ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року м. ОдесаСправа № 910/13325/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Філінюка І.Г.

суддів Аленіна О.Ю., Савицького Я.Ф.

секретар судового засідання Чеголя Є.О.

за участю:

від ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвокат Гончаров Е.В.;

від ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 адвокат Волкова М.Ю.

від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - адвокат Ковалик В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 28.03.2024 (про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову)

по справі №910/13325/21

за позовом: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

до відповідача-1: ОСОБА_1 ;

до відповідача-2: ОСОБА_5 ;

до відповідача-3: ОСОБА_2 ;

до відповідача-4: ОСОБА_9 ;

до відповідача-5: ОСОБА_6 ;

до відповідача-6: ОСОБА_7 ;

до відповідача-7: ОСОБА_8 ;

до відповідача-8: ОСОБА_3 ;

до відповідача-9: ОСОБА_4

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗОКЕМА-ІНВЕСТ»

про стягнення 142 301 156,20 грн.

суддя суду першої інстанції Сулімовська М.Б.

місце винесення ухвали: м. Одеса, пр-т Шевченка, 29, Господарський суд Одеської області.

Повний текст ухвали складено та підписано: 02 квітня 2024.

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування шкоди в розмірі 142301156,20 грн, завданої Публічному акціонерному товариству «Фінбанк» рішеннями відповідачів, як пов`язаними посадовими особами та членами керівних органів.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 11.05.2022, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.02.2023, у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 25.07.2023 постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.02.2023 та рішення Господарського суду Одеської області від 11.05.2022 у справі №910/13325/21 скасовано; справу № 910/13325/21 передано на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.

18.03.2024 до суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій останній просить суд:

- в порядку вжиття заходів забезпечення позову накласти арешт на все майно (нерухоме, рухоме в тому числі корпоративні права, акції, будь-які інші цінні папери) та грошові кошти, що належать на праві власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_11 (РНОКПП НОМЕР_4 ), ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_5 ), ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_6 ) ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_7 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_8 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_9 ) у межах суми позову 142301156,20 грн.

- заборонити державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, визначеним Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», (нотаріусам (приватним та державним); громадянин України, які мають вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідають кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебувають у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав - виконавчими органами сільських, селищних та міських рад, Київської, Севастопольської міської, районної, районної у містах Києві та Севастополі державної адміністрації; державними та/або приватними виконавцями - у разі накладення таким виконавцем арешту на нерухоме майно під час примусового виконання рішень відповідно до закону) вчиняти дії щодо проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що належить на праві власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_11 (РНОКПП НОМЕР_4 ), ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_5 ), ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_6 ) ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_7 ), ОСОБА_12 (РНОКПП НОМЕР_8 ) ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_9 );

- заборонити всім та будь-яким суб`єктам державної реєстрації, в тому числі державним реєстраторам, визначеним Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (нотаріусам (державним та приватним); особам, які перебувають у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації (Міністерство юстиції України та його територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі; виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська та Севастопольська міські районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації) вчиняти реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осі6, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань щодо внесення змін до відомостей щодо корпоративних прав, належних ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_11 (РНОКПП НОМЕР_4 ), ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_5 ), ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_6 ), ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_7 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_8 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_9 );

- заборонити реєстраторам державного реєстру обтяжень рухомого майна, визначеним наказом Міністерства юстиції України № 57/5 від 07.07.2006 "Про визначення реєстраторів Державного реєстру обтяжень рухомого майна" (державні, приватні нотаріуси та їх помічники, державні та приватні виконавці, податкові керуючі, а також адміністратор Державного реєстру обтяжень рухомого майна (державне підприємство "Національні інформаційні системи") та його філії) вчиняти дії щодо внесення записів про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження, яке належить на праві власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_11 (РНОКПП НОМЕР_4 ), ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_5 ), ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_6 ), ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_7 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_8 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_9 ).

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 28.03.2024 у задоволені заяви Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про забезпечення позову у справі №910/13325/21 відмовлено.

Обґрунтування ухвали суду першої інстанції.

Судом зазначено, що вимоги позивача щодо заборони реєстраторам та будь-яким іншим особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо всього рухомого та нерухомого майна та корпоративних прав, належних відповідачам, є неспівмірною позовним вимогам та не забезпечує збалансованості інтересів сторін, а тому є такою, що порушує інтереси та права відповідачів.

