ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2024 р. Справа №914/3063/22

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Желіка М.Б.

Орищин Г.В.

секретар судового засідання Кишенюк Н.

за участю представників учасників процесу:

від позивача - Юрчак В.В.-представник;

від відповідача-1 Шмотолоха О.П.-представник;

від відповідача-2- Піхоцька Л.В.;

від відповідача-3 - Мошора В.В;

від третьої особи-1 - Шмотолоха О.П.-представник;

від третьої особи 2 Зубашевський Н.П.-представник;

розглянувши апеляційні скарги Закладу вищої освіти "Львівський університет бізнесу та права" б/н від 07.07.2023 (Вх.№ ЗАГС 01-05/2206/23 від 10.07.2023) та Ліцею Європейський Львівської міської ради б/н від 07.07.2023 (Вх.№ ЗАГС 01-05/2215/23 від 11.07.2023)

на рішення Господарського суду Львівської області від 14.06.2023 (повний текст складено 23.06.2023)

у справі №914/3063/22

за позовом: Закладу вищої освіти "Львівський університет бізнесу та права"

до відповідача 1:Виконавчого комітету Львівської міської ради

до відповідача 2:Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради

до відповідача 3:Відділу освіти Галицького та Франківського районів управління освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради

третя особа 1:Львівська міська рада

третя особа 2:Ліцей Європейський Львівської міської ради

про:визнання незаконним та скасування рішення та наказу, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВЛЕНО

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.

Закладом вищої освіти "Львівський університет бізнесу та права" на розгляд Господарського суду Львівської області подано позов до відповідачів про:

визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 16.09.2022 №834 «Про вирішення питання балансового обліку нежитлових приміщень на вул. Кульпарківській, 99» та наказу Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради від 23.09.2022 за №409-0 «Про відмову у продовженні договору оренди»;

зобов`язання Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради оголосити і провести аукціон, за результатами якого може бути продовжений договір оренди від 29.12.2017 №Ф-10841-17 на нежитлові приміщення першого поверху загальною площею 662,3 кв.м, що позначені в технічній документації під індексами 6-19, V, VII-XI, які розташовані у будівлі (літ. "А-3") за адресою: місто Львів, вулиця Кульпарківська, 99 з діючим орендарем Закладом вищої освіти "Львівський університет бізнесу та права" (із врахуванням переважного права Закладу вищої освіти "Львівський університет бізнесу та права" на продовження договору оренди від 29.12.2017 №Ф-10841-17 між Управлінням комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради та Закладом вищої освіти "Львівський університет бізнесу та права" на зазначені вище нежитлові приміщення або укладений з новим орендарем для організації навчально-виховного процесу терміном на 5 років у 10-ти денний строк від набрання рішенням законної сили).

Позов обгрунтовано тим, що Відділ освіти Галицького та Франківського районів безпідставно та всупереч положенням Закону України "Про оренду державного та комунального майна" не надав позивачу згоду на продовження строку дії договору оренди №Ф-10841-17 від 29.12.2017, а Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, зважаючи на відсутність такої згоди, необгрунтовано відмовило орендарю у продовженні строку дії договору. Відтак, на думку позивача, порушено право добросовісного чинного орендаря. Приймаючи рішення №834 від 16.09.2022 «Про вирішення питання балансового обліку нежитлових приміщень на вул. Кульпарківській 99» виконавчим комітетом Львівської міської ради порушено права Ліцею «Європейський».

Рішенням Господарського суду Львівської області від 14.06.2023 у справі №914/3063/22 відмовлено у задоволенні позовних вимог повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що балансоутримувач з дотриманням вимог пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 № 634 Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану повідомив орендаря та орендодавця про непродовження договору оренди з підстав, визначених статтею 19 Закону України Про оренду державного та комунального майна, зокрема, повідомив орендаря та орендодавця більш ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору. Визначення балансоутримувача комунального майна є невід`ємним правом органу місцевого самоврядування у процесі здійснення правомочностей власника. Позивач не довів яке саме його право він вважає порушеним у цій частині.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.

Закладом вищої освіти "Львівський університет бізнесу та права" подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 14.06.2023 у справі №914/3063/22 та прийняти нове рішення, яким позов задоволити повністю, посилаючись на те, що суд не взяв до уваги та не обгрунтував, з яких правових підстав ним не враховано і не надано оцінки постанові Кабінету Міністрів України № 634 від 27.05.2022 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану».

Скаржник вважає, що дії відповідачів суперечили вимогам вказаного нормативного акту і були здійснені всупереч встановленому цим актом порядку з урахуванням воєнного стану в Україні.

Також, скаржник у письмових поясненнях від 01.11.2023 зазначає про те, що, посилаючись на те, що повідомлення балансоутримувача від 23.09.2022 не відповідає критеріям обґрунтованості. Як вбачається зі змісту листа від 23.09.2022 (том 1, а. с. 152, 209) такий вмотивований тим, що вказані нежитлові приміщення є необхідними для використання Відділом освіти Галицького та Франківського районів управління освіти ДГП ЛМП в освітніх цілях, зокрема для охоплення дітей загальною середньою освітою.

Водночас, вказана мета є неконкретною, а містить виключно загальне посилання на необхідність «охоплення дітей загальною середньою освітою» і не містить будь-якого обґрунтування про те, що на базі відповідних нежитлових приміщень буде створено навчальний заклад (школу).

