РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.05.2024Справа № 910/3171/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., за участю секретаря судового засідання Салацької О.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК» (вул. Велика Васильківська, буд. 72, офіс 128, м. Київ, 03680; ідентифікаційний код 36285831)

2) Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації (пр.-т. Голосіївський, 42, м. Київ, 03039; ідентифікаційний код 37308812)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1: Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (вул. Бориса Грінченка, буд. 1, м. Київ, 01001; ідентифікаційний код 41037901)

про визнання трудових відносин припиненими та зобов`язання вчинити дії,

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_4

від відповідача-1: не з`явився

від відповідача-2: не з`явився

від третьої особи: Бончева Ольга

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції Позивача

До Господарського суду міста Києва звернувся ОСОБА_2 (далі за текстом - Позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК» (далі за текстом - ТОВ «ТТВК», Товариство, Відповідач-1) та Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації (далі за текстом - Голосіївської РДА в м. Києві, Відповідач-2), в якому Позивач просить суд:

- визнати припиненими трудові відносини ОСОБА_2 та ТОВ «ТТВК» з 01.03.2024 у зв`язку зі звільненням ОСОБА_2 із займаної посади генерального директора ТОВ «ТТВК» на підставі частини 1 статті 38 КзПП України;

- зобов`язати Голосіївську РДА в м. Києві внести запис про виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей про ОСОБА_2 як керівника ТОВ «ТТВК».

В обґрунтування заявленого позову Позивач вказує, що у зв`язку із небажанням перебувати на посаді директора Відповідача-1 ним прийнято рішення звільнитися за власним бажанням, про що неодноразово повідомлявся єдиний учасник останнього - Кайфел Трейдінг Лімітед.

Так, згідно доводів Позивача 13.12.2023 ним направлено на адресу учасника Відповідача-1 повідомлення про скликання загальний зборів та заяву про звільнення з посади директора.

Так, Позивач зазначає, що ігнорування учасником Відповідача-2 звернень Позивача щодо його звільнення призвело до необхідності звернення до суду з даним позовом, оскільки відсутня можливість врегулювання в позасудовому порядку питання припинення трудових відносин у встановленому законом порядку.

2. Стислий виклад позиції Відповідача-2

Із поданого відзиву вбачається, що між Позивачем та Відповідачем - 2 відсутній спір, а пред`явлення до останньої вимог є передчасним та неправомірним оскільки ОСОБА_2 не звертався до Голосіївської РДА в м. Києві із заявою про внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а відтак права Позивача в цій частині не порушувалися Відповідачем-2.

Також Відповідач звертає увагу суду на наявність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань заборони внесення змін щодо особи керівника Товариства.

3. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.03.2024 позовну заяву ОСОБА_2 залишено без руху, Позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду доказів направлення (опис вкладення та фіскальний чек) копії позовної заяви з додатками на адресу Відповідача-1.

22.03.2024 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла заява Позивача на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 22.04.2024.

Також даною ухвалою залучено до участі у розгляді справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1: Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (далі за текстом - АРМА).

04.04.2024 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшли письмові пояснення третьої особи.

16.04.2024 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву від Відповідача-2.

У зв`язку із перебуванням судді Пукаса А.Ю. на лікарняному підготовче засідання 22.04.2024 не відбулося.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.04.2024 підготовче засідання призначено на 20.05.2024.

У підготовчому засіданні 20.05.2024 судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 27.05.2024.

У судовому засіданні 27.05.2024 представник Позивача надав пояснення по суті поданого позову, просив суд його задовольнити.

Представники відповідачів у дане засідання не з`явилися, належним чином повідомлялися про місце, дату та час розгляду справи.

Представник третьої особи вирішення даного спору залишив на розсуд суду.

Так, заслухавши вступні слова учасників та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, за наслідками судового засідання 27.05.2024 судом у відповідності до статті 240 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) прийнято рішення по суті спору.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Як вбачається з матеріалів справи, 10.10.2016 на підставі рішення № 49 єдиного учасника ТОВ «ТТВК» від 30.09.2016 Позивач призначений на посаду генерального директора Товариства та включено до складу дирекції останнього.

