ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

"28" травня 2024 р. Справа № 903/1318/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Гудак А.В.

судді Мельник О.В.

судді Петухов М.Г.

перевіривши матеріали апеляційної скарги Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на рішення Господарського суду Волинської області від 26.03.2024 у справі №903/1318/23 (суддя Шум М.С., м.Луцьк, повний текст складено 08.04.2024)

за позовом Заступника керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Волинської обласної військової адміністрації

до відповідачів: Головного управління Держгеокадастру у Волинській області

Рівненської сільської ради Ковельського району Волинської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог що предмета спору на стороні позивача: Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України»

про визнання незаконним та скасування наказу та зобов`язати повернути земельну ділянку

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Волинської області від 26.03.2024 у справі №903/1318/23 позов задоволено. Визнано незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 26.11.2018 №3-1243/15-18СГ «Про затвердження матеріалів інвентаризації земель", яким затверджено технічну документацію з інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів на території Забузької сільської ради Любомльського району Волинської області в частині земельної ділянки з кадастровим номером :05:001:1888, площею 8,7864 га.. Усунути перешкоди державі в особі Волинської обласної військової адміністрації у користуванні та розпорядженні землями лісогосподарського призначення шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :05:001:1888, площею 8,7864 га. в Державному земельному кадастрі. Зобов`язано Рівненську сільську раду Ковельського району повернути Волинській обласній військовій адміністрації земельну ділянку з кадастровим номером :05:001:1888, площею 8,7864 га. Стягнуто з Рівненської сільської ради Ковельського району на користь Волинської обласної прокуратури 4 026,00 грн. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору. Стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на користь Волинської обласної прокуратури 4 026,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Головне управління Держгеокадастру у Волинській області звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на рішення Господарського суду Волинської області від 26.03.2024 у справі №903/1318/23.

Листом №903/1318/23/2891/24 від 29 квітня 2024 року матеріали справи витребувано з Господарського суду Волинської області.

Належним чином оформлені матеріали справи надійшли на адресу суду апеляційної інстанції 03 травня 2024 року.

Ухвалою суду від 03.05.2024 апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на рішення Господарського суду Волинської області від 26.03.2024 у справі №903/1318/23 залишено без руху. Запропоновано Головному управлінню Держгеокадастру у Волинській області усунути протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, шляхом подачі заяви про усунення недоліків апеляційної скарги до якої долучити: докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 9662,40 грн. Роз`яснено Головному управлінню Держгеокадастру у Волинській області, що у разі невиконання вимог даної ухвали у строк, встановлений судом, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту. Ухвалу направлено Головному управлінню Держгеокадастру у Волинській області до електронного кабінету у підсистемі Електронний суд ЄСІТС.

Вказана ухвала доставлена до "Електронного кабінету" скаржника 03 травня 2024 року.

15 травня 2024 року від Головного управління Держгеокадастру у Волинській області надійшло клопотання про відстрочення сплати судового збору при поданні апеляційної скарги на рішення Господарського суду Волинської області від 26.03.2024 у справі №903/1318/23 до ухвалення судового рішення у даній справі.

Ухвалою суду від 16.05.2024 року відмовлено Головному управлінню Держгеокадастру у Волинській області в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору. Постановлено Головному управлінню Держгеокадастру у Волинській області в строк до 27 травня 2024 року виконати вимоги ухвали Північно-західного апеляційного господарського суду від 03 травня 2024 року у справі №903/1318/23 про залишення апеляційної скарги без руху. Роз`яснено скаржнику, що при невиконанні вимог ухвали Північно-західного апеляційного господарського суду від 03 травня 2024 року у справі №903/1318/23, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається скаржнику.

Відповідно до пункту 2 частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Як вбачається із довідки про доставку електронного листа, ухвала Північно-західного апеляційного господарського суду від 16 травня 2024 року була доставлена в електронний кабінет скаржника 16 травня 2024 року о 22:46 год.

24 травня 2024 року Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області сформовано та надіслано до суду апеляційної інстанції через систему "Електронний суд" клопотання про звільнення від сплати судового збору, в якому наведені підстави за змістом є аналогічними в попередньо поданому скаржником клопотанню про відстрочення сплати судового збору. Поряд з цим, скаржником в підтвердження відсутності коштів для сплати судового збору за подання апеляційної скарги додана виписка з рахунка за 24.05.2024 за кодом економічної класифікації 2800.

Колегія суддів, розглядаючи вказане клопотання скаржника, бере до уваги наступне.

Питання відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати врегульоване статтею 8 Закону України "Про судовий збір", норма якої є спеціальною.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Положення вказаної норми містять виключний перелік умов, за наявності яких суд може відстрочити або розстрочити сплату судового збору, зменшити його розмір або звільнити від сплати судового збору.

Із системного аналізу змісту норм зазначеної статті вбачається, що положення підпунктів 1, 2 частини першої статті 8 Закону "Про судовий збір" не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення підпункту 3 частини першої статті 8 Закону "Про судовий збір" можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі №0940/2276/18).

Між тим, відповідно до пункту 37 вказаної постанови навіть за наявності умов для відстрочення сплати судового збору, таке відстрочення за змістом статті 8 Закону України "Про судовий збір" є правом, а не обов`язком суду.

