ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2024 року Справа № 924/76/24

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Тимошенко О.М., суддя Юрчук М.І. , суддя Крейбух О.Г.

секретар судового засідання Шилан О.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Виродов А.Ю. (адвокат)

від відповідача: Омельченко А.В. (адвокат)

розглянувши апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Капабланка" на ухвали Господарського суду Хмельницької області від 19.03.2024 та від 27.03.2024 (суддя Грамчук І.В.) у справі № 924/76/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Енерджі"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Капабланка"

про стягнення 30 549 692,55 грн заборгованості

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Господарського суду Хмельницької області перебувала позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Енерджі" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Капабланка" з вимогою про стягнення 30 549 692,55 грн заборгованості договором поставки нафтопродуктів № ЮЕ-0042.

Позивачем було подано до місцевого господарського суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно в межах ціни позову в сумі 30 549 692,55 грн та на грошові кошти ТОВ "Капабланка", як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках в фінансових установах та/або банках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову та належать відповідачу в межах ціни позову в сумі 30 549 692,55 грн.

Заявник посилався на порушенням умов договору поставки нафтопродуктів № ЮЕ-0042 в частині здійснення своєчасної та повної оплати вартості поставленого товару на суму 36 849 692,55 грн. Разом з цим вказував про відсутність зареєстрованого права власності на майно за відповідачем та наявності низки судових справ, стороною в яких є ТОВ "Капабланка". Також позивач зазначав, що розмір статутного капіталу відповідача становить 4100,00 грн, що очевидно є недостатнім для виконання ним свого грошового зобов`язання за спірним договором.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 19.03.2024 задоволено заяву ТОВ "Юнайтед Енерджі" про забезпечення позову та накладено арешт на майно ТОВ "Капабланка" та грошові кошти, як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках в фінансових установах та/або банках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову та належать ТОВ "Капабланка" в сукупності в межах ціни позову в сумі 30 549 692, 55 грн.

За висновками суду, застосування обраного заявником заходу забезпечення позову направлено, насамперед, на забезпечення дійсної ефективності судового захисту та упередження можливості додаткового порушення прав та законних інтересів позивача. Водночас вжиття таких заходів не порушує прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 25.03.2024 у справі № 924/76/24 позов ТОВ "Юнайтед Енерджі" про стягнення 30 549 692,55 грн заборгованості було задоволено.

До Господарського суду Хмельницької області надійшло клопотання ТОВ "Капабланка" про скасування заходів забезпечення позову, постановлених ухвалою суду від 19.03.2024.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 27.03.2024 у справі № 924/76/24 у клопотанні ТОВ "Капабланка" про скасування заходів забезпечення позову відмовлено з огляду на відсутність спливу процесуального строку, визначеного положенням п. 7 ст. 145 ГПК України.

Не погоджуючись із вказаними процесуальними рішеннями суду першої інстанції, відповідач звернувся до Північно - західного апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами, в яких просить їх скасувати та відмовити у задоволенні заяви ТОВ "Юнайтед Енерджі" про забезпечення позову у справі № 924/76/24.

Аргументуючи доводи скарги зазначає, що позивач не надав належних доказів доцільності застосування запропонованих заходів забезпечення позову та доказів, які б свідчили про неможливість або істотне ускладнення виконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, а посилання позивача на ймовірну неможливість виконання рішення суду не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову. Вказує, що накладення арешту одночасно на майно та грошові кошти негативно вплине на фінансово-економічну діяльність товариства, завдає надмірної шкоди господарській діяльності відповідача, що не відповідає критеріям справедливого балансу інтересів сторін, співмірності та адекватності заходів забезпечення заявленому позову.

Ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.04.2024 та від 23.04.2024, серед іншого, відкрито апеляційне провадження та призначено для спільного розгляду апеляційні скарги ТОВ "Капабланка" на ухвали Господарського суду Хмельницької області від 19.03.2024 та від 27.03.2024 у справі № 924/76/24; розгляд апеляційних скарг постановлено розглянути із повідомленням (викликом) сторін.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому не погоджується із доводами апелянта та вказує про існування ризиків невиконання відповідачем судового рішення з огляду на встановлену ним відсутність за ТОВ "Капабланка" зареєстрованого права власності на нерухоме майно, транспортні засоби та наявності в Єдиному державному реєстрі судових рішень низки судових справ за участю ТОВ "Капабланка", відтак просить залишити апеляційні скарги без задоволення, а оскаржувані ухвали Господарського суду Хмельницької області у справі № 924/76/24 - без змін.