Згідно з абзацом 3 частини 2 статті 8 Закону України «Про повну загальну середню освіту» для належного та ефективного визначення і закріплення за закладом освіти території обслуговування місцеві органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування ведуть облік дітей дошкільного та шкільного віку, враховують спроможність кожного закладу освіти і демографічну ситуацію на відповідній території та у разі необхідності забезпечують створення додаткових класів. При цьому кількість класів початкової школи має забезпечувати здобуття початкової освіти всіма дітьми, які проживають на території обслуговування відповідного закладу освіти.

Отже, на думку скаржника, з положень цитованої статті випливає, що для належного та ефективного визначення і закріплення за закладом освіти території обслуговування органи місцевого самоврядування у разі необхідності повинні забезпечувати створення додаткових класів. Таким чином, посилання Відділу освіти на перевантаження окремих класів в різних закладах освіти не є достатнім обґрунтуванням, оскільки в такому випадку відповідний орган згідно вимог абзацу 3 частини 2 статті 8 Закону України «Про повну загальну середню освіту» зобов`язаний забезпечити створення додаткових класів.

Скаржник вважає, що аналіз наповнюваності учнів у закладах освіти у мікрорайоні, де функціонує Ліцей «Європейський» було здійснено не з урахуванням спроможності школи і її наповнення в цілому, а виключно з точки зору наповнюваності окремих класів. Висновок балансоутримувача і суду першої інстанції про те, що «наповнюваність учнів у вказаних закладах освіти перевищує встановлені нормативи» не відповідає дійсності, оскільки у згаданому листі проводилося дослідження не наповнюваності конкретного навчального закладу в цілому, а виключно наповнюваності окремих класів такого закладу.

Відтак, скаржник переконаний, що при обрахунку наповнюваності шкіл в межах території обслуговування нежитлових приміщень в силу вимог ч. 3 ст. 8 Закону України «Про повну загальну середню освіту», не може бути взято до уваги наповнюваність у приватних закладах освіти, оскільки такі навчальні заклади не закріплюються за певними територіями обслуговування.

Скаржник вважає, що висновок суду про те, що наведені у пунктах 51.1-51.4 рішення аргументи є належним обґрунтуванням необхідності розширення комунального закладу освіти та, відповідно, використання об`єкта оренди у власних цілях є хибними та спростовуються доводами у повному обсязі.

Також, скаржник зазначає, що, враховуючи те, що викладене у листі від 21.09.2022 (том 1, а. с. 152, 209) обґрунтування щодо необхідності використання приміщення для власних потреб балансоутримувача є безпідставним, наказ Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради №409-0 від 23.09.2022 «Про відмову у продовженні договору оренди» є таким, що суперечить вимогам чинного законодавства.

Скаржник переконаний, що відмова у продовженні договору оренди нежитлових приміщень, які використовуються в освітніх цілях, з метою використання відповідних приміщень в освітніх цілях для охоплення дітей загальною середньою освітою суперечить принципу «належного урядування».

Ліцеєм Європейський Львівської міської ради подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду визнати нечинним і закрити провадження у справі з підстав її підсудності адміністративному суду.

Скаржник зазначає, що суд розглянув справу з порушенням правил підсудності. Оскільки позивач оспорював рішення органу місцевого самоврядування, спір виник з публічно-правових відносин, який належить до юрисдикції адміністративних судів.

Також, скаржник зазначив, що у випадку, якщо апеляційний суд дійде висновку, що даний спір підсудний господарському суду, слід скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 14.06.2023 та залишити позовну заяву без розгляду, посилаючись на те, що позивач жодного разу не з`явився у судові засідання, в зв`язку із чим у суду не було законних підстав розглядати справу по суті, оскільки це суперечило вимогам ст.226 ГПК України. Отже, у даному випадку, оскільки позивач неодноразово не з`явився у судове засідання, суд зобов`язаний був у відповідності до вимог ч.2 ст. 226 ГПК України постановити ухвалу про залишення позову без розгляду.

Узагальнені доводи осіб, що подали відзиви на апеляційні скарги.

Управління комунальної власності у письмовому поясненні від 30.07.2023 просить відмовити у задоволенні апеляційних скарг, рішення суду залишити без змін, посилаючись на те, що судом дотримано законодавство щодо здійснення розгляду справи без участі позивача.

Щодо підсудності даної справи господарському суду, Управління вважає, що у даному спорі беруть участь суб`єкти господарювання, а між сторонами укладено договір оренди №Ф-1084-17 від 29.12.2017, що по своїй правовій природі є господарсько-правовими відносинами (у відповідності до ч.1 ст.179 ГК України), щодо яких виник спір про право.

Також, щодо відсутності чи наявності у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції, Управління зазначає, що серед позовних вимог позивача, окрім визнання незаконними та скасування рішення, наказу є ще зобов`язання до вчинення дій, а саме зобов`язання щодо оголошення та проведення аукціону на оренду спірного майна. При цьому, як вказує позивач, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Позивач звернувся до Господарського суду Львівської області із позовом у зв`язку із тим, що, на його переконання, договір оренди не було продовжено незаконно. Тобто спір виник із відносин оренди і стосується реалізації орендарем його права на продовження договору, що потребує згоди орендодавця.

В даних правовідносинах Управління комунальної власності виступає не як суб`єкт владних повноважень, а як сторона господарського договору. Таким чином, відповідний спір є приватно-правовим і стосується господарсько-правових відносин.

