, які мають виконуватись. Оскільки договором встановлено обов`язок саме компенсувати понесені експедитором додаткові витрати, то такий обов`язок не можна кваліфікувати, як штрафну санкцію (оскільки компенсація не є покаранням за неналежне виконання, відсутня ознака каральної санкції) чи то збитки (оскільки обов`язок компенсувати додаткові витрати вникає з договору, а не з делікту). Дана позиція наведені у постанові Верховного Суду від 06.04.2021 у справі № 916/3748/19.

Підписавши додаткову угоду № 16 від 27.07.2022 до договору у вищезгаданій редакції, Клієнт заздалегідь погодив понесення Експедитором додаткових витрат у випадку, якщо Клієнтом буде перевищено 96-ти годинні терміни навантажувально-розвантажувальних операцій.

Позивачем були сформовані рахунки на оплату цих витрат, а саме № 160901 від 16.09.2022 на суму 1.534.970,86 грн, № 311003 від 31.10.2022 на суму 1.047.402,64 грн, № 301104 від 30.11.2022 на суму 3.987.788,80 грн, № 311202 від 31.12.2022 на суму 1.908.759,20 грн, складено відповідні акти наданих послуг № 160901 від 16.09.2022 на суму 1.534.970,86 грн, № 311003 від 31.10.2022 на суму 1.047.402,64 грн, № 301104 від 30.11.2022 на суму 3.987.788,80 грн, № 311202 від 31.12.2022 на суму 1.908.759,20 грн та направлені відповідачу для оплати та підписання, які відповідач залишив без задоволення та підписання.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання зобов`язання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Оскільки строк виконання грошового зобов`язання з оплати додаткових витрат не встановлено, позивач вправі вимагати його виконання в порядку ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України згідно якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 1.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» оскільки згаданою статтею 530 ЦК України не визначена форма пред`явлення вимоги кредитором, останній може здійснити своє право як шляхом надіслання платіжної вимоги-доручення, так і шляхом звернення до боржника з листом, телеграмою, надіслання йому рахунка (рахунка-фактури) тощо. При цьому якщо боржник (відповідач) заперечує одержання ним такої вимоги, кредитор (позивач) зобов`язаний подати господарському суду докази її надіслання боржникові. Останній, зі свого боку, не позбавлений права подати докази неодержання ним вимоги кредитора (наприклад, довідку підприємства зв`язку про ненадходження на адресу боржника відповідного рекомендованого поштового відправлення). Ухилення боржника від одержання на підприємстві зв`язку листа, що містив вимогу (відмова від його прийняття, нез`явлення на зазначене підприємство після одержання його повідомлення про надходження рекомендованого або цінного листа) не дає підстав вважати вимогу непред`явленою.

Днем пред`явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв`язку і підприємством зв`язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред`явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення.

Відповідачем не заперечується факт отримання зазначених рахунків та актів.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем внаслідок порушення відповідачем навантажувально-розвантажувальних термінів понесені додаткові витрати, а саме 1.534.970,86 грн витрат пов`язаних з понаднормовим навантаження 82-х вагонів та 6.881.101,04 грн витрат пов`язаних з понаднормовим вивантаженням 82-х вагонів.

Згідно з ч. 2 ст. 12 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» клієнт зобов`язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів того, що відповідачем виконано зобов`язання по сплаті понесених позивачем додаткових витрат пов`язаних з понаднормовим навантаженням/ вивантаженням 82-х вагонів не подано.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність передбачених чинним законодавством правових підстав для стягнення з відповідача 1.534.970,86 грн витрат пов`язаних з понаднормовим навантаженням 82-х вагонів, 6.881.101,04 грн витрат пов`язаних з понаднормовим вивантаженням 82-х вагонів.

Частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується що відповідач, в порушення умов договору, у визначений строк зобов`язання щодо оплати додаткових витрат позивача не здійснив, та є таким, що прострочив виконання зобов`язання.

Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно зі ст.ст. 546, 547 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафних санкцій надано сторонам частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України.

Так, розмір штрафних санкцій відповідно до частини 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 5.1 договору визначено, що у разі нездійснення платежу у встановлені договором терміни, замовник виплачує пеню у розмірі 0,2% від несплаченої суми за кожну добу затримки платежу, але не більше 10% несплаченої суми.

В зв`язку з тим, що взяті на себе зобов`язання з оплати додаткових витрат позивача відповідач не виконав, він повинен сплатити позивачу пеню, розмір якої за розрахунками суду, що знаходиться в матеріалах справи становить 841.607,18 грн.

Вимоги позивача в частині стягнення пені в сумі 841.607,18 грн обґрунтовані і підлягають задоволенню та в іншій частині в пені в позові слід відмовити, оскільки позивачем невірно визначено періоди прострочення по сплаті за рахунками № 311003 від 31.10.2022 та № 301104 від 30.11.2022.

