ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2024 року Справа № 903/1274/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Мельник О.В. , суддя Петухов М.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу Філії "Колківське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" на рішення Господарського суду Волинської області від 06.03.2024 у справі № 903/1274/23 (суддя Якушева І.О., повний текст рішення складено 08.03.2024)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Західземлепроект"

до Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Колківське лісове господарство"

про стягнення 155 293, 79 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Західземлепроект" (далі - позивач, ТОВ "Західземлепроект") звернулося до Господарського суду Волинської області із позовом до Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі Філії "Колківське лісове господарство" (далі - відповідач, Філія "Колківське лісове господарство") про стягнення 153 704, 11 грн заборгованості, 768, 52 грн збитків, завданих інфляцією та 821, 16 грн відсотків річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору від 01.02.2022 № 22 на виконання робіт (послуг) із землеустрою в частині оплати виконаних робіт.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 06.03.2024 позов задоволено.

Суд першої інстанції, за результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні, із наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

До Північно - західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Філії "Колківське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" на рішення Господарського суду Волинської області від 06.03.2024 у справі №903/1274/23, в якій відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступних аргументів:

- при укладенні договору, сторонами допущено порушення норм Закону України "Про землеустрій", оскільки відповідно до п. г ч. 2 ст. 28 Закону України "Про землеустрій" розробники документації із землеустрою зобов`язані виконувати роботи із складання документації із землеустрою у строк, передбачений договором, а максимальний строк складання документації із землеустрою, крім документації із землеустрою, яка одночасно є містобудівною документацією, не повинен перевищувати шести місяців з моменту укладення договору;

- жодного рахунку - фактури відповідачу за виконані роботи виставлено не було;

- договором було визначене зобов`язання однієї сторони - виконати роботи, іншої - оплатити виконані роботи. Разом з тим, строк виконання робіт був встановлений сторонами до 31.12.2022. До 31.12.2022 роботи, визначені в договорі виконані не були, а відповідно і зобов`язання по оплаті невиконаних робіт не виникло. Таким чином, зобов`язання сторін припинилися в момент закінчення строку дії договору - 31.12.2022;

- судом першої інстанції, при винесенні рішення, не було взято до уваги, що в порушення норм статей 509, 598, 631 ЦК України, після закінчення строку дії договору сторони уклали додаткові угоди, намагаючись змінити умови закінченого зобов`язання, визначити нові істотні умови договорів в частині продовження строку їх дії, що ними самими не передбачено;

- жодним документом, на які посилається позивач, не здійснено справедливого, із врахуванням положень п. 7.2. розділу VII договору, розрахунку за послуги. Відповідно не виставлено жодного рахунку за надані послуги, як наслідок, не закріплено факт прострочення відповідачем оплати виконаних робіт. Звернення до суду із позовом є необґрунтованим та передчасним.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи № 903/1274/23 у складі головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Мельник О.В., суддя Петухов М.Г.

Листом від 28.03.2024 з Господарського суду Волинської області витребувано матеріали справи.

04.04.2024 матеріали справи надійшли до суду.

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 04.04.2024 відкрито провадження у справі № 903/1274/23. Повідомлено учасників справи, що розгляд справи буде здійснюватися у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення (виклику) учасників справи.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу до суду не подав.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до абз. 1 ч. 10 ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За приписами ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (абз. 2 ч. 10 ст. 270 ГПК України).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги відповідача на рішення Господарського суду Волинської області від 06.03.2024 у справі №903/1274/23 за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено апеляційним господарським судом, 01.02.2022 між ДП "Колківське лісове господарство" (замовник) та ТОВ "Західземлепроект" (виконавець) укладено договір № 22 на виконання робіт (послуг) із землеустрою (а. с. 10-12), відповідно до пунктів 1.1, 1.2, 2.1 якого виконавець зобов`язується виконати замовникові роботи (послуги), зазначені в п. 1.2. даного договору, а замовник - прийняти і оплатити такі роботи (послуги). Найменування робіт (послуг): виготовлення технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 640,0 га згідно додатку № 2 до цього договору. Виконавець виконує замовникові роботи (послуги), а замовник сплачує за виконані роботи (послуги) за цінами, що визначені у протоколі погодження договірної ціни (додаток № 1).