Також, Управління вважає, що Заклад вищої освіти "Львівський університет бізнесу та права" ігнорує факт повідомлення балансоутримувачем - Відділом освіти Галицького та Франківського району управління освіти департаменту гуманітарної політики ЛМР про обставини, у зв`язку з якими майно необхідне для використання останнім та непродовження договору оренди (лист №260107-вих-77168 від 23.09.2022). При цьому строк дії договору встановлено до 29.12.2022. Таким чином, спірний договір не підлягає автоматичному продовженню відповідно до порядку, визначеному п.5 постанови Кабінету Міністрів України №634 від 27.05.2022 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану».

Відділом освіти Галицького та Франківського районів управління освіти департаменту гуманітарної політики ЛМР було повідомлено орендаря про перевищення встановлених нормативів наповнюваності у школах, територіально наближених до Ліцею «Європейський», у зв`язку із зарахуванням до таких закладів великої кількості внутрішньо-переміщених осіб. Балансоутримувач також зазначив, що у зв`язку із ймовірним поверненням великої кількості дітей з-за кордону наповнюваність класів буде збільшуватися. Таким чином, балансоутримувачем було чітко обгрунтовано та конкретизовано підстави необхідності спірного майна для його власних потреб.

Відділ освіти Галицького та Франківського районів управління освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради у письмових поясненнях від 13.02.2024 зазначає, що відповідно до ст. 12 Закону України «Про повну загальну середню освіту» з метою належної організації освітнього процесу у закладах загальної середньої освіти формуються класи та/або групи, у тому числі спеціальні, інклюзивні, з дистанційною, вечірньою формою здобуття освіти. Кількість учнів у класі (наповнюваність класу) комунального закладу освіти не може становити менше 5 учнів та більше 24 учнів, які здобувають початкову освіту та 30 учнів, які здобувають базову чи профільну середню освіту. При цьому, кількість учнів у навчальних приміщеннях закладів освіти має відповідати вимогам санітарного законодавства та не може порушувати права учнів (педагогічних працівників) на належні, безпечні та здорові умови навчання (праці).

Відповідач 3 також зазначає, що наповнюваність учнів у закладах освіти зросла також у зв`язку з тим, що до закладів зараховано дітей з числа внутрішньо переміщених осіб, які проживають/перебувають на території Львівської міської територіальної громади. Крім цього, значна кількість дітей перебуває за кордоном і в разі повернення в Україну число учнів також зростатиме.

Додатково відповідач 3 повідомив, що згідно реформи Нової української школи з 1 вересня 2027 року шкільна освіта буде поділятися на три рівні: початковий (1 4 роки навчання), базовий (5 9 роки навчання), старша профільна школа (10 12 роки навчання), буде впроваджена 12-річна система навчання, а також відбуватиметься формування профільної освіти на базі старших класів, що потребуватиме створення додаткових класів у закладах освіти та використання додаткових нежитлових приміщень для забезпечення належного освітнього процесу.

Відповідач 3 вважає, що відповідно до ст. 35 Закону України «Про повну загальну середню освіту» початкова школа функціонує як окрема юридична особа або як структурний підрозділ гімназії. За рішенням засновника початкова школа, гімназія може включати дошкільний підрозділ, за умови його розміщення в окремій будівлі або відокремленому приміщенні з окремими входом/виходом і територією для вихованців дошкільного підрозділу. Гімназія та ліцей функціонують як окремі юридичні особи. За рішенням засновника ліцей може також забезпечувати здобуття базової середньої освіти та, як виняток, здобуття початкової освіти. Спірні нежитлові приміщення є необхідними для використання відділом освіти Галицького та Франківського районів управління освіти ДГП ЛМР в освітніх цілях на даний момент та у майбутньому періоді.

Процесуальні дії суду у справі

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.07.2023 вказану справу передано колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Галушко Н.А., суддів Желіка М.Б., Орищин Г.В.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 17.07.2023 апеляційну скаргу Закладу вищої освіти "Львівський університет бізнесу та права" залишено без руху для усунення встановлених недоліків, а саме: зобов`язано скаржника надати (надіслати) на адресу Західного апеляційного господарського суду докази сплати судового збору в сумі 11 164,5 грн та належні докази надсилання копії апеляційної скарги іншим учасникам справи (описи вкладення) протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

25 липня 2023 року на адресу Західного апеляційного господарського суду від скаржника надійшла заява №242 від 21.07.2023 (вх.№01-04/4968/23 від 25.07.2023) про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої долучено платіжну інструкцію №1830 від 19.07.2023 про сплату судового збору в сумі 11 164,50 грн та докази надіслання копії апеляційної скарги іншим учасникам справи.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 27.07.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Закладу вищої освіти "Львівський університет бізнесу та права" на рішення Господарського суду Львівської області від 14.06.2023 у справі №914/3063/22 та призначено розгляд справи на 05.09.2023

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 17.07.2023 апеляційну скаргу Ліцею Європейський Львівської міської ради залишено без руху для усунення встановлених недоліків, а саме: зобов`язано скаржника надати (надіслати) на адресу Західного апеляційного господарського суду докази сплати судового збору в сумі 11 164,5 грн та належні докази надсилання копії апеляційної скарги іншим учасникам справи (описи вкладення) протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

25.07.2023 на адресу Західного апеляційного господарського суду від скаржника надійшла заява №103 від 21.07.2023 (вх.№01-04/4969/23 від 25.07.2023) про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої долучено квитанцію від 19.07.2023 про сплату судового збору в сумі 11 164,50 грн та докази надіслання копії апеляційної скарги іншим учасникам справи.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 27.07.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Ліцею Європейський Львівської міської ради на рішення Господарського суду Львівської області від 14.06.2023 у справі №914/3063/22 та призначено розгляд справи на 05.09.2023.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 05.09.2023 призначено апеляційну скаргу Ліцею Європейський Львівської міської ради до спільного розгляду з апеляційною скаргою Закладу вищої освіти "Львівський університет бізнесу та права" у справі №914/3063/22, відкладено розгляд справи даної справи на 19.09.2023.