В зв`язку з тим, що відповідач припустився прострочення по сплаті додаткових витрат позивача, останній на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача на свою користь 526.326,29 грн інфляційних втрат та 366.146,90 грн 3% річних.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Умовами договору інший розмір процентів не визначений.

Суд перевіривши здійснений позивачем розрахунок приходить до висновку про обґрунтованість нарахування 172.755,15 грн 3% річних, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Позивач у позовній заяві просить суд зазначити в рішенні про обов`язок органу (особи), що здійснюватиме примусове виконання рішення здійснювати нарахування 3% річних на суму простроченого боргу в розмірі 27.266.874,24 грн з 26.09.2023 до моменту виконання рішення у повному обсязі.

Суд не погоджується із розміром простроченого боргу, на який мають бути нараховані 3% річних з 26.09.2023, оскільки сума 27.266.874,24 грн включає в себе 11.054.301,34 грн збитків та 7.796.501,00 грн упущеної вигоди, які за своєю правовою природою не є грошовим зобов`язанням та можуть набути такого статусу лише після прийняття судом рішення про стягнення цих коштів, а право у позивача на нарахування інфляційних втрат та 3% річних на ці суми грошових зобов`язань виникає після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч. 10 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України три проценти річних сплачуються за весь час прострочення.

Отже, 3% річних можуть бути нараховані лише за кожен повний день прострочення платежу, а день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися нарахування.

З огляду на викладене, вимога позивача про роз`яснення органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду правила розрахунку 3% річних на суму простроченого боргу в розмірі 8.416.071,90 грн (додаткових витрат) з 26.09.2023 до моменту виконання рішення у повному обсязі є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (пп. 3.2 п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»).

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» у наступному місяці.

Якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Даний висновок викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 № 910/13071/19.

Суд перевіривши здійснений позивачем розрахунок приходить до висновку про обґрунтованість нарахування 223.604,53 грн інфляційних втрат, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

В іншій частині нарахування інфляційних втрат та 3% річних в позові слід відмовити, оскільки позивачем невірно визначено періоди прострочення по сплаті за рахунками № 311003 від 31.10.2022 та № 301104 від 30.11.2022.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 623 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Згідно зі статтею 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Визначення поняття збитків наводиться також у частині другій статті 224 Господарського кодексу України, відповідно до якої під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

Відповідальність за порушення господарського зобов`язання у вигляді стягнення збитків настає за умов встановлення вини порушника (сторони договору). Відшкодування збитків є однією з форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 Цивільного кодексу України, оскільки частиною 1 цієї статті визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Стаття 225 Господарського кодексу України конкретизує, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Отже, збитки це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і яке виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.

Реальні збитки це втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вказаних елементів, що утворюють склад правопорушення, не дає підстави кваліфікувати поведінку боржника як правопорушення та, відповідно, не може бути підставою застосування відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

Таким чином, позивач повинен довести факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками. При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов`язань для підприємства. Тоді як відповідачу потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.

Відшкодуванню підлягають збитки, що стали безпосереднім, і що особливо важливо, невідворотним наслідком порушення боржником зобов`язання чи завдання шкоди. Такі збитки є прямими. Збитки, настання яких можливо було уникнути, які не мають прямого причинно-наслідкового зв`язку є опосередкованими та не підлягають відшкодуванню.

Позивач зазначає, що між ним та польським перевізником не існувало жодних договірних відносин, тому він не міг напряму вплинути на прийняття вагонів польським перевізником. Такі договірні відносини існували між АТ «ПКП Карго» та польським експедитором - ПКП Карго Коннект Сп. з о.о.

Відповідно до ст. 4 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998, перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення.

Оскільки перевезення вантажу здійснювалось у міжнародному сполученні, до даних правовідносин застосовуються положення Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951 (далі - УМВС).

УМВС являє собою міжнародну угоду про пряме вантажне сполучення між станціями, які відкриті для вантажних операцій у внутрішньому залізничному сполученні країн, яка розроблена і діє в рамках організації співпраці залізниць (ОСЖД), членом якої є і Україна. УМВС є чинною для України з 05.06.1992. Таким чином, міжнародні перевезення вантажу здійснюються відповідно до правил міжнародних договорів, які відповідно ст. 9 Конституції України та ст. 10 Цивільного кодексу України, є частиною національного законодавства України та підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до параграфу § 1 статті 3 УМВС ця Угода встановлює єдині правові норми договору перевезення вантажу в прямому міжнародному залізничному сполученні і в прямому міжнародному залізнично-поромному сполученні.