Суд зазначив що матеріали заяви не містять належних доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також не містять даних про неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів забезпечення позову.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 28.03.2024 у справі № 910/13325/21 про відмову у задоволенні заяви Фонду про забезпечення позову та постановити ухвалу, якою задовольнити повністю заяву Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про забезпечення позову в справі № 910/13325/21.

Узагальненні доводи апеляційної скарги.

Скаржник зазначає, що підставою застосування таких заходів стало відчуження відповідачами належного їм нерухомого майна після направлення 29.03.2021 на адреси відповідачів вимоги про відшкодування шкоди (збитків), в порядку ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Зокрема, після пред`явлення досудової вимоги відповідач: ОСОБА_7 у 2021 році відчужив на користь близького родича належне йому нерухоме майно.

Після винесення Верховним Судом рішення на користь Фонду у даній справі, відповідачі: ОСОБА_4 та ОСОБА_13 також відчужили на користь близьких родичів нерухоме майно.

Скаржник зазначає, що ОСОБА_5 04.08.2022 вже намагався покинути Україну, а ОСОБА_11 виїхав з України та перебуває в розшуку.

Дані обставини на думку скаржника свідчать про недобросовісну поведінку Відповідачів, спробу уникнення відповідальності в т.ч. по кримінальним справам та існування реальної загрози невиконання рішення суду.

Скаржник зазначає, що маючи всі первинні та достовірні докази відчуження Відповідачами належного їм нерухомого майна, суд першої інстанції знехтував необхідністю захисту прав заявника, адже навіть якщо і вирішив, що заявлена Позивачем кількість заходів забезпечення позову не є співмірною, не допустив навіть застосування арешту нерухомого майна та корпоративних прав Відповідачів, як одного із заявлених заходів забезпечення позову, що відповідав суті допущених Відповідачами порушень та вчинених конклюдентних дій, що призвели до відчуження Відповідачами наведеного в Заяві майна.

Таким чином, за доводами скаржника з урахуванням значної суми завданих збитків, що підлягають стягненню, недобросовісною поведінкою Відповідачів, яка полягала в прийнятті ними управлінських рішень стосовно розпорядження майном ПАТ «ФІНБАНК», високою ймовірністю що під час судового розгляду даної справи Відповідачами і в подальшому будуть вживатися заходи для відчуження належного їм на праві власності майна з метою недопущення звернення Фондом стягнення за його рахунок, у випадку позитивного рішення суду у вказаній справі, існує нагальна необхідність забезпечити позовну заяву шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти Відповідачів та встановлення заборони Відповідачам та третім особам вчиняти дії з реалізації майна (рухомого, нерухомого, корпоративних прав) та активів, які належать Відповідачам на праві власності.

Процесуальний рух справи в суді апеляційної інстанції.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи було визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Філінюк І.Г. судді Аленін О.Ю., Савицький Я.Ф., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.04.2024.

На момент надходження апеляційної скарги матеріали оскарження ухвали від 28.03.2024 (про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову) по справі № №910/13325/21 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.04.2024 доручено Господарського суду Одеської області невідкладно надіслати на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду матеріали оскарження ухвали від 28.03.2024 (про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову) по справі № №910/13325/21.

Відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ухвалу Господарського суду Одеської області від 28.03.2024 (про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову) по справі №910/13325/21 до надходження матеріалів оскарження ухвали з суду першої інстанції.

26.04.2024 матеріали оскарження по справі №910/13325/21 надійшли на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.04.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ухвалу Господарського суду Одеської області від 28.03.2024 (про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову) по справі №910/13325/21.

Призначено апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ухвалу Господарського суду Одеської області від 28.03.2024 по справі №910/13325/21 до розгляду на 28.05.2024 об 11:30 год.

13.05.2024 до суду від ОСОБА_8 та ОСОБА_1 надійшли відзиви на апеляційну скаргу, у яких просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

У судовому засіданні 28.05.2024 представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб доводи та вимоги апеляційної скарги підтримав, представники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 заперечували щодо доводів скаржника викладених в апеляційній скарзі.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно статті 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 ГПК України, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Предметом апеляційного перегляду є ухвала суду першої інстанції, якою відмовлено у задоволені заяви Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про забезпечення позову.

