ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
Рішення

30 квітня 2024 р. м. Ужгород Справа №907/53/24

За позовом Фізичної особи підприємця Каналоша Олександра Тіберійовича, с. Анталовці Ужгородського району Закарпатської області

до відповідача Державного спеціалізованого господарського підприємства Ліси України, м. Київ в особі філії Ужгородське лісове господарство, с. Кам`яниця Ужгородського району Закарпатської області

про стягнення 102 740 грн заборгованості за надані послуги за Договорами про надання послуг №7 від 01.02.2023, №64 від 11.09.2023 та №73 від 18.10.2023,

Суддя господарського суду Пригара Л.І.

Секретар судового засідання Іваниш Д.П.

представники:

Позивача

Відповідача не з`явився

СУТЬ СПОРУ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ СУДУ В МЕЖАХ СПРАВИ

Фізичною особою підприємцем Каналошем Олександром Тіберійовичем, с. Анталовці Ужгородського району Закарпатської області заявлено позов до відповідача Державного спеціалізованого господарського підприємства Ліси України, м. Київ в особі філії Ужгородське лісове господарство, с. Кам`яниця Ужгородського району Закарпатської області про стягнення 1 046 147,77 грн.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 24.01.2024 у справі №907/1189/23 постановлено роз`єднати позовні вимоги Фізичної особи підприємця Каналоша Олександра Тіберійовича, с. Анталовці Ужгородського району Закарпатської області до відповідача Державного спеціалізованого господарського підприємства Ліси України, м. Київ в особі філії Ужгородське лісове господарство, с. Кам`яниця Ужгородського району Закарпатської області про стягнення 1 046 147,77 грн; позовні вимоги Фізичної особи підприємця Каналоша Олександра Тіберійовича, с. Анталовці Ужгородського району Закарпатської області до відповідача Державного спеціалізованого господарського підприємства Ліси України, м. Київ в особі філії Ужгородське лісове господарство, с. Кам`яниця Ужгородського району Закарпатської області про стягнення 102 740 грн заборгованості за надані послуги за Договорами про надання послуг №7 від 01.02.2023, №64 від 11.09.2023 та №73 від 18.10.2023 постановлено виділити в самостійне провадження із наступним присвоєнням такому єдиного унікального номера.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 24.01.2024 позовну заяву (справу №907/53/24) передано на розгляд судді Пригарі Л.І.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 26.01.2024 відкрито провадження у справі №907/53/24 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику уповноважених представників сторін спору. Встановлено відповідачеві строк на подання господарському суду відзиву на позовну заяву у порядку ст. 165, 251 ГПК України з одночасним надісланням копії такого позивачеві, а доказів надіслання суду, протягом 15-ти днів з дня одержання даної ухвали, а також у цей же строк письмово висловленої позиції щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Встановлено позивачеві строк для надання суду та відповідачеві відповіді на відзив у порядку ст. 166 ГПК України, протягом 5-ти днів з дня одержання копії відзиву. Встановлено строк для подання позивачем відповіді на відзив та відповідачем заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть подані) не пізніше 27.02.2024.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 16.02.2024 призначено судове засідання по розгляду справи №907/53/24 в порядку спрощеного позовного провадження з викликом уповноважених представників сторін спору на 20.03.2024. Явку уповноважених представників сторін у судове засідання визнано обов`язковою.

Ухвалою суду від 20.03.2024 судове засідання по розгляду справи №907/53/24 відкладалось із підстав, наведених в ухвалі суду.

У судовому засіданні 03.04.2024 судом за участю уповноважених представників сторін оголошено перерву до 30.04.2024.

Поданим через канцелярію суду клопотанням б/н від 30.04.2024 (вх. №02.3.1-02/3541/24 від 30.04.2024) представник позивача просить розгляд справи здійснити за її відсутності та задоволити позов у повному обсязі.

Відповідач, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про дату і час розгляду справи, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, причин неявки суду не повідомив.

Згідно із приписами ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому, відповідно до ст. 202 Господарського процесуального кодексу України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників позивача та відповідача за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин і вирішення спору по суті.

Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України визначено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до ст. 233 ГПК України, рішення в даній справі прийнято судом у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами спору.

За приписами частин 4 та 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

АРГУМЕНТИ СТОРІН СПОРУ

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Позивач просить задоволити позов у повному обсязі, обґрунтовуючи позовні вимоги доданими до матеріалів справи документальними доказами, зокрема, стверджує, що відповідач своєчасно не виконав умови Договорів про надання послуг №7 від 01.02.2023 (із змінами до нього), №64 від 11.09.2023 та №73 від 18.10.2023 в частині повної та своєчасної оплати вартості наданих позивачем послуг, пов`язаних із перевезенням, навантаженням та розвантаженням лісопродукції, внаслідок чого у відповідача виникла та рахується заборгованість перед позивчем у розмірі 102 740 грн.

ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА

Представник відповідача на адресу суду надіслала відзив на позовну заяву б/н від 12.02.2024 (вх. №02.3.1-02/1132/24 від 15.02.2024), за змістом якого стверджує про те, що вимоги, заявлені позивачем, не визнаються Державним спеціалізованим господарським підприємством Ліси України в особі філії Ужгородське лісове господарство із огляду на повне погашення останнім заборгованості за Договорами про надання послуг №7 від 01.02.2023, №64 від 11.09.2023 та №73 від 18.10.2023.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

01.02.2023 між Фізичною особою підприємцем Каналошем Олександром Тіберійовичем (виконавцем, позивачем у справі) та Державним спеціалізованим господарським підприємством Ліси України в особі філії Ужгородське лісове господарство (замовником, відповідачем у справі) було укладено Договір про надання послуг №7 (далі Договір №7), згідно із п. 1.1. якого виконавець зобов`язується на вимогу замовника організувати роботу по перевезенню, навантаженню і розвантаженню лісопродукції автомобілями ЗІЛ: державний номер НОМЕР_1 , ЗІЛ: державний номер НОМЕР_2 , Урал: державний номер НОМЕР_3 , вручну.

За умовами п. 2.1. 2.4. Договору №7, розмір плати за перевезення вантажів та інші операції й послуги, пов`язані з перевезенням, визначаються сторонами у Додатку №1, що є невід`ємною частиною цього Договору. Вартість одиниці послуг (1 м3) є договірною і підтверджується протоколом погодження ціни (Додаток №1). Підставою для розрахунку є акт виконання послуг, у якому міститься розрахунок вартості послуг, рахунок на оплату. По згоді сторін можлива попередня оплата. Розрахунки здійснюються в гривнях в безготівковій формі шляхом перерахування відповідної суми на розрахунковий рахунок виконавця.

Згідно із п. 3.1. Договору №7, замовник зобов`язується своєчасно і в повному обсязі вносити плату за виконані роботи.

Цей Договір укладено на строк до 31.03.2023, що діє з моменту підписання (п. 8.1. Договору №7).

Додатком №1 до Договору №7 від 01.02.2023 є протокол погодження ціни, згідно з яким сторони дійшли згоди щодо встановлення наступної вартості послуг, що надаються за Договором (ціна за послуги без ПДВ з власними ПММ): - послуга перевезення лісопродукції на франко-проміжний склад вартістю 250 грн; - послуга перевезення лісопродукції на франко-двір склад споживача вартістю 380 грн; - комплекс робіт по навантаженню лісопродукції вручну вартістю 40 грн/куб.м.; - комплекс робіт по розвантаженню лісопродукції вручну вартістю 40 грн/куб.м.

31.03.2023 сторонами укладено Додаткову угоду №1 до Договору №7 від 01.02.2023, згідно з якою останні домовились викласти п. 8.1. Договору №7 в наступній редакції: 8.1. Цей Договір укладено на строк до 30.06.2023, що діє з моменту підписання.

На виконання умов Договору №7 від 01.02.2023 позивачем було надано відповідачу послуги, пов`язані з перевезенням, навантаженням та розвантаженням лісопродукції,, загальною вартістю 91 350 грн, свідченням чого є підписані сторонами акти прийому передачі виконаних робіт до Договору №7 від 01.02.2023 б/н від 28.02.2023 на суму 22 910 грн, б/н від 31.03.2023 на суму 22 910 грн, б/н від 30.04.2023 на суму 11 310 грн, б/н від 31.05.2023 на суму 19 720 грн та б/н від 30.06.2023 на суму 14 500 грн.

11.09.2023 між Фізичною особою підприємцем Каналошем Олександром Тіберійовичем (виконавцем, позивачем у справі) та Державним спеціалізованим господарським підприємством Ліси України в особі філії Ужгородське лісове господарство (замовником, відповідачем у справі) було укладено Договір про надання послуг №64 (далі Договір №64), пунктом 1.1. якого визначено, що за завданням замовника виконавець надає замовнику послуги спецтехнікою: - IVECO, АО 5441 НХ, 1992 р.в., - ЗІЛ-131, НОМЕР_2 , 1990 р.в., - Урал, АО 2842 АО, 1982 р.в.

Пунктом 3.4. Договору №64 визначено, що замовник, зокрема, зобов`язаний оплачувати надані виконавцем послуги на умовах та в порядку, визначеному цим Договором.

Вартість послуг за 1 кубокілометр перевезеної деревини на відстань 15 км становить 15 грн без ПДВ. Вартість послуг навантаження (перевантаження)/розвантаження деревини за 1 м3 становить 60/50грн без ПДВ (п. 4.1., 4.2. Договору №64).