Згідно п. 2.2 договору, ціна договору по виготовленню технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) становить 160 000 грн, в т.ч. 20 % ПДВ 26 666, 66 грн, по твердих, діючих на день підписання договору, розцінках.

Пунктом 3.1 договору узгоджено, що розрахунки за надані послуги здійснюються на підставі виставленого рахунку - фактури та актів здачі - приймання виконаних робіт (наданих послуг), що підписуються обома сторонами на умовах відтермінування платежу протягом не більше 10 календарних днів.

Пунктом 4.1 договору встановлено строк виконання робіт (послуг): початок - з моменту підписання договору, закінчення до 31.12.2022.

Відповідно до п. п. 5.1-5.3 договору, приймання-передача робіт (послуг) за договором оформляється актом здачі - приймання виконаних робіт (наданих послуг), який підписується сторонами. По завершенні робіт (послуг) виконавець передає замовнику результати виконаних робіт (послуг) та два примірники акта здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг). Замовник зобов`язаний протягом трьох робочих днів підписати акт здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) та передати його виконавцю або направити виконавцю письмові зауваження до роботи (послуги).

В пункті 10.1 договору сторони узгодили, що він набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2022, а в частині розрахунків - до їх повного завершення.

Протоколом погодження договірної ціни, який є додатком № 1 до договору та є його невід`ємною частиною (п. 11.1), сторони підтвердили, що між ними досягнуто згоди про розмір договірної ціни в сумі 160 000 грн, в т.ч. 20 % ПДВ 26 666, 66 грн (а. с. 13).

Додатком № 2 до договору, який є також його невід`ємною частиною договору, сторони узгодили перелік документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок на території ДП "Колківське лісове господарство" на території Чорторийського лісництва, орієнтовною площею 640,0 га з цільовим призначенням: для ведення лісового господарства, вартість робіт 160 000 грн, в т.ч. 20 % ПДВ 26 666, 66 грн (а. с. 14).

15.12.2022 між ДП "Колківське лісове господарство" та ТОВ "Західземлепроект" підписано додаткову угоду № 1 до договору № 22 від 01.02.2022 (а. с. 15). Цією угодою сторони внесли зміни до пунктів 4.1, 10.1., а саме: "4.1. Строк виконання робіт (послуг): початок - з моменту підписання даної додаткової угоди, закінчення - 30.06.2023. 10.1. Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє по 30.06.2023, а в частині розрахунків - до їх повного виконання".

10.01.2023 між ДП "Колківське лісове господарство" та ТОВ "Західземлепроект" підписано додаткову угоду № 2 до договору від 01.02.2022 № 22 (а. с. 16). Цією угодою сторони внесли зміни в договір, а саме: змінили преамбулу договору та виклали її в такій редакції: "Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" в особі директора філії "Колківське лісове господарство" Матчука С.М., що діє на підставі Положення про філію "Колківське лісове господарство" та довіреності, посвідченої Рудик В.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 21.12.2022 за реєстровим № 2759 (надалі - замовник), з однієї сторони, та Товариство з обмеженою відповідальністю "Західземлепроект" в особі директора Ірзи І.Я., що діє на підставі статуту та проводить роботи (послуги) на підставі ліцензії на проведення робіт із землеустрою та землеоціночних робіт серії АД № 076080 від 06.09.2012 (надалі - виконавець), з іншої сторони, іменовані разом - сторони, а кожен окремо - сторона, уклали цей договір про наступне:".

Сторони дійшли також згоди внести аналогічні зміни в преамбулу додатку № 1 до договору "Протокол погодження договірної ціни", а також внесли зміни в розділ ХІІ договору "місцезнаходження та банківські реквізити сторін".

30.06.2023 між ДСГП "Ліси України" в особі директора Філії "Колківське лісове господарство" та ТОВ "Західземлепроект" підписано додаткову угоду № 3 до договору на виконання робіт (послуг) із землеустрою № 22 від 01.02.2022 (а. с. 18). Цією угодою сторони внесли зміни до пунктів 4.1 та 10.1, а саме: "4.1. Строк виконання робіт (послуг): початок - з моменту підписання даної додаткової угоди, закінчення - 31.12.2023. 10.1. Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє по 30.12.2023 року, а в частині розрахунків - до їх повного завершення."