До суду апеляційної інстанції у день судового розгляду апеляційних скарг надійшло клопотання скаржника, в якому останній повідомляє про повну сплату боргу у розмірі 30 549 692,55 грн перед ТОВ "Юнайтед Енерджі" за договором поставки нафтопродуктів № ЮЕ-0042 від 01.12.2022 із долученням відповідних доказів - платіжних інструкцій № 85 від 07.05.2024 на суму 1 316 692,55 грн, № 86 від 07.05.2024 на суму 7 997 307,45 грн, № 87 від 07.05.2024 на суму 21 235 692,55 грн, останні просить прийняти до уваги як додаткову підставу для скасування оскаржуваних рішень місцевого господарського суду.

З даного приводу суд зазначає, що у відповідності до приписів господарського процесуального законодавства (ст. 269 ГПК України) докази, які не були предметом безпосереднього дослідження суду першої інстанції, можуть бути прийняті апеляційним судом лише у виняткових випадках із обґрунтуванням підстав неможливості їх подання. При цьому обов`язковою умовою визначається їх існування на момент розгляду справи та неможливість подання до суду в силу певних об`єктивних причин.

Подані скаржником документи свідчать про дії, вчинені після прийняття оскаржуваних рішень, відтак не можуть бути прийняті до уваги при його апеляційному перегляді, оскільки не існували під час розгляду справи і не могли бути враховані судом першої інстанції.

Присутній у судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи, викладені в апеляційних скаргах та просить скасувати ухвали Господарського суду Хмельницької області від 19.03.2024 та від 27.03.2024 у даній справі.

Представник позивача підтвердив повну оплату спірної заборгованості, водночас оскаржувані ухвали вважає законними та обґрунтованими.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Розглянувши матеріали справи № 924/76/24, проаналізувавши наявні докази та доводи сторін, а також перевіривши додержання судом першої інстанції норм процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з п.1 ч.1 ст.137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову (правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 01.05.2023 у справі № 914/257/23).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17).

Водночас, ч.4 ст.137 ГПК України визначає, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає оцінку співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків від заборони відповідачу здійснювати певні дії. (правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22.07.2021 у справі № 910/4669/21)

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (у тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 910/9498/19, від 17.09.2020 у справі № 910/72/20, від 15.01.2021 у справі № 914/1939/20, від 16.02.2021 у справі № 910/16866/20, від 15.04.2021 у справі № 910/16370/20, від 24.06.2022 у справі № 904/3783/21, від 26.09.2022 у справі № 911/3208/21).

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, у кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Верховний Суд неодноразово наголошував (у т. ч. в постановах від 09.12.2020 у справі № 910/9400/20, від 21.12.2020 у справі № 910/9627/20) на необхідності конкретизації заходів забезпечення позову в аспекті співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд повинен дотриматися розумного балансу між необхідністю забезпечити можливе майбутнє виконання судового рішення та неприпустимістю блокування господарської діяльності відповідача.

Крім цього, вирішуючи питання про забезпечення позову та виходячи з приписів ст. 13, 15, 74 ГПК України (змагальність сторін та пропорційність у господарському судочинстві, обов`язок доказування і подання доказів), господарський суд також має здійснити оцінку обґрунтованості доводів протилежної сторони (відповідача) щодо відсутності підстав та необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову з урахуванням зокрема того, чи порушує вжиття відповідних заходів забезпечення позову (у вигляді арешту або заборони третім особам вчиняти певні дії щодо предмета спору тощо) права відповідача або вказаних осіб, а відповідно чи порушується при цьому баланс інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу та яким чином; чи спроможний відповідач фактично (реально) виконати судове рішення в разі задоволення позову, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав та чи спроможний позивач захистити їх в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, якщо захід забезпечення позову не буде вжито судом.

При цьому відповідач має право розраховувати на те, що його господарська діяльність під час розгляду спору по суті не зазнаватиме з боку держави свавільного утиску, у тому числі, й шляхом безпідставного арешту грошових коштів у значному розмірі.

Позивач в заяві про забезпечення позову вказував на відсутність майна відповідача, наявність низки судових справ за його участю та просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно ТОВ "Капабланка" в межах ціни позову в сумі 30 549 692,55 грн та накладення арешту на грошові кошти, як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках в фінансових установах та/або банках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову та належать ТОВ "Капабланка" в межах ціни позову в сумі 30 549 692,55 грн, тобто застосувати подвійне забезпечення позовних вимог, посилаючись при цьому на позицію Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладену у постанові від 03.03.2023 у справі № 905/448/22 та позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 06.12.2023 у справі № 917/805/23.

На висновки, викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22 посилається також і апелянт, зазначаючи про неможливість застосування подвійного забезпечення позовних вимог.