Відповідно до п. 4.3. 4.5. Договору №64, даним Договором передбачено надання послуг перевезення у розмірі 50 куб.м. лісопродукції, вартістю 16 750 грн без ПДВ. Акт про надані послуги підписується сторонами до 5 числа місяця, наступного за календарним місяцем, в якому фактично надавалися послуги. Замовник зобов`язаний оплатити визначену в акті про надані послуги вартість послуг.

За змістом п. 6.3. Договору №64, цей Договір набирає чинності з моменту підписання та діє до 31.12.2023.

На виконання умов Договору №64 від 11.09.2023 позивачем було надано відповідачу послуги, пов`язані з перевезенням, навантаженням та розвантаженням лісопродукції, загальною вартістю 9045 грн, свідченням чого є підписаний сторонами акт прийому передачі виконаних робіт до Договору №64 від 11.09.2023 б/н від 31.10.2023 на суму 9045 грн.

Між Фізичною особою підприємцем Каналошем Олександром Тіберійовичем (виконавцем, позивачем у справі) та Державним спеціалізованим господарським підприємством Ліси України в особі філії Ужгородське лісове господарство (замовником, відповідачем у справі) було укладено Договір про надання послуг №73 від 18.10.2023 (далі Договір №73), за умовами п. 1.1. якого за завданням замовника виконавець надає замовнику послуги спецтехнікою: - IVECO, АО 5441 НХ, 1992 р.в., - ЗІЛ-131, НОМЕР_2 , 1990 р.в., - Урал, НОМЕР_3 , 1982 р.в.

Згідно із п. 3.4. Договору №73, замовник зобов`язаний, зокрема, оплачувати надані виконавцем послуги на умовах та в порядку, визначеному цим Договором.

Відповідно до п. 4.1., 4.2. Договору №73, вартість послуг за 1 кубокілометр перевезеної деревини на відстань 15 км становить 15 грн без ПДВ. Вартість послуг навантаження (перевантаження)/розвантаження деревини за 1 м3 становить 60/50грн без ПДВ.

Даним Договором передбачено надання послуг перевезення у розмірі 60 куб.м. лісопродукції, вартістю 20 100 грн без ПДВ. Акт про надані послуги підписується сторонами до 5 числа місяця, наступного за календарним місяцем, в якому фактично надавалися послуги. Замовник зобов`язаний оплатити визначену в акті про надані послуги вартість послуг (п. 4.3. 4.5. Договору №73).

За умовами п. 6.3. Договору №73, цей Договір набирає чинності з моменту підписання та діє до 31.12.2023.

На виконання умов Договору №73 від 18.10.2023 позивачем було надано відповідачу послуги, пов`язані з перевезенням, навантаженням та розвантаженням лісопродукції, загальною вартістю 2345 грн, свідченням чого є підписаний сторонами акт прийому передачі виконаних робіт до Договору №73 від 18.10.2023 б/н від 30.11.2023 на суму 2345 грн.

За матеріалами справи судом встановлено, що в сукупності на виконання умов Договорів про надання послуг №7 від 01.02.2023, №64 від 11.09.2023 та №73 від 18.10.2023 позивачем було надано відповідачу послуги на загальну суму 102 740 грн.

Невиконання відповідачем умов означених Договорів у частині своєчасної та повної сплати вартості наданих позивачем послуг, пов`язаних із перевезенням, навантаженням та розвантаженням лісопродукції, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 102 740 грн, стало підставою звернення ФОП Каналоша О.Т. до суду з позовом про стягнення з відповідача означеної суми заборгованості у примусовому порядку.

ПРАВОВА ОЦІНКА ТА ВИСНОВКИ СУДУ. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ ДО СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, станом на день розгляду спору в суді його обставини оцінюються судом з огляду на правила Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 626, ст. 628 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У ст. 204 Цивільного кодексу України зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно зі ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Приписами ст. 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У свою чергу, відповідно до вимог ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 Господарського кодексу України, майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Враховуючи предмет укладених між сторонами Договорів та зміст договірних зобов`язань виконавця, суд дійшов висновку про те, що Договори про надання послуг №7 від 01.02.2023, №64 від 11.09.2023 та №73 від 18.10.2023 за своєю правовою природою є змішаними договорами, що містять ознаки договорів надання послуг, врегульованих главою 63 Цивільного кодексу України, та договорів перевезення, яким присвячена глава 64 Цивільного кодексу України.

За змістом ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Для кваліфікації послуги головним є предметний критерій: предметом договору про надання послуг є процес надання послуги, що не передбачає досягнення матеріалізованого результату, але не виключає можливість його наявності. Якщо внаслідок надання послуги й створюється матеріальний результат, то він не є окремим, віддільним від послуги як нематеріального блага, об`єктом цивільних прав, через що відповідний результат не є обігоздатним сам по собі. Близька за змістом правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.01.2022 у справі №761/16124/15-ц.

