ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
27 травня 2024 року Справа № 918/1065/23
Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Павлюк І.Ю. , суддя Грязнов В.В.
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву представника Фізичної особи - підприємця Зінченко - Попової Тетяни Іванівни про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі №918/1065/23
у справі за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайм Групп Нафта" на рішення Господарського суду Рівненської області від 15.11.2023 у справі №918/1065/23 (суддя Романюк Р.В.)
за позовом Фізичної особи - підприємця Зінченко - Попової Тетяни Іванівни
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайм Групп Нафта"
про стягнення коштів в сумі 49 374, 00 грн
Рішенням Господарського суду Рівненської області від 15.11.2023 у справі № 918/1065/23 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайм групп нафта" (33028, м. Рівне, вул. Соборна, 112, ) на користь Фізичної особи - підприємця Зінченко - Попової Тетяни Іванівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 44 988 грн попередньої оплати та 2 445, 58 грн витрат по сплаті судового збору. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим судом першої інстанції рішенням від 15.11.2023 у справі №918/1065/23 Товариство з обмеженою відповідальністю "Прайм Групп Нафта" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд визнати поважною причину пропуску строку на звернення до суду апеляційної інстанції та поновити для скаржника даний строк. Частково скасувати рішення Господарського суду Рівненської області від 15 листопада 2023 року в частині задоволення позову та стягнення з відповідача ТОВ "Прайм Групп Нафта", код 43431254 на користь позивача ФОП Зінченко - Попова Т.І., ІПН НОМЕР_1 суми попередньої оплати у розмірі 44 988 грн та судового збору у розмірі 2 445,58 грн, а в іншій частині - рішення суду залишити без змін. Судові витрати розподілити згідно до положень діючого законодавства.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.04.2024 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайм Групп Нафта" на рішення Господарського суду Рівненської області від 15.11.2023 у справі №918/1065/23 залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Листом Північно-західного апеляційного господарського суду вих.№01-27/918/1065/23/2695/24 від 19.04.2024 р. справа повернута до Господарського суду Рівненської області.

29.04.2024 на електронну адресу Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява позивача Фізичної особи - підприємця Зінченко - Попової Тетяни Іванівни про ухвалення додаткового рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТАЛІТІ МІСТ" (попередня назва - Товариство з обмеженою відповідальністю "Прайм Групп Нафта") (вул. Незалежності, буд. 22, м. Кагарлик, Обухівський район, Київська область, 61052, ідентифікаційний код: 43431254) на користь фізичної особи-підприємця Зінченко-Попової Тетяни Іванівни ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 копійок.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи №918/1065/23 у складі: головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Грязнов В.В., суддя Павлюк І.Ю.

Листом Північно-західного апеляційного господарського суду № 918/1065/23/2935/24 від 30.04.2024 позивач повідомлявся про те, що у зв`язку з відпусткою головуючої судді Розізнаної І.В. та судді члена-колегії Павлюк І.Ю., які перебувають у відпустці з 22 квітня 2024 року по 06 травня 2024 року включно, заява про ухвалення додаткового рішення буде розглянута після виходу колегії суддів із відпустки.

Листом Північно-західного апеляційного господарського суду №918/1065/23/2935/24 від 08.05.2024 витребувано матеріали справи №918/1065/23 з Господарського суду Рівненської області. 14.05.2024 матеріали справи №918/1065/23 надійшли на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.05.2024 розгляд заяви представника позивача Фізичної особи - підприємця Зінченко - Попової Тетяни Іванівни про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі №918/1065/23 вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Запропоновано відповідачу у строк до 22.05.2024 надіслати до Північно-західного апеляційного господарського суду письмові заперечення з приводу поданої заяви про розподіл судових витрат, та докази надсилання копії таких заперечень позивачу.

Копію ухвали доставлено учасникам справи в електронні кабінети системи "Електронний суд" ЄСІТС (а.с. 174).

Відповідач не скористався своїм правом на подачу заперечень на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі №918/1065/23.

Розглянувши подану представником позивача Фізичної особи - підприємця Зінченко - Попової Тетяни Іванівни заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі №918/1065/23, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Матеріалами справи стверджено, що представник позивача у відзиві на апеляційну скаргу від 15.02.2024 повідомила суд апеляційної інстанції при намір вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення у даній справі (а.с. 130-137).

Представник позивача Фізичної особи - підприємця Зінченко - Попової Тетяни Іванівни в межах встановленого ст. 129 ГПК України строку подала до суду апеляційної інстанції заяву про відшкодування судових витрат (витрат на професійну правову допомогу) у суді апеляційної інстанції в розмірі 1 500, 00 грн. та відповідні докази (а.с. 154-167).

Згідно з частиною першою статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, відповідно до пункту 1 частини третьої зазначеної статті, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами першою, другою статті 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Нормою ст. 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до частини третьої статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом частини четвертої статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, - на відповідача. У випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунок таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Враховуючи викладене, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

Така правова позиція викладена у додаткових постановах Верховного Суду від 22.03.2018 у справі №910/9111/17 та від 11.12.2018 у справі №910/2170/18.