Ухвалами Західного апеляційного господарського суду від 19.09.2023, 07.11.2023, 05.12.2023, 09.01.2024, 13.02.2024 відкладено розгляд справи №914/3063/22 до 12.03.2024.

В судовому засіданні 12.03.2024 оголошено перерву у справі №914/3063/22 до 02.04.2024.

Ухвалами Західного апеляційного господарського суду від 02.04.2023 та 09.05.2024 відкладено розгляд справи на 16.05.2024.

16.05.2024 представником Закладу вищої освіти «Львівський університет бізнесу та права» подано клопотання про відкладення розгляду справи, яке судовою колегією залишено без задоволення як необгрунтоване.

У судовому засіданні учасники судового процесу виклали свої доводи, міркування та заперечення щодо вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 16.05.2024 оголошено вступну та резолютивну частини постанови Західного апеляційного господарського суду.

Обставини справи.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до наказів Управління народної освіти Львівської обласної державної адміністрації № 370 від 08.06.1992 (том 1, а.с.81), Відділу народної освіти Львівського міськвиконкому № 40 від 10.06.1992 (том 1, а.с.82) та розпорядження представника Президента України Про відкриття ліцею менеджменту у м. Львові (том 1, а. с. 83) відкрито з 01 вересня 1992 року Державний учбовий заклад Львівський ліцей менеджменту у приміщенні міжшкільного навчально-виробничого комбінату Франківського району м.Львова (вул. Кульпарківська, 99).

Львівський ліцей менеджменту (надалі перейменований у Ліцей Європейський) був зареєстрований 03.03.1994, про що свідчить Свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи серія А01 № 204402 (том 1, а. с. 84-85).

Листом Управління освіти Львівської міської ради від 11.02.2005 (том 1, а.с. 96) підтверджується, що станом на 11.02.2005 споруда (будівля) за адресою: м.Львів, вул. Кульпарківська, 99 знаходилась на балансі Ліцею Європейський, який є комунальною установою, створеною Управлінням освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 18.04.2023 (том 2 а.с.28-34).

Відповідно до наказів Управління комунального майна (том 1, а. с. 107-110), з 2005 року Заклад вищої освіти "Львівський університет бізнесу та права" орендує нежитлові приміщення за адресою: м.Львів, вул.Кульпарківська, 99 для проведення навчально-виховного процесу.

Управлінням комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради та Закладом вищої освіти "Львівський університет бізнесу та права" укладено договори оренди приміщення за адресою: місто Львів, вул. Кульпарківська, 99.

Зокрема, 29.12.2017 між Закладом вищої освіти "Львівський університет бізнесу та права" та Управлінням комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради укладено договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) №Ф-10841-17 щодо нежитлових приміщень першого поверху загальною площею 662,3 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Кульпарківська, 99 (далі - об`єкт оренди).

Згідно з умовами зазначеного договору орендодавець на підставі наказу Управління № 385-О від 02.10.2017 та договору оренди № Ф-9155 від 05.09.2014 … зобов`язався передати, а орендар прийняти у строкове платне користування нерухоме майно нежитлові приміщення 1-го поверху загальною площею 662,3 м2, що позначені у технічній документації під індексами 6-19, V, VII-XI, які розташовані у будівлі (літ. "А-3") за адресою: місто Львів, вулиця Кульпарківська, 99 (далі Об`єкт оренди), що знаходиться на балансі Ліцею "Європейський" (далі Балансоутримувач) і належить територіальній громаді міста Львова в особі Львівської міської ради … на праві комунальної власності… Об`єкт оренди орендар буде використовувати для організації навчально-виховного процесу Гімназії Львівського університету бізнесу і права. Термін договору оренди визначений на 5 років з 29.12.2017 до 29.12.2022 включно (п.4.1 договору).

Пунктом 4.3 договору встановлено, що у разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом 1 місяця після закінчення терміну його дії, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

Як зазначив позивач, приміщення використовувалися з освітньою метою. За час дії договору оренди позивач здійснив ремонт приміщення загальною вартістю 3'112'686,80 грн, належно виконував обов`язки орендаря. Зважаючи на це, останній мав законні сподівання на продовження договору оренди.

18.07.2022 Управлінням комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради в електронній торговій системі опубліковано оголошення з описом об`єкта нерухомості (том 1, а.с.139-141). Інформації про намір здати об`єкт в оренду (продовжити оренду) не зазначено. У графі оголошення з описом об`єкта нерухомості Тип переліку, до якого віднесено об`єкт вказано, що його не визначено. Водночас оголошення про намір передати майно в оренду може бути здійснене лише після віднесення такого майна до першого чи другого типу.