За умовами параграфів 2, 3 статті 24 УМВС встановлено, що строк доставки вантажу визначається, виходячи з наступних норм: для контейнерів - 1 доба на кожні розпочаті 150 км; для інших відправлень - 1 доба на кожні розпочаті 200 км. Строк доставки вантажу збільшується на 1 добу на операції, пов`язані з відправленням вантажу.

Параграфами 5, 7 статті 24 УМВС визначено, що перебіг строку доставки вантажу розпочинається з 0:00 годин дня, наступного за днем укладення договору перевезення, і закінчується в момент передачі отримувачу повідомлення про прибуття вантажу, при цьому неповна доба вважається повною. Строк доставки вважається дотриманим, якщо вантаж прибув на станцію призначення до спливу строку доставки і перевізник повідомив отримувача про прибуття вантажу і можливості передачі вантажу в розпорядження отримувача. Порядок повідомлення отримувача визначається національним законодавством, що діє в місці видачі вантажу.

Відповідно до Тарифного керівництва № 1, що підтверджується ЖД накладними, які складенні на згадані 82 вагони, тарифна відстань від станції Куліндорово (400907) до станції Ягодин експ. ПКП (351503) складає 958 кілометрів (графа 38 накладних).

Враховуючи приписи параграфів 2, 3, 5, 7 статті 24 УМВС термін доставки розраховується за формулою: 958 км / 200 км + 1 день на операції відправлення, + 1 день враховуючи початок перебігу часу з 0:00 годин наступної доби = 6,79 діб. Неповна доба вважається повного, тобто термін доставки відповідно до вимог УМВС складає - 7 діб.

З метою диверсифікації ризиків, розуміючи наявну чергу на перетин кордону по станції Ягодин експ. ПКП (351503) у прорахунок вартості перевезення ТОВ «ТЕП «Горизонт» закладено 30 діб на перевезення вантажу зі станції Куліндорово (400907) до станції Ягодин експ. ПКП (351503), з яких 4 дні на навантаження, 4 дні на вивантаження, 2 дні на підсил порожнього вагону та 20 діб на вантажний рейс, тобто тривалість вантажного рейсу, яка закладена ТОВ «ТЕП «Горизонт», майже у тричі більша встановленого граничного терміну.

Тридцятиденний строк на перевезення вказаного вантажу було закладено виходячи з «Правил формування комерційних пропозицій на експедицію вантажів залізничним транспортом при міжнародному залізничному перевезені», затверджених наказом директора ТОВ «ТЕП «Горизонт» № 03/03/21 від 03.03.2021, про які згадувалося раніше.

Згідно з п. 3.3. Правил максимальна тривалість вантажного рейсу відстань якого від 900 до 1000 кілометрів для вагонних відправок не повинна перевищувати 20 днів.

Таким чином, враховуючи всі можливі ризики та можливі затримки на перетині кордону позивач розраховував здійснити перевезення вантажу протягом не більш ніж 30 календарних днів.

Однак, у зв`язку з бездіяльністю ДП «Сантрейд», яка полягала у зволіканні приймання вагонів польським перевізником AT «ПКП Карго», який був залучений ДП «Сантрейд» та заявлений, як безальтернативний перевізник по території Польщі та не вжитті ДП «Сантрейд» заходів щодо пришвидшення приймання і розвантаження вагонів 82 вагони у серпні-жовтні 2022 року курсували від станції до станції від 27 до 71 дня чекаючи коли буде дано дозвіл на прибуття до станції розвантаження, а потім ще від 11 до 72-х днів стояли під розвантаженням. У результаті таких дій з боку відповідача, вантажний рейс тривав від 27 до 71 одного дня, замість запланованих 20 днів, а 82 вагони були задіяні у операціях з експедиції вантажу відповідача від 80 до 149 днів, замість 30 запланованих.

Оскільки всі 82 вагони були орендовані у третіх осіб, з вини Замовника Експедитор поніс збитки пов`язані зі сплатою орендних платежів власникам вагонів за час коли він ними фактично не користувався (період коли вагони знаходились на станції Ягодин та суміжних станціях в очікуванні польського перевізника, та коли Замовником було порушено строки навантажувально-розвантажувальних робіт).

Позивач звертає увагу суду, що ставка за транспортно-експедиційні послуги, вказана в п. 1.8. додаткової угоди № 16 від 27.07.2022 до договору охоплює лише вартість користування рухомим складом протягом 30 календарних днів, з яких операції по навантаженню не повинні перевищувати 96-ти годин, операції по розвантаженню не повинні перевищувати 96-ти годин, все що перевищує вказаний термін є додатковими витратами, які не охоплюються погодженою сторонами договору вартістю послуг.

