ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
"22" травня 2024 р. Справа №907/922/21
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
головуючого судді Плотніцького Б.Д..
суддів Кравчук Н.М.,
Матущака О.І.
за участю секретаря судового засідання Процевич Р.Б.
розглянув заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Митровки Я.В. б/н від 06.05.2024 про ухвалення додаткового судового рішення
за результатами розгляду розглянувши апеляційних скарг:
- ОСОБА_2 , б/н від 08 квітня 2022 року;
- ОСОБА_3 , б/н від 17 квітня 2022 року;
- Товариства з обмеженою відповідальністю Перечинський Стеатит, б/н від 18 квітня 2022 року
на рішення Господарського суду Закарпатської області від 11.03.2022 (повний текст рішення складено 19.03.2022, суддя Пригуза П.Д.)
та матеріали апеляційної скарги ОСОБА_3 , б/н від 17 квітня 2022 року
на додаткове рішення Господарського суду Закарпатської області від 24.03.2022 (підписане 24.03.2022, суддя Пригуза П.Д.)
у справі №907/922/21
за позовом ОСОБА_1 , м. Перечин, Закарпатська область
до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю Перечинський Стеатит, м. Перечин, Закарпатська область
до відповідача-2 ОСОБА_4 , м. Ужгород
до відповідача-3 ОСОБА_5 , с. Сімер, Закарпатська область
до відповідача-4 ОСОБА_6 , м. Перечин, Закарпатська область
до відповідача-5 ОСОБА_7 , м. Перечин, Закарпатська область
до відповідача-6 ОСОБА_8 , с. Оноківці, Закарпатська область
до відповідача-7 ОСОБА_9 , м. Перечин, Закарпатська область
до відповідача-8 ОСОБА_10 , м. Перечин, Закарпатська область
до відповідача-9 ОСОБА_3 , м. Ужгород
до відповідача-10 ОСОБА_2 , м. Ужгород
про визначення розміру статутного капіталу товариства та розмірів часток учасників товариства
за участю представників сторін:
від позивача: не з`явився
від відповідачів 1-10: не з`явились
Постановою Західного апеляційного господарського суду від 01.05.2024 апеляційні скарги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю Перечинський Стеатит на рішення Господарського суду Закарпатської області від 11.03.2022 та апеляційну скаргу ОСОБА_3 на додаткове рішення Господарського суду Закарпатської області від 24.03.2022 у справі №907/922/21 залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Закарпатської області від 11.03.2022 та додаткове рішення Господарського суду Закарпатської області від 24.03.2022 у справі №907/922/21 залишено без змін.
10.05.2024 до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Митровки Я.В. б/н від 06.05.2024 про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, якою заявник просить розподілити судові витрати при розгляд даної справи:
- за розгляд у суді касаційної інстанції 26 215,00грн витрат на оплату правничої допомоги за розгляд справи в суді касаційної інстанції; 4 540,00грн відшкодування витрат на сплату судового збору за подання касаційної скарги;
- за розгляд у суді апеляційної інстанції 27 794,00грн, з яких: 22 060,00 витрат на оплату правничої допомоги за перший розгляд справи в суді апеляційної інстанції; 5 734,00 витрат на оплату правничої допомоги за новий розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
У судове засідання 22.05.2024 представники сторін не з`явились.
21.05.2024 на адресу суду надійшла заява від представника заявника про розгляд справи за його відсутності.
22.05.2024 на адресу суду надійшла заява ОСОБА_2 (відповідача 10) з процесуальних питань щодо неприйнятності до розгляду судом доказів, поданих позивачем на підтвердження понесених витрат.
Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Оскільки явка представників учасників у справі в судове засідання не визнавалась обов`язковою, відповідач 10 скористався правом на подання клопотання з процесуальних питань щодо неприйнятності до розгляду судом доказів, поданих позивачем на підтвердження понесених витрат, колегія суддів вважає за можливе розглянути заяву за відсутності сторін.
Під час розгляду справи відводів суддям та секретарю судового засідання в порядку ст.ст.35, 36, 37 ГПК України від учасників судового процесу не надходило.