09.09.2022 позивачем зареєстровано звернення про намір продовжити договір оренди (том 1, а. с.142), тобто більше, ніж за три місяці до спливу строку дії договору від 29.12.2017, що відповідає умовам, визначеним частиною 3 статті 18 Закону України Про оренду державного та комунального майна.

Як зазначає позивач, після ініціювання Закладом вищої освіти "Львівський університет бізнесу та права" продовження договору оренди виконавчий комітет Львівської міської ради 16.09.2022, попри відсутність відповідного листа Ліцею Європейський та без урахування його власних потреб, прийняв рішення №834 про передачу приміщень з балансу Ліцею Європейський на баланс Відділу освіти. Вказане рішення опубліковане в електронній торговій системі з порушенням встановленого 3-денного строку 28.09.2022.

19.09.2022 між Ліцеєм Європейський та Відділом освіти підписано акт приймання-передачі приміщень на баланс останнього.

Надалі, 21.09.2022 листом №260107-вих-75789 Відділ освіти, як балансоутримувач майна, повідомив Заклад вищої освіти "Львівський університет бізнесу та права" про непогодження продовження договору оренди (том І а.с.152).

Також, Відділом освіти надіслано Управлінню освіти департаменту гуманітарної політики ЛМР та УКВ лист від 23.09.2022 (том 1, а. с. 210-211) про непогодження продовження договору від 29.12.2017 у зв`язку необхідністю використання об`єкта оренди в освітніх цілях Відділом освіти.

Листами № 2-12736- Ф-2302 від 21.09.2022, №4-2601-26192 від 22.09.2022, №4-4 від 23.09.2022 балансоутримувач повідомив відповідача-2 про власні потреби у використанні спірних приміщень.

Управлінням комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради було прийнято наказ №409-0 від 23.09.2022 «Про відмову у продовженні договору оренди», яким позивачу відмовлено у продовженні договору оренди шляхом проведення аукціону у зв`язку із наявністю обгрунтованих потреб балансоутримувача у використанні майна у власних потребах.

12.10.2022 Управління повідомило Університет про необхідність звільнити спірні приміщення.

Позивач вважає, що Відділ освіти Галицького та Франківського районів безпідставно та всупереч положенням Закону України "Про оренду державного та комунального майна" не надав позивачу згоду на продовження строку дії договору оренди №Ф-10841-17 від 29.12.2017, а Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, зважаючи на відсутність такої згоди, необгрунтовано відмовило орендарю у продовженні строку дії договору. Відтак, на думку позивача, порушено право добросовісного чинного орендаря.

На думку позивача, оскаржуване рішення виконавчого комітету Львівської міської ради про передачу з балансу Ліцею «Європейський» на баланс Відділу освіти Галицького та Франківського районів нежитлових приміщень об`єкта оренди є втручанням в оперативно-господарську діяльність установи ліцею, отже є протиправним.

Позивач також вважає, що в силу дії постанови Кабінету Міністрів України "Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану" від 27.05.2022 № 634 у нього виникло право на користування орендованим приміщенням у період дії воєнного стану, у зв`язку з чим наказ Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради від 23.09.2022 за №409-О «Про відмову у продовженні договору оренди» є протиправним.

Вищенаведені обставини стали підставою для звернення Закладу вищої освіти "Львівський університет бізнесу та права" до відповідачів з позовом про

-визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 16.09.2022 за №834 «Про вирішення питання балансового обліку нежитлових приміщень на вул. Кульпарківській, 99;

-визнання незаконним та скасування наказу Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради від 23.09.2022 за №409-О «Про відмову у продовженні договору оренди»;

- зобов`язання оголосити і провести аукціон, за результатами якого може бути продовжений договір оренди від 29.12.2017 №Ф-10841-17 на нежитлові приміщення першого поверху загальною площею 662,3 кв.м.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як вбачається із матеріалів справи та зазначалось вище, між Закладом вищої освіти "Львівський університет бізнесу та права" та Управлінням комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради укладено договір оренди нерухомого майна №Ф-10841-17 від 29.12.2017 зі строком дії до 29.12.2022.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 ЦК України).

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ч. 1 ст. 759 ЦК України)

Закон України Про оренду державного та комунального майна регулює правові, економічні та організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майна, що належить Автономній Республіці Крим, а також передачею права на експлуатацію такого майна; майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майна, що належить Автономній Республіці Крим.

27.12.2019 набрав чинності Закон України від 03.10.2019 № 157-ІХ "Про оренду державного та комунального майна" (Закон № 157-ІХ), який введено в дію 01.02.2020, та відповідно до пункту 2 Перехідних положень якого на правовідносини щодо продовження договору оренди після 01.07.2020 поширюється дія саме цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України Про оренду державного та комунального майна об`єктами оренди за цим Законом, в тому числі є нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення, а також їх окремі частини).

Договори оренди можуть бути продовжені на той самий строк, на який вони були укладені, на підставі заяви орендаря про продовження договору, поданої орендодавцю не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди (ч. 3 ст. 18 Закону України про оренду державного та комунального майна).

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем зареєстровано звернення про намір продовжити договір оренди 09.09.2022 (том 1, а.с.142), тобто більше, ніж за три місяці до спливу строку дії договору від 29.12.2017, що відповідає умовам, визначеним ч.3 ст.18 Закону України Про оренду державного та комунального майна.