Тобто предметом розгляду є питання наявності чи відсутності правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову у цій справі.

У відповідності до вимог статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з положеннями пунктів 1, 4 частини першої статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

За своєю суттю арешт майна - це тимчасовий захід, який має наслідком накладання заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження.

При вжитті такого заходу власник майна не обмежується у правах володіння та користування своїм майном, та не позбавляється їх.

Отже накладення арешту на майно не завдасть шкоди та збитків відповідачу, не позбавить його конституційних прав на володіння та користування вказаним нерухомим майном, здійснення господарської діяльності, отримання доходів, сплату податків тощо, а лише тимчасово обмежить право відповідача реалізувати вказане майно третім особам.

При вирішенні питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Господарський суд не повинен вживати таких заходів до забезпечення позову, які фактично є тотожними задоволенню заявлених вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (у тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, у кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановить наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову заявник зазначив, що підставою застосування таких заходів стало відчуження відповідачами належного їм нерухомого майна після направлення 29.03.2021 на адреси відповідачів вимоги про відшкодування шкоди (збитків), в порядку ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та пред`явлення позову.

Зокрема, після пред`явлення досудової вимоги відповідач:

1) ОСОБА_7 :

- 04.06.2021 відчужив на користь близького родича належне йому нежитлове приміщення кладова №2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- 04.06.2021 відчужив на користь близького родича належне йому машиномісце № НОМЕР_10 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- 02.06.2021 відчужив на користь близького родича належну йому квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

Фонд зазначає, що рішенням Господарського суду Одеської області від 11.05.2022, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.02.2023, у задоволенні позову Фонду у даній справі було відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 25.07.2023 постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.02.2023 та рішення Господарського суду Одеської області від 11.05.2022 у справі №910/13325/21 скасовано; справу № 910/13325/21 передано на повий розгляд до Господарського суду Одеської області.

Після винесення Верховним Судом рішення на користь Фонду у даній справі, відповідачі:

2) ОСОБА_4 :

- 23.08.2023 відчужив на користь близького родича належну йому квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ;

- 23.08.2023 відчужив на користь близького родича належний йому садовий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ;

- 23.08.2023 відчужив на користь близького родича належну йому земельну ділянку, кадастровий помер: :01:002:4311, Площа: 0.1131 га.

3) ОСОБА_13 :

- 26.10.2023 відчужив належний йому будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ;

- 05.01.2024 відчужив на користь близького родича належну йому квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 .

Відповідні витяги з реєстру речових прав та копії договорів додані Фондом до заяви про забезпечення позову.

Загальновідомою, як зазначає заявник, є інформація про те, що відповідачам ОСОБА_5 та ОСОБА_11 повідомлено про підозру за ч. 1. ст. 255 (Створення, керівництво злочинною організацією) та ч. 3 ст. 369 (Пропозиція, обіцянка або надання неправомірної вигоди службовій особі).

ОСОБА_5 04.08.2022 вже намагався покинути Україну, а ОСОБА_11 виїхав з України та перебуває в розшуку.

Дані обставини за твердженням Фонду свідчать про недобросовісну поведінку відповідачів, спробу уникнення відповідальності в т.ч. по кримінальним справам та існування реальної загрози невиконання рішення суду.

Заявник зазначає, що єдиним заходом, який на даний час зможе запобігти настанню таким негативним наслідкам, як остаточне відчуження Відповідачами належного їм майна та уникнення відповідальності, а також ускладнення або настання неможливості виконання в майбутньому постановленого судом рішення, може виступати виключно вжиття господарським судом відповідних заходів забезпечення заявленого Позивачем позову в даній справі.

Фонд зауважив, що сума позову становить 142 301 156,20 грн, і не зможе бути задоволена виключно за рахунок нерухомого майна Відповідачів. Таким чином, заявник вважає за доцільне в якості забезпечення позову накласти арешт на все майно Відповідачів (нерухоме, рухоме, в тому числі корпоративні права, акції, будь-які інші цінні папери та грошові кошти, що належать на праві власності Відповідачам).