Колегія суддів з даного приводу вважає за необхідне звернути увагу, що в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22, у якій здійснено відступ від правового висновку Верховного Суду у постанові від 05.08.2022 у справі № 905/447/22, суд виснував, що окреме накладення арешту як на кошти, так і на майно відповідача у повній сумі спору матиме наслідком подвійне забезпечення позовних вимог (і за рахунок коштів, і за рахунок майна), що суперечить вимогам закону стосовно співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

Тобто суд акцентував увагу саме на неприпустимості подвійного забезпечення позовних вимог (окремо і за рахунок коштів, і за рахунок майна) і в результаті накладення арешту на загальну суму, що вдвічі перевищує ціну позову.

Натомість, у справі, що переглядається, місцевим господарським судом було застосовано заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти в сукупності в межах ціни позову в сумі 30 549 692, 55 грн, що не суперечить вказаній правовій позиції Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Водночас колегія суддів вважає, що заявником на момент подання заяви про забезпечення позовних вимог не доведено вчинення відповідачем реальних дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання, або які б свідчили про можливе невиконання (утруднення виконання) судового рішення за наслідками розгляду спору.

Зокрема позивач вказував на те, що за даними Єдиного реєстру судових рішень України, починаючи з 12.10.2023 Господарським судом Хмельницької області ухвалено 9 судових рішень та судових наказів про стягнення грошових коштів з відповідача (справи № 924/1149/23, 924/1325/23, 924/1297/23, 924/1284/23, 924/1249/23, 924/1171/23, 924/1134/23, 924/1087/23, 924/1085/23). Поряд з цим, позивач зазначив, що Хмельницьким окружним адміністративним судом розглянуто справи № 560/14847/23, 560/20371/23, 560/16112/23, 560/15673/23, 560/15678/23, 560/15675/23, 560/16183/23, 560/15680/23, 560/15671/23, 560/15672/23, де до відповідача застосовано штрафні санкції за порушення податкового законодавства. В підтвердження зазначеного додано скріншот відомостей з реєстру.

Також позивач зазначав про існування виконавчого провадження № 74237997, відкритого 26.02.2024, боржником за яким є ТОВ "Капабланка", а стягувачем - ТОВ "Рошен-Полісся".

Однак з аналізу ухвалених рішень вбачається, що справи № 924/1297/23, 924/1284/23, 924/1249/23, 924/1171/23, 924/1134/23, 924/1087/23, 924/1085/23 є справами, розглянутими в наказному провадженні. У всіх цих справах, де ТОВ "Капабланка" є боржником, результатом розгляду є скасування судових наказів.

З рішення суду від 18.01.2024 у справі № 924/1149/23 вбачається, що ТОВ "Капабланка" погасило основний борг перед ТОВ "Рошен-Полісся" у розмірі 48283,60 грн, у зв`язку з чим провадження в цій частині було закрито. Стягненню підлягали лише суми пені та 3% річних у розмірі 4570,87 грн, а також 232,11 грн судового збору та 3000 грн витрат на правову допомогу.

Відповідно наявність виконавчого провадження № 74237997 про стягнення з ТОВ "Капабланка" на користь ТОВ "Рошен-Полісся" коштів в сумі 7802,98 грн не може нести ризиків для можливого ускладення виконання рішення суду у справі № 924/76/24.

За рішенням суду від 15.01.2024 у справі № 924/1325/23 з ТОВ "Капабланка" підлягає стягненню борг в загальній сумі 17386,69 грн, що також не може свідчити про ускладнення виконання рішення у справі № 924/76/24.

Що стосується адміністративних справ № 560/14847/23, 560/20371/23, 560/16112/23, 560/15673/23, 560/15678/23, 560/15675/23, 560/15680/23, 560/15671/23, то предметом їх розгляду є визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, прийнятих за наслідками податкових перевірок, проведених ГУ ДПС у Хмельницькій області в 2023 році на об`єктах роздрібної торгівлі відповідача. У даних справах ТОВ "Капабланка" є позивачем, позовні вимоги в частині справ задоволені, а справи на момент подання заяви позивачем знаходились на стадії апеляційного перегляду. Наявність цих остаточно не вирішених судових спорів за своєю суттю не може свідчити про вчинення боржником дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язань або утруднення виконання рішення у справі № 924/76/24.

Судовою колегією відмічається, що за висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 25.02.2019 № 922/2673/18, від 02.04.2019 № 918/702/18, від 26.09.2019 № 904/1417/19, від 10.10.2019 № 904/1478/19, від 12.05.2020 № 910/14149/19, наявність інших судових проваджень майнового характеру, учасником яких є відповідач, не є тією обставиною, яка б могла свідчити про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`зання або слугувати підставою для висновку про неможливість чи істотне ускладнення в майбутньому виконання судового рішення, оскільки є припущеннями, не підтвердженими належними доказами.

Отже, посилання заявника на наявність низки судових справ та наказів щодо стягнення з відповідача грошових коштів не можуть бути оцінені судом як належні докази ухилення від виконання зобов`язання з погашення боргу або утруднення виконання рішення.