У відповідності до ч. 4 ст. 18 названого Закону рішення про продовження договору оренди державного майна, передбаченого частиною другою цієї статті, і рішення про відмову у продовженні договору оренди державного майна приймаються орендодавцем. Рішення про продовження договору оренди комунального майна, передбаченого частиною другою цієї статті, та рішення про відмову у продовженні договору оренди комунального майна приймаються орендодавцем або представницьким органом місцевого самоврядування чи визначеними ним органами у випадках, встановлених рішенням представницького органу місцевого самоврядування.

Згідно з пунктами 13 та 14 статті 1 Закону України Про оренду державного та комунального майна до переліку першого типу відносяться об`єкти, щодо яких прийнято рішення про передачу в оренду на аукціоні; до переліку другого типу відносяться об`єкти щодо яких прийнято рішення про передачу в оренду без проведення аукціону.

Отже, продовження дії договору від 29.12.2017 мало відбуватися за правилами, визначеними Законом України Про оренду державного та комунального майна.

Частинами 1 та 2 статті 18 Закону України Про оренду державного та комунального майна встановлено, що продовження договорів оренди здійснюється за результатами проведення аукціону, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Без проведення аукціону можуть бути продовжені договори, які укладені без проведення аукціону з підприємствами, установами, організаціями, передбаченими частиною другою статті 15 цього Закону відповідно до вимог статті 15 цього Закону, крім випадків, передбачених абзацами одинадцятим та дванадцятим частини другої статті 15 цього Закону.

Так, відповідно до частини 2 статті 15 Закону України Про оренду державного та комунального майна право на отримання в оренду державного та комунального майна, що не міститься в Переліку першого типу, без проведення аукціону також мають заклади освіти всіх форм власності, що мають ліцензію на провадження освітньої діяльності.

Пунктом 2.5 Додатку № 1 Загальні положення щодо оренди майна Львівської міської територіальної громади ухвали Львівської міської ради № 591 від 22.04.2021 Про окремі питання оренди майна Львівської міської територіальної громади встановлено, що орендодавець, серед іншого, приймає рішення про виключення об`єктів оренди з переліку першого типу у разі наявності рішення виконавчого комітету про обґрунтовані власні потреби уповноваженого органу управління та/або балансоутримувача, або потреби іншої бюджетної (міської) установи, що розміщена у будівлі, споруді, їх окремій частині;

-оприлюднює в Електронній Торговій Системі переліки першого і другого типів, оголошення про передачу майна в оренду, інформацію про потенційний об`єкт оренди, укладені договори оренди, додаткові угоди тощо;

-приймає рішення про продовження договорів оренди без проведення аукціону.

Судом першої інстанції правомірно встановлено, що виконавчі органи Львівської міської ради не приймали рішення про внесення спірних приміщень до переліку об`єктів першого чи другого типів, як і не публікували оголошення про передачу майна в оренду в Електронній Торговій Системі, а тому відсутні підстави стверджувати про суперечність поведінки відповідачів.

Згідно зі ст. 19 Закону України Про оренду державного та комунального майна рішення про відмову у продовженні договору оренди може бути прийнято, серед іншого, якщо орендоване приміщення необхідне для власних потреб балансоутримувача, які обґрунтовані у письмовому зверненні балансоутримувача, поданому ним орендарю.

Листом від 21.09.2022 (том 1 а. с. 152, 209) Відділ освіти Галицького та Франківського районів (балансоутримувач) відмовився погодити продовження договору оренди від 29.12.2017, про що повідомив орендаря та орендодавця.

Відділ освіти Галицького та Франківського районів надіслав Управлінню освіти департаменту гуманітарної політики ЛМР та Управлінню комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради лист №4-4 від 23.09.2022 (том 1 а. с. 210) про непогодження продовження договору від 29.12.2017 у зв`язку необхідністю використання об`єкта оренди в освітніх цілях Відділом освіти.

Крім того, Відділ освіти надіслав ЗВО "Львівський університет бізнесу та права" лист №260107-вих-77168 від 23.09.2022 (том 1, а. с. 212) про непогодження продовження оренди об`єкта нерухомості, зазначивши про намір використовувати дане приміщення у власних цілях з метою організації навчального процесу, обгрунтовуючи вимогами ст.12 Закону України Про повну загальну середню освіту, згідно якої кількість учнів у класі комунального закладу освіти не може перевищувати 24 учні, які здобувають початкову освіту та 30 учнів, які здобувають базову чи профільну середню освіту.

Зокрема, відповідач 3 зазначив, що, проаналізувавши мережу закладів освіти у мікрорайоні, де функціонує Ліцей Європейський, встановлено, що у СЗШ № 40 у початкових класах є від 28 до 30 учнів, у 5-11 класах більше 30 учнів у класі; у початкових класах ліцею № 18 від 29 до 34 учнів, у 5-11 класах від 27 до 32 учнів у класі; у ПШ Світанок - 28-32 учні; у ПШ 1, 2, 3 - 28-34 учнів у класі. Отже наповнюваність учнів у вказаних закладах освіти перевищує встановлені нормативи.

Відділ освіти встановив, що наповнюваність зросла у зв`язку з тим, що до закладів зараховано дітей з числа внутрішньо переміщених осіб. В разі повернення дітей, які тимчасово перебувають за кордоном, число учнів ще більше зросте. Відтак об`єкт нерухомості необхідний для використання в освітніх цілях для охоплення дітей загальною середньою освітою.