Відповідно до частини 5 статті 52 Закону України «По систему гарантування вкладів фізичних осіб» у разі виявлення шкоди (збитків), завданої банку, Фонд звертається з вимогою про відшкодування на користь Фонду шкоди (збитків), завданої банку, до: пов`язаної з банком особи та/або іншої особи, рішеннями, діями (в тому числі вчиненими правочинами, операціями, укладеними договорами) та/або бездіяльністю якої завдано шкоди (збитків) банку; та/або пов`язаної з банком особи, та/або іншої особи, яка внаслідок таких рішень, дій (в тому числі правочинів, операцій, договорів) або бездіяльності прямо чи опосередковано отримала майнову вигоду.

У даному випадку у цій справі між сторонами існує спір щодо наявності у відповідача обов`язку з відшкодування шкоди (збитків) в грошовій формі. Виконання в майбутньому судового рішення у даній справі у разі задоволення позовних вимог безпосередньо пов`язано з обставинами наявності у відповідачів присуджених до стягнення сум.

Згідно з абзацами 5, 6 частини 6 статті 52 Закону України «По систему гарантування вкладів фізичних осіб» у разі невиконання вимог про відшкодування шкоди (збитків) особами, визначеними у частині п`ятій цієї статті, Фонд звертається до суду про відшкодування шкоди (збитків). Вимоги Фонду про відшкодування шкоди (збитків) можуть забезпечуватися накладенням арешту на рухоме та нерухоме майно осіб, до яких вони заявлені, та/або шляхом застосування інших заходів забезпечення у порядку забезпечення позову. Якщо підставами для пред`явлення Фондом вимог про відшкодування шкоди (збитків), зокрема, стали дії пов`язаних з банком осіб, направлені на приховування реального фінансового стану банку, у тому числі систематичне подання та/або оприлюднення недостовірної інформації або звітності щодо операцій з пов`язаними з банком особами, які були вчинені протягом трьох місяців до віднесення банку до категорії неплатоспроможних, вчинені пов`язаними з банком особами правочини, визнані нікчемними, та/або правочини, визнані недійсними у встановленому порядку, або якщо шкода (збитки) виникла внаслідок вчинення пов`язаними з банком особами дій, передбачених пунктами 1-10 частини восьмої цієї статті, ці підстави є достатніми для суду для прийняття рішення про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно осіб та/або заборону вчиняти певні дії особам, до яких Фондом заявлені вимоги, у межах суми пред`явлених вимог, якщо інші обставини не встановлені в судовому порядку.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідачів в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін. Аналогічний висновок викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.03.2023 у cправі № 905/448/22.

За таких обставин (звернення із позовом про стягнення грошових коштів) саме відповідач має доводити недоцільність чи неспівмірність заходів забезпечення, вжиття яких просить у суду позивач. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.10.2022 у справі № 905/446/22 та від 14.12.2022 у справі №922/1369/22.

Водночас, відповідачі не спростували наведені позивачем аргументи щодо вчинення вищевказаних дій та необхідності вжиття заходів забезпечення позову.

Необґрунтованими є посилання відповідачів викладених у відзиві на апеляційну скаргу на те, що позивачем не надано доказів, які б свідчили про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду та, що продаж майна ОСОБА_4 та ОСОБА_3 здійснювався в умовах воєнного стану, оскільки є чоловіками призивного віку.

Позивачем надано суду сукупність належних і допустимих доказів, аналіз яких дає підстави для висновку про недобросовісну поведінку відповідачів, яка полягає у приховуванні активів, відчуженні нерухомого майна, а також переховування від слідства.

Доводи про те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_14 не мають можливості розпоряджатись належним їм майном, не є підставою для невжиття заходів забезпечення позову у даній справі.

Щодо співмірності заходів забезпечення позову, суд зауважує на тому, що саме на відповідачів покладається процесуальний обов`язок довести їх недоцільність чи неспівмірність.

Як вже зазначалось, виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язано з обставинами наявності у боржників присудженої до стягнення суми заборгованості. Заборона відчуження або арешт майна, які накладаються судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, мають на меті подальше звернення стягнення на таке майно у разі задоволення позову. При цьому обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідачів. Такий захід забезпечення позову як вчиняти реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осі6, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань щодо внесення змін до відомостей щодо корпоративних прав має на меті тимчасове унеможливлення зміни структури власності та зменшення долі відповідачів в підприємствах.

Можливість накладення арешту на майно, включаючи й майнові права, не обмежуючись грошовими коштами відповідачів, в порядку забезпечення позову у спорі про стягнення грошових коштів є додатковою гарантією для позивача того, що рішення суду у разі задоволення позову, буде реально виконане та позивач отримає задоволення своїх вимог.