Хід судового засідання фіксується в протоколі судового засідання, оскільки відповідно до ч.3 ст.222 ГПК України, у разі неявки представників сторін у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.
В обґрунтування вимог поданої заяви ОСОБА_1 зазначає, що внаслідок розгляду справи у судах апеляційної та касаційної інстанцій позивач поніс судові витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката та сплатою судового збору. У відповідності до ч.8 ст.129 ГПК України у позовній заяві позивачем було зроблено відповідну заяву для усіх випадків ухвалення рішення у даній справі, у тому числі в судах апеляційної та касаційної інстанції. Було визначено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 15 000грн, в суді касаційної інстанції 10 000грн. Також зазначено, що докази реально понесених позивачам витрат будуть подаватись протягом 5 днів після ухвалення відповідного рішення.
Представником позивача після касаційного перегляду справи було подано відповідну заяву з доказами понесених судових витрат до Верховного Суду. У зв`язку з направленням матеріалів справи на новий розгляд, Верховним Судом не здійснювався розподіл судових витрат. Вказані витрати складаються з 25 985грн витрат за надані адвокатські послуги та 230грн витрат на поштову кореспонденцію, що становить 26 215грн, а також 4 540грн витрат на сплату судового збору.
Щодо відшкодування витрат позивача, понесених за апеляційний перегляд справи, то такі складаються з витрат на правничу допомогу при первинному апеляційному перегляді рішення у справі у розмірі 22 060грн та новому розгляді справи судом апеляційної інстанції у розмірі 5 734грн.
Відповідачем 10 - ОСОБА_2 направлено на адресу суду заяву з процесуальних питань щодо неприйнятності до розгляду судом доказів, поданих позивачем на підтвердження понесених витрат. У даній заяві зазначено, що докази на підтвердження понесених судових витрат в судах апеляційної та касаційної інстанції (акти та рахунки від 13.12.2023) та документи, що підтверджують надсилання їх копій іншим сторонам у справі, були подані позивачем до суду 01.05.2024, тобто після прийняття рішення Західним апеляційним господарським судом, при тому, що відповідні судові рішення були прийняті 05.10.2022 постанова Західного апеляційного господарського суду та 11.12.2023 постанова Верховного Суду. Тобто, на думку відповідача -10, відповідні докази було подано без дотримання строків на їх подання, передбачених нормами ГПК України.
Таким чином, ОСОБА_2 просить суд відмовити позивачу у прийнятті доказів, поданих ним на підтвердження понесених витрат на загальну суму 48 275грн.
Згідно з п.3 ч.1 ст.244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Митровки Я.В. б/н від 06.05.2024 про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу:
- за розгляд у суді касаційної інстанції 26 215,00грн витрат на оплату правничої допомоги за розгляд справи в суді касаційної інстанції; 4 540,00грн відшкодування витрат на сплату судового збору за подання касаційної скарги;
- за розгляд у суді апеляційної інстанції 27 794,00грн, з яких: 22 060,00 витрат на оплату правничої допомоги за перший розгляд справи в суді апеляційної інстанції; 5 734,00 витрат на оплату правничої допомоги за новий розгляд справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про задоволення вказаної заяви, з огляду на наступне.
Згідно з ч.1 ст.281 ГПК України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги ухвалює судові рішення у формі постанов згідно з вимогами, встановленими ст.34 та гл.9 розд.III цього Кодексу, з урахуванням особливостей, зазначених у цій главі.
Відповідно до ст.16 ГПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
У відповідності до п.9 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Статтею 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ГПК України).
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст.124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст.126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст.129 ГПК України).
Відповідно до ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
У ч.ч.1, 2 ст.126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
У даному випадку, позивачем при поданні позовної заяви було зроблено відповідну заяву про намір здійснювати відшкодування понесених витрат на оплату послуг адвоката та сплату судового збору за апеляційне та касаційне провадження, а також надано орієнтовний (попередній) розрахунок подальших можливих витрат позивача, пов`язаних із переглядом справи, зокрема, в суді апеляційної інстанції у розмірі 15 000грн та в суді касаційної інстанції у розмір 10 000грн (т.1 а.с.28)
У результаті першого апеляційного перегляду рішення Господарського суду Закарпатської області від 11.03.2022 та додаткового рішення Господарського суду Закарпатської області від 24.03.2022, вказані процесуальні документи були скасовані постановою Західного апеляційного господарського суду від 05.10.2022. Внаслідок чого, позивачем не були подані докази понесених витрат на правничу допомогу та сплату судового збору.