Погоджуючись на виконання Заявки-транспортної інструкції № 06.07-10 від 06.07.2022, ТОВ «ТЕП «Горизонт», враховуючи всі можливі ризики, розраховувало виконати договірні зобов`язання протягом не більше ніж 30-ти календарних днів, однак, у зв`язку із бездіяльністю ДП «Сантрейд», яка полягала у зволіканні приймання вагонів та порушенні строків навантажувально-розвантажувальних робіт тривалість експедиції тривала від 80 до 149 днів.

Слід зазначити, що позивач був позбавлений можливості повернути вагони у власне користування, оскільки вони були завантажені вантажем ДП «Сантрейд».

Таким чином, перевищення термінів навантажувально-розвантажувальних операцій, та простій вагонів на станції Ягодин, Дорохуск та суміжних станціях з вини Клієнта тягнуть за собою виникнення у Експедитора збитків, зокрема у вигляді сплаченої вартості орендних платежів власникам вагонів за користування вагонами в період, який не охоплює запланований 30-ти денний строк перевезення вантажу.

Параграфами 1-3 статті 28 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення передбачено, якщо виникає перешкода до перевезення вантажу з причин, що не залежить від перевізника, то він вирішує, чи запитати вказівку відправника або провести перевезення вантажу до станції призначення із зміною початкового шляху прямування.

§ 2. Якщо перевізник з не залежних від нього причин не може провести перевезення вантажу зі зміною початкового шляху слідування, продовжити перевезення або видати вантаж одержувачу, він негайно запитує вказівки відправника.

§ 3. Якщо протягом восьми діб після надсилання запиту відправнику, а щодо вантажів, що швидко псуються - протягом трьох діб, тварин - протягом двох діб не надходять вказівки або надходять нездійсненні вказівки відправника про дії з вантажем, то перевізник має право розпорядитися вантажем.

З матеріалів справи вбачається, що у листі позивача № 483 від 26.09.2022, який 30.09.2022 було надіслано відповідачу та отримано останнім 06.10.2022 зазначено, що « 82 вагони-зерновози, що відправлені згідно Вашої заявки № 06.07-10 від 06.07.2022 знаходяться у кинутому стані на шляху прямування близько двох місяців за не прийому заявленим Вами перевізником Республіки Польща АО «ПКП Карго» (2151), а частина рухомого складу, що зуміла здійснити перетин кордону, вже більше місяця знаходиться під вивантажувальними операціями без розуміння дедлайну їх вивантаження та повернення на територію України.

Враховуючи викладене позивач просив вжити невідкладних заходів щодо пришвидшення прийняття відвантаженого вантажу та його розвантаження на території республіки Польща заявленим одержувачем Bunge Polska Sp. Z o.o. ul. та перевізником АТ «ПКП Карго», додатково інформував що у зв`язку з постійним зростанням попиту на руховий склад орендодавці щомісячно підвищують добову вартість оренди вагонів, що може негативно вплинути на вартість простою вагонів під вантажними операціями.

У листі позивача № 489 від 30.09.2022, який 30.09.2022 було надіслано відповідачу та отримано останнім 06.10.2022 зазначено: « 29.09.2022 о 14:00 перевізником AT «Укрзалізниця» було проведено оперативну нараду щодо збільшення пропускної спроможності на прикордонних переходах України та Польщі за участі перевізників та одержувачів Республіки Польща та Відправників України.

На даній нараді нашим підприємством підняте питання щодо можливості прийому вище вказаних 82 вагонів-зерновозів з вантажем Шрот кормовий (542224) на що отримано відповіді від заявленого Вами польського перевізника АО «ПКП Карго» (2151) та представника заявленого Вами місця вивантаження (терміналу) КПК Карго Коннект Сп. З.о.о., що одержувачем Bunge Polska Sp. Z о.о. (0112) не погоджено прийняття вантажів під номенклатурою Жмихи, до якої відноситься Шрот кормовий (542224) у зв`язку з активним прийняттям зерна кукурудзи.

Таким чином, розуміння дедлайну можливості прийняття даних вагонів під вивантаження наразі відсутнє. Нормативний термін доставки даних вагонів, на сьогоднішній день, перевищено від 24 до 56 календарних днів. Враховуючи добову вартість оренди вагонів у вересні щоденний збиток нашого підприємства при простої вагонів дорівнює 328.000,00 грн на добу та у жовтні може складати 410.000,00 грн».

Крім того, у листі № 489 від 30.09.2022 позивач просив негайно вжити невідкладних заходів щодо вирішення порушеного вище питання. Як варіант вирішення даного питання пропонував розглянути наступні пропозиції:

1. Здійснити переадресування даних вагонів по території України з компенсацією додатково понесених витрат.

2. Провести відповідну роботу з одержувачем Bunge Polska Sp. z о. о. ні. (0112) щодо можливості оперативного прийняття та вивантаження даного рухомого складу з наданням нашому підприємству гарантійного листа, що підтвердить подальшу компенсацію простою наданого нами рухомого складу.