10.10.2016 видано наказ № 73-К «Про призначення на посаду генерального директора ОСОБА_2» та здійснено відповідний запис до трудової книжки.

Згідно інформації, яка міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань засновником та єдиним учасником Відповідача - 1 є компанія «Кайфел Трейдінг Лімітед» (KEIFEL TRADING LIMITED).

У зв`язку із небажанням Позивача перебувати на посаді директора Товариства ним прийнято рішення звільнитися за власним бажанням у зв`язку з чим 24.11.2023 написано заяву про звільнення його із займаної посади генерального директора у порядку частини 1 статті 38 КЗпП України.

13.12.2023 Позивачем ініційовано питання скликання загальних зборів Товариства у зв`язку з чим направлено на адресу компанії «Кайфел Трейдінг Лімітед» (KEIFEL TRADING LIMITED) повідомлення про скликання загальних зборів учасників ТОВ «ТТВК» на 01.03.2024 та заяву Позивача про звільнення.

Докази направлення вказаних вище документів учаснику Товариства поштовим повідомленням № RK030772710UA містяться в матеріалах справи.

Згідно наданого Позивачем трекінгу із сайту Укрпошта поштове повідомлення № RK030772710UA отримано учасником Товариства 19.01.2024.

Згідно Акту від 01.03.2024 про неявку, складеного за участю генерального директора Товариства, генерального бухгалтера Товариства та начальника транспортного відділу Товариства загальні збори Відповідача 01.03.2024 не відбулися оскільки представник компанії «Кайфел Трейдінг Лімітед» (KEIFEL TRADING LIMITED) не з`явився.

Звертаючись до суду із цим позовом, Позивач посилається на те, що питання про звільнення його з посади директора Товариства може бути вирішено Загальними Зборами Товариства, тоді як неприбуття єдиного учасника Товариства на Загальні Збори для вирішення питань порядку денного та неможливість прийняття Загальними Зборами учасників Товариства відповідного рішення порушує його трудові права, що і стало підставою для звернення до суду з позовом.

Крім того, з матеріалів справи та з наданих пояснень третьої особи судом встановлено, що Подільською окружною прокуратурою м. Києва здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000080 від 05.04.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 191, частиною другою статті 110-2 Кримінального кодексу України, за фактом діяльності групи осіб, які забезпечували функціонування підконтрольних суб`єктів господарювання з метою здійснення протиправної діяльності, спрямовану у тому числі на привласнення коштів, а також на фінансування дій, вчинених з метою насильницької зміни чи повалення конституційної ладу або захоплення державної влади.

Досудове розслідування у вищезазначеному кримінальному провадження розпочато у зв`язку з тим, що засновником Товариства є Компанія, власником та кінцевим бенефіціаром якої є громадянин російської федерації ОСОБА_3 , розмір статутного капіталу - 31 570 889,70 грн (частка 100%).

Вказані корпоративні права постановою прокурора визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Крім того, ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 19.05.2022 у справі № 758/3572/22 накладено арешт на майно, а саме: на корпоративні права у вигляді 100% статутного капіталу Товариства в розмірі 31 570 889,70 грн, яка належить Компанії, кінцевим бенефіціаром якої є ОСОБА_3 , громадянин російської федерації, шляхом заборони учасникам Товариства, іншим особам, які діють від їх імені, їх представникам, представникам товариства (у тому числі за довіреністю) відчужувати вищевказані корпоративні права.

Вказаною ухвалою також заборонено будь-яким державним реєстраторам органів державної реєстрації, приватним та державним нотаріусам, а також іншим особам, що наділені таким правом, вчиняти будь-які дії, пов`язані із проведенням державної реєстрації (перереєстрації, поділу, виділу, тощо) права власності на корпоративні права Товариства, які належать засновнику - Компанії, власником та кінцевим бенефіціаром якої є ОСОБА_3, громадянин російської федерації, розмір внеску до статутного капіталу 31570889,70 грн (частка 100%), у тому числі вносити зміни, пов`язані зі зміною засновників (учасників, кінцевих бенефіціарних власників), зміною директора, місця знаходження юридичної особи, внесення будь-яких інших змін в статутні документи товариства, а також вчинення реєстраційних дій направлених на відчуження.