Однак, зазначена постанова Західного апеляційного господарського суду від 05.10.2022 була скасована постановою Верховного Суду від 11.12.2023 і передано справу №907/922/21 на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Як вбачається з матеріалів справи, після касаційного перегляду справи, представником позивача було подано до Верховного суду клопотання про долучення до матеріалів справи доказів судових витрат, понесених у суді касаційної інстанції від 13.12.2023.
Внаслідок нового апеляційного перегляду справи, 01.05.2024 Західним апеляційним господарським судом прийнято постанову, якою рішення Господарського суду Закарпатської області від 11.03.2022 та додаткове рішення Господарського суду Закарпатської області від 24.03.2022 у справі №907/922/21 залишено без змін. У зв`язку з чим, 10.05.2024 представником позивача подано заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат за перший апеляційний перегляд, касаційний перегляд та новий розгляд судом апеляційної інстанції судових рішень у справі №907/922/21.
Враховуючи зазначене, суд вважає, що звернення позивача з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі №907/922/21 з наданням відповідних доказів понесення витрат на надання професійної правничої допомоги та сплату судового збору здійснено у строки, передбачені ч.8 ст.129 ГПК України.
Згідно з ч.ч.3-5 ст.126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
За змістом п.1 ч.2 ст.126, ч.8 ст.129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Як вбачається з матеріалів справи, 08.09.2021 позивач уклала договір про надання правової допомоги з Адвокатським об`єднанням Греца і Партнери. Протягом розгляду справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанції представником ОСОБА_1 був адвокат Митровка Ярослав Васильович.
У підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу при першому розгляді справи у суді апеляційної інстанції заявником надано копію рахунку №003587 від 13.12.2023 на суму 27 820грн, копію акту виконаних робіт №003587 від 13.12.2023 до договору б/н від 08.09.2021 на загальну суму 27 820грн., копію детального опису робіт (послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги у справі №907/922/21 у Західному апеляційному господарському суді на загальну суму 27 794грн.
У підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції заявником надано наступні документи: копію рахунку №003586 від 13.12.2023 на суму 26 215грн, копію акту виконаних робіт №003586 від 13.12.2023 до договору б/н від 08.09.2021 на загальну суму 26 215грн. та копію детального опису робіт (послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги на загальну суму 26 215грн. А також заявлено до відшкодування сплачений ним судовий збір у сумі 4 540грн.
У підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції при новому розгляді справи заявником надано копію рахунку №004005 від 06.05.2024 на загальну суму 5 734грн, копію акту виконаних робіт №004005 від 06.05.2024 до договору б/н від 08.09.2021 на загальну суму 5 734грн. та копію детального опису робіт (послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги на загальну суму 26 215грн.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Відповідно до ч.5 ст.129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Відповідно до положень ст.ст.1, 26, 27, 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, за яким, зокрема, клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
У ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Однак слід зазначити, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).
Твердження відповідача 10, викладені у заяві, щодо неприйняття судом доказів, поданих позивачем у підтвердження понесених ним витрат на надання правничої допомоги та сплати судового збору з огляду на те, що їх подано у строк, який не відповідає ст..129 ГПК України, судова колегія зазначає наступне.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Аналіз вказаної норми ГПК України свідчить про те, що у разі неподання попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто, у разі неподання попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.
З огляду на те, що позивачем ще у позовній заяві було заявлено про свій намір подавати відповідні заяви про відшкодування витрат, пов`язаних із розглядом даної справи у судах апеляційної та касаційної інстанції, а також надано попередній (орієнтовний) розрахунок сум понесених витрат, колегія суддів вважає, що така заява була подана вчасно та у відповідності до норм чинного ГПК України. У подальшому стороною було дотримано порядок подачі відповідних доказів понесених витрат, як після касаційного перегляду справи так і після нового розгляду справи у суді апеляційної інстанції.