3. У разі відсутності ефективних дій з Вашої сторони в продовж п`яти календарних днів, наше підприємство буде змушене здійснити переадресацію даних вагонів без Вашої згоди з вивантаженням вантажу на відповідному зберіганні на партнерських зернових складах з метою уникнення масштабних збитків від простою вагонів, що з жовтня можуть складати близько 12 млн. гривень з подальшим перевиставленням витрат на Ваше підприємство».

У відповідь на листи позивача № 483 від 26.09.2022 та № 489 від 30.09.2022 відповідач листом № 101020222-1 від 10.10.2022 повідомив, що намагається вжити заходів щодо пришвидшення прийняття відвантаженого вантажу у місці його призначення; на пропозицію вирішення питання відповідач зазначив: «щодо переадресації вагонів без згоди ДП «Сантрейд» та вивантаження ТОВ «ТЕП «Горизонт» вантажу на зберігання на партнерських зернових складах, з перевиставленням витрат, пов`язаних із користуванням рухомим складом та зберіганням вантажу на складі: згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» від 01.07.2004 № 1955-IV, експедитор зобов`язаний надавати транспортно-експедиторські послуги згідно з договором транспортного експедирування і вказівками клієнта, погодженими з експедитором у встановленому договором порядку. Відповідно до пункту 1.1. договору на Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов`язання здійснювати транспортно-експедиційне обслуговування перевезення вантажів, що належать Замовнику по залізницях, надалі «Вантаж», відповідно до умов цього договору, здійснювати відправлення і поставку такого Вантажу за реквізитами і у строки, визначені Замовником, суворо дотримуючись при цьому правил техніки безпеки при навантажені, вивантажені Вантажів і маневрової роботи з вагонами на елеваторах згідно рознарядок Замовника та діючого законодавства. Підпунктом 2.1.5 договору передбачено, що Виконавець зобов`язаний здійснювати переадресування вагонів з Вантажем Замовника, за письмовим клопотанням Замовника. При цьому оплата послуг Виконавця проводиться на підставі окремої додаткової угоди.

У зв`язку з викладеним, ДП «Сантрейд» звертається до ТОВ «ТЕП «Горизонт» з проханням дотримуватись маршруту прямування вантажу відповідно до додаткової угоди № 16 від 27.07.2022 до договору та не вчиняти дії, що суперечать письмовим вказівкам Підприємства або можуть завдати шкоди інтересам ДП «Сантрейд» як клієнта по договору на транспортно-експедиційне обслуговування № 04102021 від 04.10.2021.»

Відповідно до п. 5.7. договору Замовник не несе відповідальність за простої власних або орендованих вагонів Виконавця на станціях навантаження і вивантаження, в випадках, коли такі простої виникають з причин незалежних від Замовника. Вищевказаний лист підтверджує, що простій вагонів відбувся з причин, які напряму залежали від дій/бездіяльності Замовника, який віддаючи вказівку не переміщувати вагони на іншу станцію та/або не розвантажувати їх на партнерських зернових складах усвідомлював, що виконання такої вказівки призведе до понесення Експедитором додаткових витрат (збитків). Надання такої вказівки є рівноцінною схваленню Клієнтом понесений Експедитором додаткових витрат в інтересах Клієнта.

Таким чином, Експедитором вжито всіх належних заходів з метою якнайшвидшого повернення вагонів у своє користування, однак з вини ДП «Сантрейд» ТОВ «ТЕП «Горизонт» протягом вересня-грудня 2022 року не могло користуватися орендованими вагонами, у результаті чого понесло додаткові витрати (збитки) у вигляді орендних платежів.

На оперативній нараді AT «Укрзалізниця», яка відбулася 13.10.2022 заявлений ДП «Сантрейд» перевізник - АТ «ПКП Карго» та експедитор - ПКП Карго Коннект Сп. з о.о. повідомили, що не мають змоги вивантажити номенклатуру «Жмихи», оскільки не мають договору із заявленим ДП «Сантрейд» одержувачем - Bunge Polska Sp. Z о.о.

Крім того, факт неприймання вагонів AT «ПКП Карго» підтверджується відповіддю AT «Укрзалізниця» № ЦМ-12/797 від 16.11.2022, в якій зазначено, що «протягом серпня-вересня поточного року, іноперевізник не дотримувався узгодженого плану прийому поїздів, тому на мережі AT «Укрзалізниця» виникло значне накопичення вагонів на адресу ПКП Карго.

Затримка доставки вантажів, відправником яких виступало ТОВ «ТЕП Горизонт», сталася не з вини AT «Укрзалізниця», а через неприйом польським перевізником ПКП Карго поїздів з узгодженою добовою нормою передачі, що призвело до численного накопичення вагонів.