Відповідно до ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Водночас згідно із ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається із матеріалів справи, Договори про надання послуг №7 від 01.02.2023, №64 від 11.09.2023 та №73 від 18.10.2023 укладені позивачем та філією Ужгородське лісове господарство Державного спеціалізованого господарського підприємства Ліси України, що не є юридичною особою в розумінні приписів ст. 95 Цивільного кодексу України.

Філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Представництвом є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності. Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до єдиного державного реєстру (ст. 95 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 55 Господарського кодексу України, суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єкти господарювання мають право відкривати свої філії, представництва, інші відокремлені підрозділи без створення юридичної особи.

На підставі ч. 1 ст. 62 Господарського кодексу України підприємство самостійний суб`єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб`єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами.

Підприємство має право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, погоджуючи питання про розміщення таких підрозділів підприємства з відповідними органами місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку. Такі відокремлені підрозділи не мають статусу юридичної особи і діють на основі положення про них, затвердженого підприємством. Підприємства можуть відкривати рахунки в установах банків через свої відокремлені підрозділи відповідно до закону (ч. 4 ст. 64 Господарського кодексу України).

З аналізу наведених вище положень законодавства випливає, що юридичні особи для здійснення своїх функцій мають право створювати філії, представництва та інші відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами.

Діяльність філій та представництв, як відокремлених структурних підрозділів не є самостійною та ініціативною, оскільки здійснюється від імені юридичної особи та на визначених нею умовах, при цьому всі ризики як майнового, так і немайнового характеру покладено на юридичну особу, що створила філію (відокремлений структурний підрозділ).

Відповідальність за виконання філією функцій юридичної особи несуть юридичні особи, які створили відповідну філію (відокремлений підрозділ).

З наведеного випливає, що стороною у справі має бути юридична особа, від імені якої діє філія (відокремлений підрозділ), і рішення приймається саме стосовно підприємства чи організації - юридичної особи, але в особі її відокремленого підрозділу (аналогічної позиції притримується і Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в постанові від 21.07.2020 у справі №916/1288/19).

Спір у даній справі виник у зв`язку з невиконанням філією відповідача своїх зобов`язань в частині повної та своєчасної оплати за надані послуги, пов`язані з перевезенням, навантаженням та розвантаженням лісопродукції, що мало наслідком виникнення заборгованості перед позивачем у розмірі 102 740 грн.

При цьому, в матеріалах справи відсутні, а відповідачем не надано суду доказів щодо повної оплати суми заборгованості у розмірі 102 740 грн, і вказане, у свою чергу, спростовує доводи представника відповідача в частині відсутності у Державного спеціалізованого господарського підприємства Ліси України в особі філії Ужгородське лісове господарство невиконаних грошових зобов`язань перед позивачем.

Згідно із положеннями ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи вищевказані обставини, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми 102 740 грн заборгованості за надані послуги за Договорами про надання послуг №7 від 01.02.2023, №64 від 11.09.2023 та №73 від 18.10.2023 є документально доведеними та обґрунтованими, відповідачем не спростованими. Позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідач доказів на спростування викладених позивачем обставин суду не надав, а його аргументи не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи та положеннях законодавства.

З урахуванням вищевикладеного в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ У СПРАВІ

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України в розмірі 1541,10 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору у зв`язку із роз`єднанням ухвалою суду від 24.01.2024 позовних вимог у справі №907/1189/23 та стягненням із відповідача при ухваленні рішення суду в означеній справі судового збору в сумі 2901,12 грн.

Керуючись ст. 11, 13, 14, 73 79, 86, 129, 210, 220, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України

СУД УХВАЛИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства Ліси України, вул. Руставелі Шота, будинок 9А, м. Київ, 01601 (код ЄДРЮОФОПтаГФ 44768034) в особі філії Ужгородське лісове господарство, вул. Першотравнева, будинок 42, с. Кам`яниця, Ужгородський район, Закарпатська область, 89411 (код ЄДРЮОФОПтаГФ ВП 44943599) на користь Фізичної особи підприємця Каналоша Олександра Тіберійовича, АДРЕСА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) суму 102 740 грн (Сто дві тисячі сімсот сорок гривень) заборгованості за надані послуги за Договорами про надання послуг №7 від 01.02.2023, №64 від 11.09.2023 та №73 від 18.10.2023, а також 1541,10 грн (Одну тисячу п`ятсот сорок одну гривню 10 коп) на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без участі (неявки) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.

4. Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі, http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повне судове рішення складено та підписано 27.05.2024.

Суддя Пригара Л.І.