На виконання умов договору, ТОВ "Західземлепроект" надало послуги з виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 614, 8164 га, які розташовані на території Маневицької селищної ради, Камінь - Каширського району, Волинської області на загальну суму 153 704, 11 грн, що підтверджуються копіями актів здачі - приймання виконаних робіт (наданих послуг) по договору № 22 від 01.02.2022: № 1 від 05.10.2023 на суму 7 769, 38 грн; № 2 від 05.10.2023 на суму 112 857, 40 грн; № 3 від 05.10.2023 на суму 33 077, 33 грн (а. с. 19-21). Акти здачі-приймання підписані та скріплені печатками сторін та не містять зауважень відповідача щодо виконаних позивачем робіт.

Станом на час розгляду справи відповідач не оплатив вартість виконаних позивачем робіт, доказів оплати відповідач суду не подав.

Предметом позову у даній справі є вимоги позивача про стягнення із відповідача 153 704, 11 грн заборгованості, 768, 52 грн збитків, завданих інфляцією та 821, 16 грн відсотків річних у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору на виконання робіт (послуг) із землеустрою від 01.02.2022 № 22 в частині здійснення розрахунку за надані послуги (виконані роботи).

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів зазначає, що згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 530 ЦК України зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором підряду.

Згідно ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ст. 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Згідно ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Стяття 853 ЦК України визначає, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Відповідно до ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Апеляційним господарським судом встановлено, що позивачем та відповідачем укладено договір від 01.02.2022 № 22 з виготовлення технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 640,0 га на території ДП "Колківське лісове господарство" (на території Чорторийського лісництва) на загальну суму 160 000 грн. Пунктом 4.1 договору встановлено строк виконання робіт (послуг): початок - з моменту підписання договору, закінчення до 31.12.2022.

В той же час, додатковою угодою від 15.12.2022 № 1 до договору від 01.02.2022 № 22, сторони узгодили, що строк виконання робіт (послуг) встановлено: початок - з моменту підписання даної додаткової угоди , закінчення 30.06.2023, а додатковою угодою від 30.06.2023 № 3 до договору від 01.02.2022 № 22, сторони узгодили, що строк виконання робіт (послуг) встановлено: початок - з моменту підписання даної додаткової угоди, закінчення - 31.12.2023. Ці додаткові угоди набирають чинності з моменту їх підписання і діють в частині розрахунків - до її повного виконання.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов договору від 01.02.2022 № 22, позивач у строк, встановлений додатковими угодами, надав відповідачу послуги (виконав роботи) щодо виготовлення технічної документації із землеустрою на загальну суму 153 704, 11 грн, що підтверджується актами здачі - приймання виконаних робіт, які підписані сторонами в лютому 2022 та жовтні 2023, скріплені печаткою відповідача без будь - яких претензій до якості, об`єму та строкам наданих послуг (виконаних робіт).

Оцінюючи акти здачі - приймання виконаних робіт, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про належність таких доказів у підтвердження виконання робіт за договором з огляду на їх відповідність наведеним вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", оскільки ними зафіксовано факт виконання робіт (надання послуг) та прийняття їх відповідачем саме за вказаним договором без будь-яких заперечень чи зауважень, що підтверджується його підписом та відтиском печатки, а також те, що вони містять відомості про відповідні господарські операції та підтверджують факт їх здійснення.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про підробку підписів на актах та чи відсутність у представника повноважень їх підписувати, або ж доказів втрати зазначеної печатки, її підробку чи інше незаконне використання третіми особами всупереч волі відповідача.

Отже, беручи до уваги те, що матеріали справи підтверджують виконання позивачем робіт за договором від 01.02.2022 № 22 із урахуванням внесених змін щодо строку виконання робіт, а також те, що відповідач зі свого боку порушив зобов`язання щодо оплати виконаних робіт, внаслідок чого у нього утворилася перед позивачем заборгованість, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 153 704, 11 грн підлягають задоволенню.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 18.11.2019 у справі № 910/16750/18, в якій вказано, що закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно ст. 599 ЦК України, ч. 1 ст. 202 ГК України такою підставою є виконання, проведене належним чином. При цьому слід розрізняти припинення безпосередньо дії договору та припинення зобов`язань, визначених ним. Навіть після припинення дії договору, невиконані стороною зобов`язання за ним залишаються чинними для такої сторони - боржника, і вказана обставина не звільняє останнього від виконання обов`язку протягом того часу, коли існує відповідне зобов`язання. Верховний Суд вказав, що поняття "строк дії договору" та "строк виконання зобов`язання" не є тотожними.