Доказом негативної поїзної роботи зазначеного іноперевізника є оголошення АТ «Укрзалізниця» конвенційного обмеження від 30.08.2022 № ЦД/296 на перевезення всіх вантажів на адресу ПКП Карго через прикордонну станцію Ягодин.

Всі зазначені в листі вагони з вантажем «шрот кормовий» були передані перевізнику ПКП Карго по станції Ягодин у період з 22.09.2022 по 25.10.2022. Довідка про здачу вагонів додається.»

Затримку вагонів підтвердив і сам польський перевізник AT «ПКП Карго» у електронному листі від 24.10.2022, який направлявся ТОВ «ТЕП «Горизонт». В даному листі, зокрема зазначено: «Через відсутність можливостей зберігання та транспортні обмеження в Дорохуську компанія «Bunge Polska» (філія групи «Bunge») відправила вагони на розвантаження до «ETC Terminal».».

Вказаний лист не тільки підтверджує затримку вагонів, а й підтверджує факт переправлення вагонів позивача, без його на те дозволу, зі станції Дорохуск на станцію Холм.

Статті 10 та 12 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» регламентують, що відшкодуванню експедитору підлягають виключно витрати, які: 1) були погоджені клієнтом; 2) були здійсненні в інтересах клієнта; 3) мають документальне підтвердження; 4) понесені під час виконання договору.

Оскільки позивач попереджав відповідача, що затримка у прийнятті і вивантажені вагонів понесе за собою додаткові витрати для Експедитора (листи № 483 від 26.09.2022, № 489 від 30.09.2022), на що відповідач відповів позивачу (лист № 10102022-1 від 10.10.2022), що Експедитор повинен не відступати від попередніх вказівок Клієнта, чим фактично погодив понесення додаткових витрат здійснених експедитором в інтересах клієнта під час виконання договору. Саме в інтересах і з вини ДП «Сантейд» ТОВ «ТЕП «Горизонт» було змушене понести додаткові витрати, які полягають у сплаті орендних платежів за оренду вагонів за час, коли позивач не міг ними користуватися з вини відповідача.

У результаті викладеного позивачем понесено збитки пов`язані з простоєм вагонів на території України (на станції Ягодин та суміжних станціях) з вини Клієнта у розмірі 11.035.821,34 грн. Понесення збитків підтверджується наявними у справі документами.

За умовами п. 1.1 договору Виконавець прийняв на себе зобов`язання здійснювати відправлення і поставку вантажу Замовника за реквізитами і у строки, визначені Замовником.

У статті 12 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» встановлено, що обов`язок своєчасно надати експедитору повну, точну і достовірну інформацію, необхідну для виконання експедитором своїх обов`язків за договором транспортного експедирування, покладається саме на клієнта.

З огляду на зазначене, ДП «Сантрейд» повинно було погоджувати поставку кожного вагону з компанією Bunge Polska Sр z o.o., яка безпосередньо контактувала з перевізником АТ «ПКП Карго» та експедитором ПКП Карго Коннект Сп. з о.о., а потім передавати інформацію та замовляти вагони до перевезення у ТОВ «ТЕП «Горизонт».

Оскільки саме ДП «Сантрейд» контактувало з отримувачем вантажу - Компанією Bunge Polska Sр z o.o. та повинно було замовляти вагони до відправки лише з вказівки Компанії Bunge Polska Sр z o.o. переконавшись у можливості прийняття вантажу на станції призначення, то саме ДП «Сантрейд», яке не виконавши такі вказівки та не переконавшись у можливості прийняття вантажу вантажоодержувачем, здійснювало відправлення, що призвело до перевантаження станції призначення, повинне нести відповідальність за простій вагонів, оскільки, ця відповідальність покладена саме на ДП «Сантрейд», а не на вантажоодержувача чи експедитора.

Як уже було зазначено вище, ТОВ «ТЕП «Горизонт» повідомляло ДП «Сантрейд» про неприйняття вагонів вантажоодержувачем та необхідність вжиття заходів щодо звільнення вагонів від вантажу для уникнення понесення Експедитором додаткових витрат, на що відповідач повідомив, що Експедитор повинен виконувати вказівки Клієнта та не відступати від них. Фактично, була вказівка нічого не робити, чекати поки польський перевізник забере вагони.

Таким чином, додаткові витрати та збитки, пов`язані із затримкою вагонів на прикордонно-передавальних станціях внаслідок їх тривалого неприйняття польською стороною контрактів, понесені з вини ДП «Сантрейд», яке замовляло вагони під навантаження без попереднього погодження з вантажоодержувачем, що призвело до перевантаження станції навантаження та розвантаження, не вживало заходи щодо пришвидшення приймання і розвантаження вагонів, повинне нести ДП «Сантрейд» та компенсувати такі витрати (збитки) ТОВ «ТЕП «Горизонт».