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 15.06.2022 визначено порядок зберігання речових доказів у кримінальному провадженні № 0000080 шляхом передачі Агентству в управління за договором у порядку та на умовах, визначених статтями 1, 9, 19-24 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», майно, а саме корпоративні права у вигляді 100% статутного капіталу Товариства.

Згідно відповіді АРМА від 11.03.2024 № 460/24-38-04/6.9 (на запит представника Позивача) відповідно до ухвал Подільського районного суду м. Києва від 15.06.2022 у справі № 758/4214/22 та від 28.07.2022 у справі № 758/5973/22 в управління АРМА передано корпоративні права у вигляді 100% статутного капіталу ТОВ «ТТВК» () в розмірі 31 570 889,70 гривень та шість транспортних засобів, які також належать ТОВ «ТТВК», однак станом на 11.03.2024 договір управління майном не укладався, активи від прокурора у кримінальному провадженні з актами приймання-передачі не приймалися.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За умовами статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів судом, зокрема, є припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Так, для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка, на її думку, порушує її права й охоронювані законом інтереси.

Згідно зі статтею 38 Кодексу законів про працю України (далі за текстом - КЗпП України) працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, роботодавець не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Відповідно до положень статті 28 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» органами товариства є загальні збори учасників, наглядова рада (у разі утворення) та виконавчий орган.

Відповідно до частини 1 статті 29 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» загальні збори учасників є вищим органом товариства.

Частиною 1 та пунктом 6 частини 2 статті 30 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» закріплено, що загальні збори учасників можуть вирішувати будь-які питання діяльності товариства, крім питань, віднесених до виключної компетенції інших органів товариства законом або статутом товариства.

До компетенції загальних зборів учасників належать обрання одноосібного виконавчого органу товариства або членів колегіального виконавчого органу (всіх чи окремо одного або декількох з них), встановлення розміру винагороди членам виконавчого органу товариства.

Загальні збори учасників скликаються у випадках, передбачених цим Законом або статутом товариства, а також з ініціативи виконавчого органу товариства (частина 1 статті 31 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»).

Відповідно до частини 1-3 статті 32 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» загальні збори учасників скликаються виконавчим органом товариства. Статутом товариства може бути визначений інший орган, уповноважений на скликання загальних зборів учасників.

Виконавчий орган товариства скликає загальні збори учасників шляхом надсилання повідомлення про це кожному учаснику товариства.

Виконавчий орган товариства зобов`язаний повідомити учасників товариства не менше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення загальних зборів учасників, якщо інший строк не встановлений статутом товариства.

Так, суд вказує, що чинним законодавством визначено право директора як одноосібного виконавчого органу скликати загальні збори товариства шляхом надсилання повідомлення про це учаснику товариства не менше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення загальних зборів учасників, якщо інший строк не встановлений статутом товариства.

Пунктами 7.1 та 7.2 Статуту Товариства визначено, що виконавчим органом Товариства є дирекція товариства у кількості двох членів: генерального директора та фінансового директора. Кожен член Дирекції здійснює свої повноваження до моменту прийняття Зборами Учасників рішення про його (її) відкликання.

Пунктом 6.1 Статуту визначено, що Збори Учасників є вищим органом управління Товариства. Збори Учасників складаються з Учасників (їх представників) або одного учасника (його представника), якщо Товариство має тільки одного учасника. Збори мають право приймати рішення з усіх питань діяльності Товариства, у тому числі із тих, що передані Зборами Учасників до компетенції Дирекції.

Відповідно до пункту 6.8 Статуту орган або особи, які скликають Збори учасників повинні забезпечити надіслання всім учасникам письмового повідомлення про проведення Зборів Учасників у порядку, передбаченому пунктом 15.7 цього Статуту за рахунок Товариства не пізніше ніж за 30 днів до дати проведення Зборів Учасників. Будь яке повідомлення про Збори Учасників повинно містити дату, час та місце проведення Зборів Учасників, а також запропонований порядок денний.

