СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

29 травня 2024 року м. Харків Справа № 917/1714/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Білоусова Я.О., суддя Істоміна О.А.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги відповідача-2, ОСОБА_1 (вх.813П/3) на рішення Господарського суду Полтавської області від 22.02.2024 (суддя Мацко О.С., повний текст складено 28.02.2024) у справі №917/1714/23

за позовною заявою Акціонерного товариства «ПроКредит Банк», м.Київ,

до відповідачів:

1. Виробничий сільськогосподарський кооператив «Злагода», с.Пальчиківка Полтавської області;

2. ОСОБА_1 , м.Полтава;

3. ОСОБА_2 , с.Пальчиківка Полтавської області;

про стягнення 10 034 464,24 грн. (у редакції заяви про зменшення позовних вимог)

ВСТАНОВИВ:

Предметом розгляду у межах справи №917/1714/23 є позовна заява Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» про стягнення солідарно з Виробничого сільськогосподарського кооперативу «Злагода», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 10 034 464,24 грн. заборгованості за кредитним договором №202.50548/FW202.1082 від 31.03.2021 (у редакції заяви про зменшення розміру позовних вимог б/н від 20.11.2023 (вх.№14880 від 20.11.2023)).

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 22.02.2024 у справі №917/1714/23:

позовні вимоги Акціонерного товариства ПроКредит Банк до Виробничого сільськогосподарського кооперативу Злагода, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення 10 034 464,24 грн. задоволено;

стягнуто солідарно з Виробничого сільськогосподарського кооперативу Злагода, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства ПроКредит Банк 10 034 464,24 грн. заборгованості за кредитним договором №202.50548/FW202.1082 від 31.03.2021;

стягнуто з Виробничого сільськогосподарського кооперативу Злагода на користь Акціонерного товариства ПроКредит Банк 50 172,32 грн. судового збору;

стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства ПроКредит Банк 50 172,32 грн. судового збору;

стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства ПроКредит Банк 50 172,32 грн. судового збору;

повернуто Акціонерному товариству ПроКредит Банк 19 011,87 грн. судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви меморіальним ордером №126 від 04.08.2023 (оригінал якого знаходиться в матеріалах справи).

Не погодившись із означеним рішенням, відповідач-2, ОСОБА_1 звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно з якою просить скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 22.02.2024 у справі №917/1714/23 у частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства ПроКредит Банк 10 034 464,24 грн. заборгованості за кредитним договором №202.50548/FW202.1082 від 31.03.2021 та в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства ПроКредит Банк 50 172,32 грн. судового збору.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.03.2024 для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Білоусова Я.О., суддя Істоміна О.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.04.2024 витребувано у Господарського суду Полтавської області матеріали справи №917/1714/23. Відкладено розгляд питання щодо можливості відкриття провадження за вищевказаною апеляційною скаргою до надходження матеріалів справи.

Матеріали справи 11.04.2024 надійшли на адресу суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.04.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху. Запропоновано апелянту усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, а саме: надати докази сплати (доплати) судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 150 515,44 грн.; надати докази направлення копій апеляційної скарги на адреси Акціонерного товариства «ПроКредит Банк», Виробничого сільськогосподарського кооперативу «Злагода» та ОСОБА_2 (з урахуванням положень статті 42 Господарського процесуального кодексу України). Означеною ухвалою, разом з іншим, роз`яснено, що при невиконанні вимог цієї ухвали апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

На поштову адресу суду на виконання вимог ухвали суду від 15.04.2024 від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків (вх.5950 від 26.04.2024).

До заяви, на виконання вимог ухвали суду від 15.04.2024, додано докази направлення копій апеляційної скарги іншим сторонам, а саме описи вкладень до цінних листів, поштові накладні та фіскальні чеки.

Однак, ОСОБА_1 не виконано вимог ухвали суду від 15.04.2024 у частині надання доказів сплати (доплати) судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 150 515,44 грн.

Щодо оплати судового збору за подання апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив наступне. Судом першої інстанції не визначено розмір солідарної відповідальності сторін у грошовому еквіваленті, саме тому апелянт вказав у частині солідарного стягнення в частині боргу, без зазначення в гривнях розміру такої частини. Отже, скаржником виконано всі належні умови при поданні апеляційної скарги, а саме формулювання вимог у межах винесеного рішення суду. Беручи до уваги відсутність у рішенні суду першої інстанції розміру солідарної відповідальності сторін, частина цієї відповідальності має оцінюватися в розмірі 1/3 від загальної суми заборгованості перед позивачем. Таким чином, умовна частина боргу може складатися з 1/3 у розмірі 3 344 821,413 грн. Тож, позивач оплачуючи судовий збір на визначену суму, мав би сплатити його в сумі 50 172,32 грн. ОСОБА_1 , як фізична особа, сплатив 150% від суми судового збору, визначеного рішенням Господарського суду Полтавської області (150% від 50 172,32 грн.) у розмірі 75 258,48 грн., тобто пропорційно визначеній сумі солідарного стягнення. ОСОБА_1 як співвідповідач не має платити судовий збір за інших відповідачів у справі.

