ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

"30" травня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/952/24

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Малярчук І.А.,

дослідивши матеріали заяви ФГ РАЙДУЖНЕ від 28.05.2024 за вх.№2-890/24 про забезпечення позову по справі №916/952/24 за позовом Фермерського господарства РАЙДУЖНЕ (74116, Херсонська обл., Бериславський р-н., с. Кам`яне, вул. Садова, буд. 4, ) до Фізичної особи-підприємця Гавриленка Вадима Вікторовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про розірвання договору поставки та стягнення 441000,00грн,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою суду від 15.03.2024 відкрито провадження у справі №916/952/24; постановлено розглядати справу №916/952/24 в порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання суду.

28.05.2024 за вх.№2-890/24 до Господарського суду Одеської області надійшла заява про забезпечення позову від Фермерського господарства РАЙДУЖНЕ (74116, Херсонська обл., Бериславський р-н., с. Кам`яне, вул. Садова, буд. 4, ) до Фізичної особи-підприємця Гавриленка Вадима Вікторовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про забезпечення позову, в якій заявник просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на грошові кошти у розмірі 441 000,00 грн, що перебувають на банківських рахунках Фізичної особи-підприємця Гавриленко Вадима Вікторовича (РНОКПП НОМЕР_1 , серія та номер паспорта: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ).

Так, в обґрунтування необхідності забезпечення позову в заяві від 28.05.2024 за вх.№2-890/24 позивач зазначає, що у відзиві на первісну позовну заяву відповідачем заперечується факт існування між сторонами договірних правовідносин. Позивач вважає, що у разі отримання особою грошових коштів на виконання правочину, якого особа не мала наміру укладати та виконувати, то добросовісна особа, тим більше коли отримує вимогу про повернення коштів з реквізитами для такого повернення, обов`язково поверне такі кошти, що свідчить про недобросовісні дії відповідача. При цьому, у відзиві на уточнену позовну заяву, додану позивачем до заяви про зміну предмету позову відповідач вже погоджується із виникненням між сторонами договірних відносин та заперечує щодо факту отримання безпідставно набутих коштів та зазначає, що вказане є сумою попередньої оплати за товар. У зв`язку із зміною відповідачем своєї правової позиції, недобросовісної поведінки останнього, невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, неповернення набутих коштів, погроз, подані недостовірної інформації до суду, позивач вважає за доцільне та просить суд накласти арешт на кошти відповідача у розмірі 441 000,00 грн.

Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В силу приписів ч.1 ст.137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ч.1 ст.140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.5, 6 ст.140 Господарського процесуального кодексу України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника по забезпеченню позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Також заходи забезпечення позову не є додатковим засобом відповідальності або стимулювання відповідача до виконання певних дій, а діють виключно як засіб забезпечення ефективного вирішення існуючого спору та реального виконання рішення суду.

Так, предметом позову по даній справі є розірвання укладеного між ФОП Гавриленком В.В. (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) та ФГ «РАЙДУЖНЕ» () договору поставки товару, укладеного у письмовій формі, зміст якого зафіксований у рахунку №Счт-000010 від 26.01.2022 та платіжному дорученні №314 від 26.02.2022; стягнення з ФОП Гавриленка В.В. на користь ФГ «РАЙДУЖНЕ» суми попередньої оплати за договором поставки товару, укладеного у письмовій формі, зміст якого зафіксований у рахунку №Счт-000010 від 26.01.2022 та платіжному дорученні №314 від 26.02.2022, у розмірі 441 000,00 грн.

Поряд з цим, на розгляді суду перебуває заява позивача від 22.04.2024 за вх.№ 16284/24 про зміну предмету позову разом з новою редакцією позовної заяви, в якій позивач просить суд стягнути з ФОП Гавриленка В.В. на користь ФГ «РАЙДУЖНЕ» 441 000,00 грн основного боргу, 29 493,82 грн 3% річних, 145 152,30 грн - інфляційні втрати, яка згідно відзивів від 13.05.2024 за вх.№№ 19097/24 , 19106/24 була заперечувана відповідачем.

Під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені в ч.ч.2, 5, 6, 7 ст.137 Господарського процесуального кодексу України).

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими Господарським процесуальним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Вищевикладене відповідає правовій позиції Верховного Суду у постанові від 15.05.2019 у справі №910/688/13.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст.74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

При цьому підстава вжиття заходів забезпечення позову, як ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, також має бути підтверджена відповідними доказами, які б підтверджували обставини, на які посилається заявник, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість того, що невжиття заявленого заходу забезпечення позову може призвести до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17).

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Право на ефективний засіб юридичного захисту встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи.

Слід зазначити, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 29.06.2006р. у справі Пантелеєнко проти України засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31.07.2003 у справі Дорани проти Ірландії, було зазначено що поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Так, з огляду на існуючі взаємовідносини сторін, позивачем в заяві від 28.05.2024 за вх.№2-890/24 необґрунтовано та недоведено належними доказами недобросовісної поведінки відповідача. Викладені доводи позивача щодо необхідності забезпечення позову, з огляду на дії відповідача вчинені при подачі процесуальних заяв у справі, розцінюються судом не як його поведінка у відношенні до спірних взаємовідносин, а фактично є викладом правової позиції останнього стосовно виниклих спірних взаємовідносин у даній справі. У зв`язку з чим, за відсутності у заяві належної обґрунтованості та доведеності вжиття заходів забезпечення позову та дотримання збалансованості інтересів сторін запропонованим заходам, суд невзмозі здійснити оцінку обґрунтованості необхідності вжиття такого засобу з врахуванням балансу інтересів, як позивача так і відповідача.

Таким чином, враховуючи недоведеність заявником співмірності, адекватності та обґрунтованості підстав для вжиття заходів забезпечення позову, судом не підлягає задоволенню заява ФГ РАЙДУЖНЕ про забезпечення позову від 28.05.2024 за вх.№2-890/24.

Керуючись ст.ст. 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити Фермерському господарству РАЙДУЖНЕ у задоволенні заяви про забезпечення позову від 28.05.2024 за вх.№2-890/24.

2. У відповідності до ч.2 ст.235 ГПК України ухвала набрала законної сили 30.05.2024 та згідно ч.2 ст.254, п.4 ч.1 ст.255 ГПК України підлягає оскарженню в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня набрання нею законної сил.

Суддя І.А. Малярчук