У відповідності до частини 1 статті 30 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» загальні збори учасників можуть вирішувати будь-які питання діяльності товариства.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 98 ЦК України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства. Рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не встановлено установчими документами або законом. Порядок скликання загальних зборів визначається в установчих документах товариства.

Згідно із положеннями частин 1-3 статті 99 ЦК України загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб. Виконавчий орган, що складається з кількох осіб, приймає рішення у порядку, встановленому абзацом першим частини другої статті 98 цього Кодексу. Повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Відповідно до трудового законодавства України керівник товариства (директор), як будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган про таке звільнення письмово за два тижні. Разом із тим, особливість звільнення директора полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі № 758/1861/18.

Як зазначено вище, питання щодо звільнення директора вирішується тільки за рішенням Загальних Зборів учасників, тому Позивач як директор Товариства не має самостійних повноважень щодо вирішення питань про своє звільнення з посади директора.

Відповідно до частин 2, 3 статті 32 «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» виконавчий орган товариства скликає загальні збори учасників шляхом надсилання повідомлення про це кожному учаснику товариства. Виконавчий орган товариства зобов`язаний повідомити учасників товариства не менше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення загальних зборів учасників, якщо інший строк не встановлений статутом товариства.

У постанові Верховного Суду від 19.01.2022 у справі № 911/719/21 викладено висновок, що передбачений частиною першою статті 38 КЗпП України порядок розірвання трудового договору з ініціативи директора передбачає попередження ним про це власника або уповноваженого органу письмово за два тижні та ініціювання скликання загальних зборів учасників. У випадку вчинення директором відповідних дій, на учасників товариства покладено обов`язок розглянути заяву директора про звільнення та прийняти відповідне рішення про таке звільнення. При цьому на особу, яка ініціює питання проведення загальних зборів, покладено обов`язок належного повідомлення інших учасників товариства про скликання зборів у порядку, встановленому чинним законодавством та статутом підприємства.

З огляду на встановлені судом вище обставини, суд дійшов висновку, що Позивачем як директором Товариства, дотримано порядок скликання Загальних Зборів учасників Відповідача-1 та належним чином повідомлено про мету (порядок денний) таких зборів.

Суд вказує, що надані Позивачем докази направлення заяви про звільнення та повідомлення про скликання загальних зборів є належними та допустимими, що відповідно свідчить про вчинення Позивачем всіх залежних від нього дій задля припинення трудових відносин з Товариством в порядку, визначеному чинним законодавством, при цьому Позивачем дотримано приписи законодавства щодо порядку скликання загальних зборів учасників товариства, що передбачено статтею 32 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» та Статутом, а також порядку звільнення з посади за власним бажанням, що передбачений статтею 38 КЗпП України.

Як встановлено судом вище, Загальні Збори учасників Товариства не відбулися, питання звільнення Позивача не вирішено, а доказів зворотного суду не надано.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.

Конституційний Суд України у рішеннях від 07.07.2004 № 14-рп/2004, від 16.10.2007 № 8-рп/2007 та від 29.01.2008 № 2-рп/2008 зазначив, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом.

Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації.

Незважаючи на те, що право на працю безумовно є правом, а не обов`язком, для належної реалізації свого права на звільнення за власним бажанням керівник (директор) товариства має не тільки написати заяву про звільнення за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України та подати/надіслати її всім учасникам товариства, а й за власною ініціативою, як виконавчий орган товариства, скликати загальні збори учасників товариства, на вирішення яких і поставити питання щодо свого звільнення.

З огляду на те, що Загальні Збори учасників Товариства для розгляду питання щодо звільнення Позивача не відбулися, що відповідно є прямим порушенням гарантованого йому Конституцією України права на працю та на припинення трудових відносин.

У даному випадку положення закону щодо письмового попередження учасників (засновників) про бажання звільнитися за власним бажанням з боку засновників фактично нівелюється, а іншого порядку звільнення з ініціативи працівника (директора) чинне законодавство не передбачає, у той час як статтею 43 Конституції України використання примусової праці забороняється.