Також суд погоджується із твердженням апелянта, що розмір статутного капіталу ТОВ "Капабланка" не є показником будь-яких ризиків для господарських взаємовідносин з контрагентами та не може бути показником можливості чи не можливості виконання зобов`язань.

Самі лише припущення позивача про можливість ухилення від виконання судового рішення у разі задоволення позову без приєднання відповідних доказів не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Разом з цим, підставними суд вважає доводи відповідача про те, що накладення арешту і на майно, і на кошти відповідача може мати наслідком загрозу здійсненню його господарської діяльності та/або суттєве погіршення фінансового стану та платоспроможності останнього.

Місцевий господарський суд в оскаржуваній ухвалі не надав оцінки вищевказаним доводам заявника. Як вбачається із змісту ухвали суду, навівши критерії, за якими судом вживаються заходи забезпечення позову, місцевий господарський суд врахував лише наявність простроченої заборгованості за зобов`язаннями відповідача перед позивачем по договору поставки нафтопродуктів, яка є предметом позову. При цьому будь-яких висновків щодо існування дій відповідача, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання чи наявності обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову, судом не наведено.

Вказане свідчить про те, що заходи забезпечення позову вжито судом за відсутності аналізу доводів заявника, надання їм належної оцінки, без врахування балансу інтересів сторін та належних висновків щодо утруднення виконання рішення суду.

В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів.

Обґрунтування заяви позивача та надані ним докази, у розумінні статей 76, 77 ГПК України, не є такими, із якими діюче законодавство пов`язує доцільність застосування заходів забезпечення позову та які б свідчили про реальну неможливість або істотне ускладнення виконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, а посилання на потенційну можливість настання в майбутньому негативних наслідків - імовірну неможливість виконання рішення суду, без надання відповідного обґрунтування, в тому числі доказів вчинення відповідачем певних реальних дій, спрямованих на ухилення від виконання судового рішення чи зменшення грошових коштів на рахунках, не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Відтак колегія суддів дійшла висновку, що у даному випадку заявником не доведено належними, допустимими та вірогідними доказами наявності підстав для застосування обраних ним заходів забезпечення позову.

За змістом пункту 2 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право повністю або частково скасувати судове рішення.

Відповідно достатті 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене судова колегія дійшла висновку про скасування ухвали Господарського суду Хмельницької області від 19.03.2024 у справі № 924/76/24 з підстав неповного з`ясування обставин, які мають значення для справи та їх недоведеності. За наслідками скасування даної ухвали судом приймається нове рішення про відмову в задоволенні заяви ТОВ "Юнайтед Енерджі" від 18.03.2024 про вжиття заходів забезпечення позову.

Щодо ухвали Господарського суду Хмельницької області від 27.03.2024, якою відмовлено у клопотанні відповідача про скасування заходів забезпечення позову у даній справі колегією суддів враховується наступне.

Мотивуючи відмову в скасуванні заходів забезпечення позову, місцевий господарський суд зазначив, що відповідно до ч. 7 ст. 145 ГПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили. З огляду на прийняття рішення у даній справі про задоволення позову та враховуючи відсутність спливу процесуального строку визначеного ч. 7 ст. 145 ГПК України суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання відповідача.

Колегія суддів в даному випадку відзначає, що ч. 7 ст. 145 ГПК України передбачає не тільки строк, протягом якого продовжують діяти заходи забезпечення позову та за спливом останнього захиди можуть бути скасовані, а також і можливість їх скасування за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відхиляючи клопотання відповідача лише з підстави відсутності спливу дев`яностоденного строку, місцевий господарський суд не надав оцінки вмотивованості клопотання сторони та не вказав, що доводи останнього не заслуговують на увагу і не можуть бути підставою для скасування вжитих заходів.

Отже, оскаржувана ухвала винесена без з`ясування обставин, наведених заявником, а тому підлягає скасуванню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 277 ГПК України. Додатково колегією суддів в даному випадку приймаються до уваги вищевстановлені обставини скасування ухвали про вжиття заходів забезпечення позову, що виключає необхідність ухвалення нового рішення за наслідками скасування ухвали.

У зв`язку із перебування судді - члена колегії Крейбух О.Г. у відпустці повний текст постанови у даній справі складений у понад встановлений статтею 233 ГПК України строк.

Керуючись статтями 269, 270, 271, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Капабланка" на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 19.03.2024 у справі № 924/76/24 задоволити.

Ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 19 березня 2024 року у справі № 924/76/24 скасувати. Прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ТОВ "Юнайтед Енерджі" від 18.03.2024 про вжиття заходів забезпечення позову.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Капабланка" на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 27.03.2024 у справі № 924/76/24 задоволити.

Ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 27 березня 2024 року у справі № 924/76/24 скасувати.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складений "28" травня 2024 р.

Головуючий суддя Тимошенко О.М.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Крейбух О.Г.