Слід зазначити, що Верховний Суд у постанові від 20.09.2019 по справі № 910/7230/18 та постанові від 16.10.2019 по справі № 910/7238/18 дійшов висновку про необхідність стягнення з вантажовідправника на користь експедитора витрат, понесених останнім у зв`язку із затримкою вагонів на прикордонно-передавальних станціях з вини вантажовідправника, а саме через невжиття дій з розпорядження власним вантажем.

Суд погоджується з твердженнями позивача, що сума в розмірі 11.035.821,34 грн сплачених витрат пов`язаних з простоєм вагонів на території України (на станції Яготин та суміжних станціях) є збитками позивача, які мали місце внаслідок неналежного виконання зобов`язань відповідачем за договором.

Отже, позивачем доведено причинно-наслідковий зв`язок між протиправними діями відповідача та понесеними позивачем збитками саме внаслідок неналежного виконання відповідачем договірного зобов`язання.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення 11.035.821,34 грн збитків пов`язаних з простоєм вагонів на території України (на станції Яготин та суміжних станціях) є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Суд зазначає, що збитки як правова категорія включають в себе й упущену (втрачену) вигоду, яка відрізняється від реальних збитків тим, що реальні збитки характеризують зменшення наявного майна потерпілого (проведені витрати, знищення і пошкодження майна тощо), а у разі упущеної вигоди наявне майно не збільшується, хоча і могло збільшитися, якби не правопорушення. Тобто упущена вигода відображає різницю між реально можливим у майбутньому потенційно отриманим майном та вже наявним майном.

Відшкодування збитків є однією з форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною в силу правил статті 22 Цивільного кодексу України, адже частиною першою цієї статті визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Оскільки відшкодування збитків є однією з форм цивільно-правової відповідальності, застосування цієї відповідальності можливе лише за наявності складу правопорушення.

Окрім того, при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання (частина 4 статті 623 Цивільного кодексу України).

Частиною 2 статті 623 Цивільного кодексу України визначено, що розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

За змістом пункту 2 частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України, частини 2 статті 224 Господарського кодексу України, частини 1 статті 225 Господарського кодексу України до складу збитків у вигляді упущеної вигоди входять: 1) неотриманні стороною доходи, які вона могла б реально отримати за звичайних обставин якби її право не було порушено; 2) доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною; 3) неодержаний прибуток, на який сторона, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною.

Отже згідно наведених норм упущеною вигодою є неодержаний (не отриманий) дохід, який кредитор міг реально одержати за звичайних обставин, якби його право не було порушено, а боржник додержувався правил здійснення господарської діяльності.

Неодержаний дохід (упущена вигода) - це розрахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на доказах, які підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання певних грошових сум, якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання.

Тому звернення з вимогою про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди покладає на кредитора (позивача) обов`язок також довести, окрім наведеного, реальну можливість отримання визначених ним доходів, тобто, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила можливості їх отримання.

Отже, позивач (кредитор) має довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача (боржника) стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток (подібні за змістом висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 750/8676/15-ц, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.06.2020 у справі № 910/12204/17, від 16.06.2021 у справі № 910/14341/18).

Тобто, вимоги про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди мають бути належним чином обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами про реальну можливість отримання позивачем відповідних доходів, але не отриманих через винні дії відповідача (аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 127/16524/16-ц).

Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є достатньою підставою для його стягнення, оскільки у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки у розмірі доходів, які б могли бути реально отримані за звичайних обставин (мають реальний, передбачуваний та очікуваний характер).

Окрім того, позивач (кредитор) повинен довести: факти вжиття ним певних заходів щодо одержання таких доходів. Тобто, доказуючи наявність упущеної вигоди, кредитор має довести факти вжиття певних заходів щодо одержання таких доходів. Якщо неодержання кредитором очікуваних доходів є наслідком недбалої поведінки самого кредитора, така упущена вигода не підлягає відшкодуванню (подібні висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.12.2019 у справі № 908/2486/18, від 15.10.2020 у справі № 922/3669/19, від 16.06.2021 у справі № 910/14341/18).

Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є достатньою підставою для його стягнення, оскільки у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки у розмірі доходів, які б могли бути реально отримані за звичайних обставин (мають реальний, передбачуваний та очікуваний характер).

Період серпень-грудень є періодом збору урожаю соняшнику та вересень-листопад кукурудзи, саме в цей час найбільший попит на вагони типу «хопер-зерновоз», оскільки саме в цих вагонах перевозиться зерно з елеваторів у морські порти для подальшого експорту. Відповідно саме у цей період року росте попит на вагони-зерновози, в свою чергу, ріст попиту викликає ріст цін на послуги перевезення та експедиції.