Щодо подачі доказів понесених витрат у суді апеляційної інстанції при першому перегляді справи тільки після перегляду справи в касаційному порядку, то даний факт також вважається колегію суддів вчасною подачею, оскільки постановою Західного апеляційного господарського суду від 05.10.2022 рішення суду було скасоване, а відповідно, позивач не міг претендувати на відшкодування понесених ним витрат за цей апеляційний розгляд. Відтак, після прийняття Верховним Судом постанови від 11.12.2023, якою скасовано постанову апеляційного суду від 05.10.2022 та передано справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, позивач набув право заявляти вимогу про відшкодування витрат на правничу допомогу та стягнення витрат зі сплати судового збору, понесених підчас першого апеляційного перегляду та касаційного перегляду справи.
Також у п.п.155, 156 постанови Верховного суду від 11.12.2023 у даній справі, суд касаційної інстанції вказав, що відповідно до частини чотирнадцятої статті 129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. З огляду на висновок щодо суті касаційної скарги судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, а також у судах попередніх інстанцій, слід буде розподілити за результатами розгляду спору.
Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі №922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі №915/237/18).
Таким чином, розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Такі докази, відповідно до ч.1 ст.86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При цьому згідно зі ст.74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75 - 79 ГПК України.
Позивачем також заявлено про стягнення судового збору за подання касаційної скарги.
У матеріалах справи наявна банківська квитанція від 03.11.2022, яка підтверджує сплату позивачем 4 540грн судового збору за подачу касаційної скарги.
Частиною 9 статті 129 ГПК України встановлено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Як було зазначено у постанові Західного апеляційного господарського суду від 01.05.2024, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції та вважає, що даний спір виник внаслідок неправильних дій відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що встановлені та яким надано правову оцінку в мотивувальній частині цього рішення, а тому, відшкодування судового збору підлягає пропорційному розподіленню між відповідачами 9 та 10.
Враховуючи викладене вище, оцінивши подані позивачем (заявником) докази на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу та сплату судового збору за подачу касаційної скарги, дослідивши обсяг виконаних робіт представником позивача по наданню правової допомоги у судах апеляційної та касаційної інстанцій у даній справі, колегія суддів вважає, що заява підлягає задоволенню та відшкодування понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу та сплати судового збору пропорційно з відповідача 9 та відповідача 10.
Керуючись ст.ст.126, 129, 244, 282, 283, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,
П О С Т А Н О В И В:
1. Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Митровки Я.В. б/н від 06.05.2024 про ухвалення додаткового судового рішення у справі №907/922/21 задоволити.
2. Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) 13 107,50грн (тринадцять тисяч сто сім гривень 50 копійок) витрат на оплату правничої допомоги за розгляд справи в суді касаційної інстанції; 2 270,00грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок) відшкодування витрат на сплату судового збору за подання касаційної скарги; 11 030,00грн (одинадцять тисяч тридцять гривень 00 копійок) витрат на оплату правничої допомоги за перший розгляд справи в суді апеляційної інстанції; 2 867,00грн (дві тисячі вісімсот шістдесят сім гривень 00 копійок) витрат на оплату правничої допомоги за новий розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
3. Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) 13 107,50грн (тринадцять тисяч сто сім гривень 50 копійок) витрат на оплату правничої допомоги за розгляд справи в суді касаційної інстанції; 2 270,00грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок) відшкодування витрат на сплату судового збору за подання касаційної скарги; 11 030,00грн (одинадцять тисяч тридцять гривень 00 копійок) витрат на оплату правничої допомоги за перший розгляд справи в суді апеляційної інстанції; 2 867,00грн (дві тисячі вісімсот шістдесят сім гривень 00 копійок) витрат на оплату правничої допомоги за новий розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
4. Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом строків передбачених ст.288 ГПК України.
Повний текст додаткової постанови складено та підписано 28.05.2024
Головуючий суддя Плотніцький Б.Д.
Судді Кравчук Н.М.
Матущак О.І.