Водночас, у випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, зокрема через неможливість зібрати кворум для проведення загальних зборів, керівнику із метою захисту своїх прав надано можливість звернутися до суду із вимогою про визнання трудових відносин припиненими.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі № 758/1861/18.

З огляду на надані до суду докази, суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження розгляду по суті уповноваженим на звільнення директора органом Товариства заяви Позивача про звільнення з посади за власним бажанням на підставі частини 1 статті 38 КЗпП України, а також фактичного звільнення Позивача з посади директора Товариства на підставі рішення Загальних Зборів учасників Товариства у передбачений чинним законодавством України строк і внесення змін до відомостей про наведену юридичну особу про зміну її керівника.

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Відтак, обраний Позивачем спосіб захисту його порушеного права як визнання трудових відносин з Відповідачем-1 припиненими є правомірним, оскільки Позивачем вичерпано процедурні можливості реалізувати своє право на припинення трудових відносин.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога в частині визнання трудових відносин між Позивачем та Відповідачем-1 є доведеною, обґрунтованою та підлягає частковому задоволенню, оскільки згідно висновків суду такі відносини можуть бути припинені з 27.05.2024 (із врахування процесу набрання даним рішенням законної сили).

Щодо вимоги про зобов`язання Відповідача-2 внести відповідні зміни (провести реєстраційну дію) до відомостей про керівника Відповідача-1, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.

Згідно із пункту 2 частини 1 статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», у тому числі щодо зобов`язання вчинення реєстраційних дій.

Водночас відповідно до статті 28 вказаного закону, наявність у Єдиному державному реєстрі відомостей про судове рішення щодо заборони проведення реєстраційної дії є підставою для відмови у державній реєстрації.

Як встановлено судом вище в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань міститься запис від 27.05.2022 № 071024069 на підставі ухвали слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 19.05.2022 у справі № 758/3572/22, яким заборонено будь яким державним реєстраторам органів державної реєстрації вчиняти будь які дії, пов`язані в тому числі зі зміною керівника Товариства.

Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Відповідач-2 є суб`єктом державної реєстрації, а державний реєстратор як її посадова особа проводить реєстраційну дію за відсутності підстав для відмови у державній реєстрації.

Крім того, суд погоджується з доводами Відповідача-2, що матеріали справи не містять доказів звернення ОСОБА_2 до Відповідача - 2 із відповідною заявою про внесення змін до відомостей Товариства у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що в свою чергу свідчить про відсутність факту порушення останнім прав Позивача в цій частині та відсутність підстав для зобов`язання суб`єкта державної реєстрації вчиняти реєстраційну дію у примусовому порядку.

На переконання суду, позовна вимога щодо Відповідача -2 не є ефективною та такою, що відновить порушені права Позивача з огляду на існування чинної ухвали слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 19.05.2022 у справі № 758/3572/22.

При цьому суд звертає увагу Позивача, що внесення Відповідачем-2 змін до відомостей Товариства у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в частині зміни керівника є виключно дискрецією державного реєстратора, порядок реалізації якої визначено статтею 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», а відтак у випадку задоволення другої вимоги Позивача це може призвести до порушення принципу належного врядування Відповідача-2.

Частинами 1-2 статті 74 ГПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Підсумовуючи викладене вище, з огляду на встановлені судом обставини за сукупністю наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для частково задоволення позову та припинення трудових відносин Позивача та Товариства.

Судові витрати відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

2. Визнати припиненими трудові відносини ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) та Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК» (вул. Велика Васильківська, буд. 72, офіс 128, м. Київ, 03680; ідентифікаційний код 36285831) з 27.05.2024 у зв`язку зі звільненням ОСОБА_2 із займаної посади генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК» на підставі частини 1 статті 38 КзПП України.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК» (вул. Велика Васильківська, буд. 72, офіс 128, м. Київ, 03680; ідентифікаційний код 36285831) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн.

4. В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 29.05.2024

Суддя Антон ПУКАС