РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.05.2024Справа № 910/19405/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) господарську справу

за позовом фізичної особи-підприємця Домнюка Юрія Петровича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-2000"

про стягнення 261 237,34 грн

без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулась фізична особа-підприємець Домнюк Юрій Петрович до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-2000" про стягнення 261 237,34 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договорами-заявками перевезення вантажу в частині оплати наданих послуг у погоджений у таких заявках строк.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.12.2023 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків п`ять днів з дня вручення ухвали.

Вказана ухвала суду отримана позивачем та його представником в електронних кабінетах 27.12.2023.

02.01.2023 від позивача надійшла заява про усунення недоліків, в поданій заяві позивачем уточнено вимоги. Позивач просить стягнути з відповідача 261 237,34 грн, а саме: 205 328,00 грн суми боргу, 46 019,89 грн інфляційних втрат та 9 889,45 грн 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.01.2024 відкрито провадження у справі № 910/19405/23 та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, визначено сторонам строк для надання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та доказів в обґрунтування своєї позиції.

Копія вказаної ухвали суду отримана позивачем, його представником та відповідачем в електронних кабінетах 10.01.2024.

Крім того, ухвалу суду від 10.01.2024 опубліковано в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідач правом на подання до суду відзиву на позов не скористався.

Таким чином, судом встановлено факт належного повідомлення сторін про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Суд відзначає, що сторонам було надано достатньо часу (з урахуванням введеного на території України воєнного стану та затримок у доставці поштової кореспонденції) для подання всіх пояснень, заяв та клопотань.

Від сторін не надходило клопотань про розгляд даної справи з повідомленням викликом представників сторін.

Зважаючи на належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників (без проведення судового засідання) та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до правил ч. 9 ст. 165, ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

Між позивачем та відповідачем укладено ряд договорів-заявок на перевезення вантажу та виставлено рахунки-фактури для їх оплати, а саме:

- Договір-заявка на перевезення вантажу від 07.02.2022 № 2514 (Транспортні послуги по маршруту м. Київ, Україна - м. Вайсанд-Гельцау, Німеччина);

- Договір-заявка на перевезення вантажу від 08.02.2022 № 2526 (Транспортні послуги по маршруту м. Київ, Україна - м. Мілкове, Польша);

- Договір-заявка на перевезення вантажу від 08.02.2022 № 2527 (Транспортні послуги по маршруту м. Київ, Україна - м. Вайсандт - Гельцау, Німеччина);

- Договір-заявка на перевезення вантажу від 18.02.2022 № 2556 (Транспортні послуги по маршруту м. Київ, Україна - м. Семковіце, Польша).

Як вказує позивач, надання вищевказаних транспортних послуг підтверджується також актами наданих послуг, а саме: від 08.02.2022 № ОУ-0000029 про надані транспортні послуги на суму 32 072,00 грн, від 09.02.2022 № ОУ-0000033 про надані транспортні послуги на суму 47 888,00 грн, від 11.02.2022 № ОУ-0000034 про надані транспортні послуги на суму 47 818,00 грн, від 15.02.2022 № ОУ-00000035 про надані транспортні послуги на суму 48 490,00 грн, від 22.02.2022 № ОУ-00000048 про надані транспортні послуги на суму 29 060,00 грн.

На підтвердження факту надання позивачем послуг за вказаними заявками позивачем також додано до заяви про усунення недоліків позовної заяви:

- рахунки-фактури № СФ-0000029 від 08.02.2022 на суму 32 072,00 грн, № СФ-00000033 від 09.02.2022 на суму 47 888,00 грн, № СФ-0000034 від 11.02.2022 на суму 47 818,00 грн, № СФ-0000035 від 15.02.2022 на суму 48 490,00 грн, № СФ-0000048 від 22.02.2022 на суму 29 060,00 грн, а також СMR накладні, які підтверджують факт надання позивачем послуг відповідачеві з перевезення.

З наданих позивачем актів здачі-приймання наданих послуг вбачається, що вони підписані лише зі сторони позивача, відповідачем такі документи не підписано.

Поряд з цим, як вказується позивачем та підтверджується накладною оператора зв`язку «Нова пошта», вказаний пакет документів направлявся позивачем відповідачу 21.06.2022.

Проте, як стверджує позивач, відповідачем послуги з перевезення на суму 205 328,00 грн не сплачено, у зв`язку з позивач звернувся до суду з даним позовом.