Надалі, наказом від 23.09.2022 № 409-0 Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради відмовило Закладу вищої освіти "Львівський університет бізнесу та права" у продовженні договору від 29.12.2017 на підставі ст.19 Закону України Про оренду державного та комунального майна у зв`язку з необхідністю балансоутримувачу Відділу освіти Галицького та Франківського районів використовувати нежитлові приміщення для власних потреб.

Щодо посилання скаржника на те, що судом неправильно застосовано норми постанови Кабінету Міністрів України № 634 від 27.05.2022 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» судова колегія зазначає таке.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, строк якого в подальшому був неодноразово продовжений Указами Президента України. Зокрема, Указом від 07.11.2022 № 757/2022, дію воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 21.11.2022 строком на 90 діб.

Закінчення строку спірного договору оренди (29.12.2022) припало на час дії воєнного стану в Україні.

Водночас у зв`язку із запровадженням воєнного стану в Україні, Верховна Рада України Законом від 01.04.2022 № 2181-IX внесла зміни до Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України Про оренду державного та комунального майна та доповнила пунктом 6.1, яким унормовано, що під час дії воєнного стану Кабінет Міністрів України може встановити інші правила передачі в оренду державного та комунального майна, ніж ті, що передбачені цим Законом, зокрема щодо: продовження договору оренди, шляхом запровадження можливості автоматичного продовження договорів оренди, строк дії яких закінчується під час дії воєнного стану, на строк до припинення чи скасування та на чотири місяці після припинення чи скасування воєнного стану.

На виконання вказаних законодавчих приписів Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 27.05.2022 № 634 "Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану", яка набрала законної сили 01.06.2022 (Постанова № 634).

У пункті 5 Постанови № 634 визначено, що договори оренди державного та комунального майна, строк дії яких завершується у період воєнного стану, вважаються продовженими на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану, крім випадку, коли балансоутримувач з урахуванням законодавства, статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, до сфери управління якого належить балансоутримувач, за 30 календарних днів до дати закінчення договору оренди повідомив орендодавцю та орендарю про непродовження договору оренди з підстав, визначених статтею 19 Закону. Для продовження договору оренди на строк, передбачений цим пунктом, заява орендаря та окреме рішення орендодавця не вимагаються.

Пунктом 16 Постанови № 634 орендодавцям державного та комунального майна постановлено забезпечити нарахування орендної плати орендарям згідно з пунктом 1 цієї постанови, а також продовження та припинення договорів оренди відповідно до пункту 5 цієї Постанови, починаючи з 24.02.2022.

Правовий аналіз наведених нормативних приписів вказаної Постанови № 634 дає підстави для висновку, що автоматичне продовження договорів оренди державного та комунального майна, строк дії яких закінчується під час дії воєнного стану, починається з 24.02.2022, за умови, зокрема, що строк дії відповідних договорів завершується у період воєнного стану.

Верховний Суд у своїй постанові від 21.02.2024 у справі №916/309/23 дійшов висновку, що зміст наведених норм права свідчить про автоматичне продовження договорів оренди, строк дії яких закінчується під час дії воєнного стану. При цьому для продовження договору оренди на строк до припинення чи скасування воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану, окреме рішення орендодавця не вимагається, про що прямо зазначено у пункті 5 Постанови № 634.

Винятки з цього правила прямо передбачено пунктом 5 Постанови № 634 (балансоутримувач з урахуванням законодавства, статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, до сфери управління якого належить балансоутримувач, за 30 календарних днів до дати закінчення договору оренди повідомив орендодавцю та орендарю про непродовження договору оренди з підстав, визначених статтею 19 Закону).

Відповідно до приписів ст. 19 Закону України Про оренду державного та комунального майна рішення про відмову у продовженні договору оренди може бути прийнято, зокрема якщо орендоване приміщення необхідне для власних потреб балансоутримувача, які обґрунтовані у письмовому зверненні балансоутримувача, поданому ним орендарю (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 19.03.2024 у справі №910/3272/23).

З матеріалів цієї справи вбачається, що балансоутримувач завчасно повідомив орендаря про непродовження договору оренди з підстав, передбачених статтею 19 Закону України Про оренду державного та комунального майна (у зв`язку із необхідністю використання спірних нежитлових приміщень для власних потреб (освітніх цілей).

Таким чином, судом першої інстанції правомірно встановлено наявність винятку, передбаченого пунктом 5 Постанови № 634, який виключає автоматичне продовження договору оренди, строк дії якого закінчується під час воєнного стану.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає неправильного застосування судом першої інстанції приписів статті 19 Закону України Про оренду державного та комунального майна та п.5 Постанови №634. В свою чергу, доводи скаржника зводяться до його незгоди із установленими в справі обставинами щодо наявності передумови для припинення договору оренди під час дії воєнного стану з підстав, визначених у пункті 5 вказаної Постанови № 634, що не є належним обґрунтуванням підстави апеляційного оскарження.

Позивач також просить визнати незаконними та скасувати рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 16.09.2022 №834 «Про вирішення питання балансового обліку нежитлових приміщень на вул. Кульпарківській, 99»

На думку позивача, оскаржуване рішення виконавчого комітету міської ради про передачу з балансу Ліцею «Європейський» на баланс Відділу освіти Галицького та Франківського районів нежитлових приміщень об`єкта оренди є втручанням в оперативно-господарську діяльність установи ліцею, отже є протиправним, вказане майно не може бути вилученим, оскільки використовується за призначенням

Щодо наведеного судова колегія зазначає таке.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх порушених прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстав позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Статтею 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом.