Так, в даному випадку, сторони в межах дії договору від 01.02.2022 № 22 додатковими угодами до договорів, узгодили строк виконання робіт (послуг) по 31.12.2023, а в частині розрахунків за надані послуги - до їх повного виконання.

Судом враховується відсутність будь - яких звернень відповідача до позивача із відмовою від договору чи його розірвання у зв`язку із закінчення строку його дії, а також те, що додаткові угоди до договору є дійсними, про інше суду не доведено.

Із матеріалів справи слідує, що позивач надав відповідачу послуги у строк, встановлений договором від 01.02.2022 № 22 із урахуванням внесених до нього змін щодо строку виконання робіт, тому безпідставним є посилання відповідача на положення п. 7.2. договору.

Також є безпідставними доводи відповідача, що договір № 22 від 01.02.2022 припинив свою дію 31.12.2022 як невиконаний, а додаткові угоди до нього укладені після його закінчення і є новими договорами такими, що не підтверджені доказами та нормативно-правовим обґрунтуванням.

Окрім того, колегія суддів, виходячи із положень ч. 3 ст. 6, ст. 626 ЦК України, зазначає, що сторони у договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, зокрема в частині визначення строку надання послуг, а тому безпідставні є посилання відповідача на норми Закону України "Про землеустрій", яким передбачено строк складання документації із землеустрою (шість місяців).

Суд також звертає увагу на те, що в договорі на виконання робіт (послуг) із землеустрою, додаткових угодах до нього, а також в актах здачі - приймання виконаних робіт до договору зазначено усі необхідні реквізити, в тому числі, і номер розрахункового рахунку, для здійснення оплати отриманих відповідачем послуг, тому сама лише відсутність виставлених рахунків - фактури не може бути підставою для відмови у позові з огляду на ненастання через це строку оплати наданих послуг.

При цьому за своєю правовою природою рахунок на оплату товару (рахунок - фактура) не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти як оплату за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів ст. 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні ст. 614 ЦК України, а тому не звільняє відповідача від обов`язку оплатити товар.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 768, 52 грн збитків, завданих інфляцією та 821, 16 грн відсотків річних, то суд вказує наступне.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку нарахованих позивачем збитків, завданих інфляцією та відсотків річних, погоджується із висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 4 768, 52 грн збитків, завданих інфляцією та 821, 16 грн відсотків річних за період з 17.10.2023 по 20.12.2023, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

При цьому суд приймає до уваги те, що в даному випадку відсотки річні нараховані у мінімально можливому розмірі, є співмірні порівняно із сумою основного боргу відповідача. Загалом нараховані позивачем відсотки річні та втрати від інфляції є компенсацією позивача майнових втрат, яких він зазнав внаслідок відсутності здійснення з ним розрахунку впродовж вказаного періоду з боку відповідача.

В той же час, оцінюючи можливість зменшення нарахованих позивачем відсотків річних, суд враховує становище обох сторін у справі, в тому числі і позивача, який є суб`єктом господарювання і без державного фінансування також намагається здійснювати свою господарську діяльність в умовах війни, сплачує податки до державного бюджету та заробітну плату працівникам.

З огляду на викладене, в порушення вимог ст. ст. 76, 77 ГПК України, відповідач висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, не спростував. Посилання відповідача, викладені ним в апеляційній скарзі є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.

Суд вказує, що ЄСПЛ у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. ЄСПЛ зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення ЄСПЛ у справі "Трофимчук проти України").

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що рішення Господарського суду Волинської області від 06.03.2024 у справі № 903/1274/23 необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення.

На підставі ст. 129 ГПК України судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Філії "Колківське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" на рішення Господарського суду Волинської області від 06.03.2024 у справі № 903/1274/23 - залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строк оскарження до Верховного Суду встановлений статтями 286-291 ГПК України.

3. Справу повернути до Господарського суду Волинської області.

Головуючий суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Петухов М.Г.