Крім того, дослідивши надані позивачем договори-заявки та СMR накладні, суд зазначає, що на них містяться підписи та печатки відповідача.

Умовами укладених між позивачем та відповідачем Договорів-заявок на перевезення вантажу сторони погодили оплату наданих послуг у вигляді 100% оплати протягом 45-60 календарних днів з дня розвантаження автомобіля на підставі копії рахунку, переданого виконавцем за допомогою факсимільного зв`язку, з подальшим отриманням оригіналу рахунку, товарно-транспортної накладної (СМR/ТТН) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акта приймання передачі наданих послуг, а також ціну щодо кожного перевезення, визначену в Євро, сплата має відбуватись по курсу НБУ на дату розвантаження.

Частинами 1 та 2 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частинами 1, 2 ст. 180 Господарського кодексу України визначено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до п. 1 ст. 181 Господарського кодексу України, допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Вказане кореспондується з приписами ст. 205 Цивільного кодексу України.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч. 1 ст. 639 ЦК України).

За загальним правилом відповідно до ст. 208 ЦК України правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі.

При цьому відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги Договори - заявки на перевезення вантажів як належні підстави, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 909 ЦК України унормовано, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

За перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата (ч. 1 ст. 916 ЦК України).

Як унормовано ч. 1 ст. 920 ЦК України, у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (частина 2 статті 530 ЦК України).

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Під час розгляду даної справи сторонами не надано суду доказів оплати послуг з перевезення на загальну суму 205 328,00 грн, відповідачем не подано заперечень або доказів, які б спростовували доводи позивача щодо надання останньому послуг з перевезення та погодження відповідача з визначеною ціною таких послуг, зазначеною у договорах-заявках та рахунках-фактури.

Також судом враховано, що звернення до суду з позовом є формою пред`явлення вимоги, у зв`язку з чим суд вважає стягнення з відповідача грошових коштів за надані послуги в розмірі 205 328,00 грн обґрунтованим.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 46 019,89 грн інфляційних втрат та 9 889,45 грн 3% річних.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, у позовній заяві позивачем не визначено періоду, за який ним здійснюється нарахування, у зв`язку з чим позовну заяву залишено без руху.

У заяві про усунення недоліків позовної заяви позивачем вказано, що нарахування 3% річних та втрат від інфляції здійснюється за період з 01.03.2022 по 31.12.2023.

Поряд з цим, суд зазначає, що у договорах-заявках від 07.02.2022 № 2514, від 08.02.2022 № 2526, від 08.02.2022 № 2527, від 18.02.2022 № 2556 в умовах оплати погоджено, що оплата здійснюється на умовах 100% оплати протягом 45-60 календарних днів з дня розвантаження автомобіля.

Проте, суд зазначає, що з наданих позивачем CMR-накладних в графі "вантаж отримано" наявні печатки отримувачів, проте в графі "дата" відсутня дата отримання такого товару, що, у свою чергу, унеможливлює як перевірку судом здійснених позивачем нарахувань, так і здійснення власного розрахунку в заявлені періоди.

Оскільки рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях, вимоги про стягнення з відповідача 46 019,89 грн інфляційних втрат та 9 889,45 грн 3% річних не підлягають задоволенню як недоведені.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд відзначає наступне.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. (ч. ч. 1, 2 ст. 73 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. ст. 76, 77 ГПК України).

Положеннями ст. 86 ГПК України унормовано наступне. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 129 ГПК України понесені позивачем витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зокрема, з відповідача підлягає стягненню 3 079,92 грн.

Крім того, у попередньому (орієнтованому) розрахунку суми судових витрат позивачем вказано про понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн, проте під час розгляду даної справи позивачем не надано доказів на підтвердження понесення таких витрат, у зв`язку з чим судом не здійснюється розподілення таких витрат між сторонами при ухваленні рішення у даній справі.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-2000" (01133, м. Київ, вул. Євгена Коновальця, буд. 29, код 31111758) на користь фізичної особи-підприємця Домнюка Юрія Петровича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) суму заборгованості в розмірі 205 328,00 грн (двісті п`ять тисяч триста двадцять вісім грн 00 коп.), судовий збір у розмірі 3 079,92 грн (три тисячі сімдесят дев`ять грн 92 коп.).

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Повне рішення підписано 28.05.2024.

Суддя О.Г. Удалова