Отже, підставою для звернення до суду є саме порушення, невизнання або оспорювання прав та законних інтересів особи. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

З огляду на викладене, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову. У зв`язку з цим суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин, обставини щодо наявності у позивача відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) зазначеного права відповідачем/відповідачами з урахуванням належності обраного способу судового захисту (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі №904/6629/20 від 25.08.2022).

У кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату хоче досягнути позивач унаслідок вирішення спору. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом (пункт 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України). Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2023 у справі № 233/4365/18, постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у справі №914/1262/22 від 12.09.2023).

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, позовної заяви, позивач, обгрунтовуючи вимогу про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Львівської міської ради № 834 від 16.09.2022 фактично звертається з позовом в інтересах третьої особи - Ліцею «Європейський», зазначаючи, що оскаржуване рішення про передачу з балансу Ліцею «Європейський» на баланс Відділу освіти Галицького та Франківського районів нежитлових приміщень об`єкта оренди є протиправним, оскільки вказане майно не може бути вилученим, оскільки використовується за призначенням

Отже, позивач, заявляючи позовну вимогу про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 16.09.2022 за №834 «Про вирішення питання балансового обліку нежитлових приміщень на вул. Кульпарківській, 99» не обгрунтував, яке його право чи інтерес порушено саме прийняттям оскаржуваного рішення.

З огляду на викладене, позовна вимога про визнання незаконним та скасування рішення виконкому Львівської міської ради від 16.09.2022 № 834 «Про вирішення питання балансового обліку нежитлових приміщень на вул. Кульпарківській, 99» задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищенаведені встановлені обставини, судова колегія прийшла до висновку, що Управлінням комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради правомірно видано наказ від 23.09.2022 за №409-0 «Про відмову у продовженні договору оренди», в зв`язку із чим позовна вимога про визнання незаконним та скасування останнього задоволенню не підлягає.

Оскільки позовна вимога про зобов`язання Управління оголосити та провести аукціон, за результатами якого може бути продовжений договір оренди від 29.12.2017 № Ф-10841-17 є похідною від позовної вимоги про визнання недійсним та скасування наказу №409-0 від 23.09.2022, правомірним є висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні зазначеної позовної вимоги.

Щодо посилання скаржника - Ліцея Європейський Львівської міської ради на те, що даний спір підлягав розгляду у порядку адміністративного, а не господарського судочинства, оскільки позивач оспорював рішення органу місцевого самоврядування, спір виник з публічно-правових відносин, який належить до юрисдикції адміністративних судів, судова колегія зазначає таке.

Відповідно до ст.2 ГК України учасниками відносин у сфері господарювання є суб`єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Згідно із ч.1 ст.179 ГК України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Усталена судова практика Верхового суду (наприклад у справах №461/1891/17, 821/592/16) однозначно вказує на те, що неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом спору - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Натомість приватно-правові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

При визначенні юрисдикції справи слід пам`ятати про характер спірних правовідносин, на захист яких прав, свобод та інтересів спрямоване звернення позивача.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами у даній справі виник із відносин оренди і стосується реалізації орендарем його права на продовження договору, що потребує згоди орендодавця. В даних правовідносинах Управління комунальної власності виступає не як суб`єкт владних повноважень, а як сторона господарського договору. Таким чином, відповідний спір є приватноправовим і стосується господарсько-правових відносин.

Щодо посилання скаржника на те, що позивач жодного разу не з`явився у судові засідання, в зв`язку із чим у суду не було законних підстав розглядати справу по суті, оскільки це суперечило вимогам ст.226 ГПК України, з огляду на що спір підлягав залишенню без розгляду, судова колегія зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно із п.1,2 ч.3 ст.202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Позивач неодноразово повідомляв суд про причини неявки в судове засідання шляхом подачі клопотання про відкладення розгляду справи, а також представник позивача (Зубашевський Н.) був присутній в судовому засіданні 15.02.2024, отже останній на власний розсуд скористався наданими йому правами, передбаченими ст. 46 ГПК України.

Згідно із ч.2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами ч. 1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справі «Svitlana Naumenko v. Ukraine» від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10.02.2010).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України", no. 4241/03, від 28.10.2010 року).

Відповідно до ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи встановлені обставини справи, зважаючи на те, що доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, беручи до уваги межі перегляду оскаржуваного рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що вимоги апеляційних скарг не підлягають задоволенню, а оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційні скарги без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржників відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст. ст. 129, 269, 270, 273 275, 276, 282-284 ГПК України,-

Західний апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення Господарського суду Львівської області від 14.06.2023 у справі №914/3063/22 залишити без змін.

2.Апеляційні скарги Закладу вищої освіти "Львівський університет бізнесу та права" б/н від 07.07.2023 (Вх.№ ЗАГС 01-05/2206/23 від 10.07.2023) та Ліцею Європейський Львівської міської ради б/н від 07.07.2023 (вх.№ ЗАГС 01-05/2215/23 від 11.07.2023) залишити без задоволення.

3.Витрати зі сплати судового збору покласти за скаржників.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 28.05.2024.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

Суддя Желік М.Б.

Суддя Орищин Г.В.