Беручи до уваги викладене, апелянт за змістом прохальної частини заяви просить скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 22.02.2024 у справі №917/1714/23 у частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства ПроКредит Банк у розмірі 1/3 від 10 034 464,24 грн. заборгованості за кредитним договором №202.50548/FW202.1082 від 31.03.2021, що складає суму в розмірі 3 344 821,413 грн.; скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 22.02.2024 у справі №917/1714/23 у частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства ПроКредит Банк 50 172,32 грн. судового збору.

Відхиляючи доводи скаржника про правильність визначення та сплати останнім розміру судового збору за подання апеляційної скарги виходячи з суми судового збору, визначеного оскаржуваним рішенням Господарського суду Полтавської області (150% від 50 172,32 грн.) у розмірі 75 258,48 грн., тобто пропорційно визначеній сумі солідарного стягнення (1/3 від 10 034 464,24 грн.), суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

У контексті приписів ст.543 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (ч.1). Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі (ч.2). Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі (ч.3). Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором (ч.4). Ліквідація солідарного боржника - юридичної особи, смерть солідарного боржника - фізичної особи не припиняють обов`язку решти солідарних боржників перед кредитором та не змінюють його обсягу та умов виконання (ч.5).

Водночас, згідно з приписами ст.544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (ч.1). Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов`язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці (ч.2).

Згідно зі ст.554 ЦК України (на яку, зокрема, послався суд першої інстанції за змістом оскаржуваного рішення), у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч.1). Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.2). Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.3).

Отже, солідарна відповідальність це відповідальність кількох боржників перед одним кредитором. При цьому у кредитора є право на свій розсуд вимагати виконання зобов`язання в повному обсязі, або частковому від усіх боржників одночасно, або від когось одного. Кредитор фактично має можливість обирати за рахунок кого буде погашено борг.

У розглядуваному випадку предметом спору є солідарне стягнення з відповідачів - Виробничого сільськогосподарського кооперативу «Злагода», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 10 034 464,24 грн. заборгованості за кредитним договором.

Виокремлення 1/3 частки від суми боргу (як наполягає апелянт у заяві про усунення недоліків) є неможливим, оскільки оскаржуваним рішенням борг стягнено солідарно, а не в частині 1/3 з кожного відповідача. У контексті приписів ч.4 ст.6 Закону України «Про судовий збір» обраховувати судовий збір, належний до сплати при зверненні з апеляційною скаргою, щодо кожного з відповідачів окремо не вбачається за можливе. Неправильним також є обрахування суми судового збору апелянтом від суми 50 172,32 грн., що є результатом розподілу судових витрат судом першої інстанції, а не ставкою, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви (п.4 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір").

Отже, усупереч твердженням скаржника, у розглядуваному випадку оскаржуваною є сума 10 034 464,24 грн. (сума солідарного стягнення з відповідачів), від якої має здійснюватися розрахунок розміру судового збору за подання апеляційної скарги апелянтом.

Європейський суд з прав людини в рішенні "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 у справі №28249/95 зазначив, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що скаржником не доведено (навіть, не зазначено про) неспроможність сплатити судовий збір у визначеному законом розмірі. Клопотання про зменшення розміру судового збору або про звільнення від його сплати (із наданням доказів наявності визначених законом умов для задоволення такого клопотання) не заявлялося.

Суд надав апелянту достатньо часу для визначення своєї правової позиції щодо розміру судового збору і усунення недоліків апеляційної скарги в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.260 та ч.4 ст.174 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) апеляційна скарга не приймається та повертається судом апеляційної інстанції, якщо особа не усунула недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Оскільки ОСОБА_1 не виконано вимог ухвали суду від 15.04.2024 та не надано доказів сплати (доплати) судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 150 515,44 грн., суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає поверненню.

Відповідно до ч.ч.7, 8 ст.260 ГПК України про повернення апеляційної скарги постановляється ухвала, яка може бути оскаржена в касаційному порядку. Копія ухвали про повернення апеляційної скарги надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 242 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про повернення апеляційної скарги разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія апеляційної скарги залишається в суді апеляційної інстанції.

Колегія суддів звертає увагу апелянта, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню з нею до суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.174, 234, 235, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В:

1. Повернути апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Полтавської області від 22.02.2024 у справі №917/1714/23 заявникові.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Додатки: апеляційна скарга б/н від 15.03.2024 та додані до неї документи (зокрема квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки №0.0..1 від 14.03.2024), конверт на адресу заявника.

Головуючий суддя О.Є. Медуниця

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя О.А. Істоміна