Тобто, з урахуванням положень статті 8 Закону України "Про судовий збір", суд наділений правом відстрочення, зменшення та звільнення від сплати судового збору, однак лише щодо фізичних осіб за наявності певних умов та юридичних осіб за наявності підстав визначених пунктом 3 вказаної норми.

Предметом справи №903/1318/23 не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Отже, скаржник не є суб`єктом, на якого поширюється дія статті 8 Закону України "Про судовий збір".

Суд апеляційної інстанції зауважує, що "право на суд" не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, включно з фінансовими. Так, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовуватися накладенням фінансових обмежень на доступ особи до суду. Вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі").

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 24 травня 2024 року про звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 910/10939/22, у разі коли після постановлення судом ухвали про залишення апеляційної скарги без руху та надання скаржнику строку на усунення її недоліків, а саме подання доказів сплати судового збору, скаржник звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від сплати судового збору, суд може залишити таке клопотання без розгляду з підстав пропущення строку його подання або за заявою скаржника поновити цей строк та розглянути клопотання по суті. У випадку залишення судом клопотання про звільнення скаржника від сплати судового збору без розгляду або відмови в задоволенні такого клопотання суд постановляє ухвалу, яку направляє скаржнику.

Отримавши її, скаржник повинен виконати ухвалу суду про залишення апеляційної скарги без руху, а саме подати суду докази сплати судового збору. У випадку якщо скаржник не встигає цього зробити до закінчення строку, наданого судом або встановленого законом на усунення недоліків, він може звернутись до суду із заявою, відповідно, про продовження або поновлення зазначеного строку.

Для цього перед постановленням ухвали про повернення апеляційної скарги з підстави не усунення скаржником її недоліків суд має переконатись, що скаржник отримав ухвалу про залишення без розгляду або відмову в задоволенні його клопотання про звільнення від сплати судового збору та має розумний строк для сплати судового збору і подання заяви про продовження або поновлення строку на усунення недоліків разом з доказами сплати судового збору. Відповідно до частини шостої статті 260 ГПК України такий строк не повинен перевищувати п`яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвала від 16 травня 2024 року у справі №903/1303/23, якою відмовлено Головному управлінню Держгеокадастру у Волинській області в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору та постановлено Головному управлінню Держгеокадастру у Волинській області в строк до 27 травня 2024 року виконати вимоги ухвали Північно-західного апеляційного господарського суду від 03 травня 2024 року у справі №903/1318/23 про залишення апеляційної скарги без руху, доставлена до електронного кабінету Головного управління Держгеокадастру у Волинській області 16.05.2024 о 22:46, а тому з урахуванням положень статей 116, 242 Господарського процесуального кодексу України, вважаться врученою 17.05.2024.

Таким чином, Головне управління Держгеокадастру у Волинській області з 17.05.2024 до 27.05.2024 мало розумний строк для сплати судового збору або подання заяви про продовження або поновлення строку на усунення недоліків разом з доказами сплати судового збору.

З наведеної вищевказаної позиції Великої Палати Верховного Суду вбачається, що у разі коли після відмови у задоволенні клопотання, зокрема, про відстрочення сплати судового збору, у встановлений судом строк скаржник не встигає сплатити судовий збір та подати суду докази сплати судового збору, він не позбавлений права звернутися до суду з клопотанням про продовження або поновлення такого строку.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в ухвалі від 24.04.2024 у справі №902/824/20.

Втім, скаржник не скористався своїм правом на подання суду клопотання про продовження або поновлення такого строку. Замість цього 24.05.2024 скаржник звернувся з клопотанням про звільнення від сплати судового збору у задоволенні якого судом апеляційної інстанції відмовлено з вищевикладених мотивів.

Отже, з врахуванням того, що суд апеляційної інстанції ухвалою суду від 16.05.2024 вже відмовляв скаржнику в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору з аналогічних підстав та надавав скаржнику можливість усунути недоліки апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для повторного продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги.

Більше того, з огляду на подання клопотання про звільнення від сплати судового збору після відхилення судом клопотання про відстрочення такої сплати з аналогічних мотивів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржник не має на меті усувати недоліки апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, колегією суддів встановлено, що станом на 28.05.2024 скаржником не усунуті недоліки апеляційної скарги встановлені ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 03 травня 2024 року у справі №903/1318/23 про залишення апеляційної скарги без руху, а саме не подано доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 9662,40 грн, що є підставою для повернення апеляційної скарги.

Відповідно до частини 2 статті 260 ГПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

За умовами частини 4 статті 174 ГПК України якщо особа не усунула недоліки поданої заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулась з такою заявою.

Згідно частин 6, 7 статті 260 Господарського процесуального кодексу України питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення апеляційної скарги постановляється ухвала, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

За таких обставин апеляційна скарга Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на рішення Господарського суду Волинської області від 26.03.2024 у справі №903/1318/23 вважається неподаною та підлягає поверненню заявнику.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242, 234, 235, 260 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Повернути апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Волинської області від 26.03.2024 у справі №903/1318/23 Головному управлінню Держгеокадастру у Волинській області.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та у строк відповідно до статей 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Гудак А.В.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Петухов М.Г.