Факт надання позивачу професійної правничої допомоги під час розгляду справи підтверджується наданими у строк, встановлений ч. 8 ст. 129 ГПК України, доказами:

- копією договору №25/09/23 про надання професійної правничої допомоги від 25.09.2023;

- копією додаткової угоди №1 від 06 лютого 2024 року до договору №25/09/23 про надання професійної правничої допомоги від 25.09.2023р.

- копією рахунка на оплату послуг адвоката №220424 від 22.04.2024р.

- копією платіжної інструкції №518 від 26.04.2024р.

- копією акта приймання-передачі наданої професійної правничої допомоги від 22.04.2024р.

- детальним опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом;

- ордером серія ВІ №1198691 від 15.02.2024.

Пунктом 1 додаткової угоди №1 від 06 лютого 2024 року до договору №25/09/23 про надання професійної правничої допомоги від 25.09.2023 Сторони узгодили, що Адвокат, окрім правничої допомоги, визначеної пунктом 2.1 Договору, зобов`язується надати Клієнту правничу допомогу, пов`язану зі складанням відзиву на апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Прайм Групп Нафта" на рішення Господарського суду Рівненської області від 15.11.2023 за позовом фізичної особи-підприємця Зінченко-Попової Тетяни Іванівни до товариства з обмеженою відповідальністю "Прайм Групп Нафта" про стягнення коштів в сумі 49 374, 00 грн.

Пунктом 2 цієї ж угоди Сторони узгодили, що за надання правничої допомоги, визначеної пунктом 1 даної Додаткової угоди Клієнт сплачує Адвокату грошову винагороду у розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 копійок

Як передбачено частиною четвертою статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено, що за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", п.п. 79 і 112).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п. п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №903/390/18.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Такий висновок викладений у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 22.11.2019 у справі №902/347/18 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18 та у додатковій постанові від 20.08.2020 у справі №910/3437/19 і додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).

За умови підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, не надання іншою стороною доказів невідповідності заявлених до відшкодування витрат критеріям співмірності, у тому числі спростування правильності відповідних розрахунків, витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено, чи тільки має бути сплачено (Постанова об`єднаної палати КГС ВС від 22.01.2021 №925/1137/19).

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дану позицію підтримав Верховний Суд у постанові Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду у складі Верховного суду у справі № 922/445/19 від 03.10.2019 року.

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 ст. 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору визначеному нормами ст. 627 ЦК України, принципу "договори повинні виконуватися" та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України (Постанова об`єднаної палати КГС ВС від 20.11.2020 у справі №910/13071/19).

Згідно висновків, викладених Верховним Судом у п. 4.16. постанови від 30.11.2020 у справі № 922/2869/19 "суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони" та "суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспівмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачами відповідне клопотання" не є тотожними за своєю суттю, і фактично другий висновок відповідає викладеному в пункті 6.1 постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, що "під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Суд не наділений повноваженням, а відповідно не вправі зменшити розмір витрат на правничу допомогу з власної ініціативи, а лише виключно за клопотанням іншої сторони (постанова Верховного Суду від 08.04.2019 у справі № 922/619/18).

Відсутність клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу від іншої сторони виключає можливість суду самостійно (без вказаного клопотання) зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу (постанови Верховного Суду від 29.03.2018 у справі №907/357/16, від 18.12.2018 у справі №910/4881/18).

Колегією суддів встановлено, що відповідач не звертався до суду із заявою про зменшення розміру витрат, понесених на правову допомогу позивачем у суді апеляційної інстанції.

Колегія суддів в межах даної справи, враховуючи обставини справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); значення справи для позивача, приходить до висновку, що надані представником позивача докази є достатніми та підтверджують факт надання професійної правничої допомоги та розмір понесених позивачем витрат на правову допомогу у суді апеляційної інстанції під час перегляду рішення суду першої інстанції від 15.11.2023 у справі № 918/1065/23.

З огляду на зазначене, враховуючи норми ст.ст. 126, 129 ГПК України, колегія суддів приходить до висновку, що заявлені позивачем до відшкодування витрати підлягають стягненню з відповідача у сумі 1 500, 00 грн.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Прийняти додаткову постанову у справі №918/1065/23.

2. Заяву представника Фізичної особи - підприємця Зінченко - Попової Тетяни Іванівни про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі №918/1065/23 - задоволити.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТАЛІТІ МІСТ" (вул. Незалежності, буд. 22, м. Кагарлик, Обухівський район, Київська область, 61052, код 3431254) на користь Фізичної особи - підприємця Зінченко - Попової Тетяни Іванівни ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 1 500, 00 грн. (одна тисяча п`ятсот гривень) витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді апеляційної інстанції.

4. Господарському суду Рівненської області видати наказ.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до частини 3 статті 287 ГПК України не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків, визначених у підпунктах а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України.

6. Справу №918/1065/23 повернути до Господарського суду Рівненської області.

Головуючий суддя Розізнана І.В.

Суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Грязнов В.В.