Більше того, 22.07.2022 у Стамбулі уклали Чорноморську зернову ініціативу за участю ООН, України, Туреччини та рф, яка передбачає вивезення зерна з трьох українських портів - Чорноморська, Одеси та Південного на 120 днів, її продовжували кілька разів.

«Зернова угода», укладена Україною, російською федерацією, Туреччиною та ООН у Стамбулі 22 липня, дозволила торговельним та вантажним суднам безперешкодно виходити з українських портів і доставляти аграрну продукцію в різні куточки світу. За 29 днів з початку дії домовленостей з України було вивезено понад 1,3 мільйона тонн продовольства. Таку інформацію повідомив речник Одеської військової адміністрації Сергій Братчук (джерело - https://www.ukrinform.ua/rubric-ato/3561950-zernovii-koridor-persi-pidsumki-vidnovlenna-agroeksportu-z-ukraini.html).

Від початку роботи «зернового коридору», з 1 серпня 2022 року по 16 липня 2023 року, Україна експортувала 32,9 млн т аграрної продукції (джерело https://www.ukrinform.ua/rubric-other_news/3737388-ukraina-eksportuvala-zernovim- koridorom-majze-33-milioni-tonn-agroprodukcii-ukab.html).

Отже у випадку, якщо б 82 вагони не були заблоковані вантажем відповідача, то вони б використовувалися позивачем у інших господарських операціях, зокрема перевезення зерна з елеваторів до морських портів, що щоденно приносило б позивачу прибуток.

Таким чином, у позивача була реальна можливість отримати дохід від використання 82 вагонів в інших експедиційних операціях, однак неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила можливості їх отримання.

На підтвердження розміру заподіяних збитків, зокрема упущеної вигоди, позивачем надано Висновок суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_1 від 28.07.2023 про розмір упущеної вигоди від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності ТОВ «ТЕП «Горизонт», внаслідок вимушеного простою 82 од. вагонів-хоперів для перевезення зерна за період серпень-грудень 2022 року, відповідно до якого розмір упущеної вигоди позивача складає 7.796.501,00 грн.

Суд погоджується з твердженням позивача, що саме через невиконання ДП «Сантрейд» положень статті 12 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» в частині зобов`язання своєчасно надати експедитору повну, точну і достовірну інформацію, необхідну для виконання експедитором своїх обов`язків за договором транспортного експедирування (Експедитора не було повідомлено про неможливість прийняття вантажу вантажоодержувачем) та невжиття ДП «Сантрейд» дій з розпорядження власним вантажем, затриманим на прикордонно-передавальних станціях, ТОВ «ТЕП «Горизонт» понесло збитки у вигляді упущеної вигоди, яка полягає у неотриманні прибутку від операцій по експедиції вантажу з використанням вищезгаданих 82-х вагонів.

Суд приходить до висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами обставин наявності реальної можливості отримання ним доходу у розмірі 7.796.501,00 грн, що не були отримані ним виключно через дії відповідача, тому вимога про стягнення 7.796.501,00 грн упущеної вигоди є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями «Сантрейд» (01054, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 19-21А; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно-експедиційне підприємство «Горизонт» (49083, м. Дніпро, вул. Собінова, 1; ) 8.416.071 (вісім мільйонів чотириста шістнадцять тисяч сімдесят одну) грн 90 коп. додаткових витрат пов`язаних з понаднормовим навантаженням/розвантаженням вагонів, 11.054.301 (одинадцять мільйонів п`ятдесят чотири тисячі триста одну) грн 34 коп. збитків пов`язаних з простоєм вагонів, 7.796.501 (сім мільйонів сімсот дев`яносто шість тисяч п`ятсот одну) грн 00 коп. упущеної вигоди, 841.607 (вісімсот сорок одну тисячу шістсот сім) грн 18 коп. пені, 223.604 (двісті двадцять три тисячі шістсот чотири) грн 53 коп. інфляційних втрат, 172.755 (сто сімдесят дві тисячі сімсот п`ятдесят п`ять) грн 15 коп. 3% річних, 427.572 (чотириста двадцять сім тисяч п`ятсот сімдесят дві) грн 61 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення нарахувати 3% річних за формулою: сума 3% річних = С х 3 х Д : 365 : 100 (С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення):

- на суму боргу 8.416.071,90 грн (додаткових витрат) за період з 26.09.2023 до моменту виконання рішення суду відповідачем.

4. Роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у випадку часткової сплати Дочірнім підприємством з іноземними інвестиціями «Сантрейд» суми боргу (додаткових витрат), нарахування 3% річних повинно здійснюватися на залишок заборгованості.

5. В іншій частині в позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 24.05.2024.

Суддя В.В.Сівакова