Крім того, у разі задоволення позову у справі про стягнення грошових коштів, боржник матиме безумовну можливість розрахуватись із позивачем, за умови наявності у нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника.

Отже, дослідивши викладені заявником доводи і надані на підтвердження цих доводів докази, відповідні заперечення відповідачів, врахувавши наявність зв`язку між заявленими позивачем заходами забезпечення позову шляхом накладення арешту на належні відповідачам грошові кошти, долі в підприємствах із забороною їх відчуження, і предметом спору, співмірність і адекватність, колегія суддів вважає необґрунтованим обґрунтованим висновок місцевого суду про відсутність підстав для забезпечення позову у даній справі.

Слід також відзначити, що у випадку арешту коштів на рахунках гроші залишаються у власності відповідача і знерухомлюються з метою недопущення виведення грошових коштів з його рахунків й уникнення виконання судового рішення у майбутньому. Такий захід може бути скасований у випадку ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позову або виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань перед позивачем. Відсутні будь-які підстави вважати, що застосування такого заходу забезпечення позову призведе до невиправданого обмеження прав відповідача чи втручання в його господарську діяльність, адже грошові кошти залишаються у його володінні та користуванні, а можливість розпоряджатися тимчасово обмежується на певний час лише щодо частини коштів, а не всіх коштів відповідачів, і спрямовані на запобігання перешкод у виконанні судового рішення у разі задоволення позову у цій справі.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 03.12.2020 у справі № 911/1111/20, від 21.01.2022 у справі № 910/5079/21.

Виходячи з викладеного вище, заява Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (зареєстрована 18.03.2024 за вх. № 2-440/24) про забезпечення позову у справі №910/13325/21 підлягає задоволенню.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Стаття 277 ГПК України встановлює підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

1. Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У даному випадку ухвалу було прийнято з невірним застосуванням приписів статті 137 ГПК України, а тому апеляційна скарга Фонду гарантування вкладів фізичних осіб підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Одеської області від 28.03.2024 у справі №910/13325/21 скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення заяви Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (зареєстрована 18.03.2024 за вх. № 2-440/24) про забезпечення позову.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 28.03.2024 у справі №910/13325/21 скасувати та прийняти нове рішення.

Заяву Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (зареєстрована 18.03.2024 за вх. № 2-440/24) про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на все майно (нерухоме, рухоме в тому числі корпоративні права, акції, будь-які інші цінні папери) та грошові кошти, що належать на праві власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_11 (РНОКПП НОМЕР_4 ), ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_5 ), ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_6 ) ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_7 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_8 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_9 ) у межах суми позову 142301156,20 грн.

Заборонити державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, визначеним Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», (нотаріусам (приватним та державним); громадянин України, які мають вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідають кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебувають у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав - виконавчими органами сільських, селищних та міських рад, Київської, Севастопольської міської, районної, районної у містах Києві та Севастополі державної адміністрації; державними та/або приватними виконавцями - у разі накладення таким виконавцем арешту на нерухоме майно під час примусового виконання рішень відповідно до закону) вчиняти дії щодо проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що належить на праві власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_11 (РНОКПП НОМЕР_4 ), ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_5 ), ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_6 ) ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_7 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_8 ) ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_9 );

Заборонити всім та будь-яким суб`єктам державної реєстрації, в тому числі державним реєстраторам, визначеним Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (нотаріусам (державним та приватним); особам, які перебувають у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації (Міністерство юстиції України та його територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі; виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська та Севастопольська міські районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації) вчиняти реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осі6, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань щодо внесення змін до відомостей щодо корпоративних прав, належних ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_11 (РНОКПП НОМЕР_4 ), ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_5 ), ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_6 ), ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_7 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_8 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_9 );

Заборонити реєстраторам державного реєстру обтяжень рухомого майна, визначеним наказом Міністерства юстиції України № 57/5 від 07.07.2006 «Про визначення реєстраторів Державного реєстру обтяжень рухомого майна» (державні, приватні нотаріуси та їх помічники, державні та приватні виконавці, податкові керуючі, а також адміністратор Державного реєстру обтяжень рухомого майна (державне підприємство «Національні інформаційні системи») та його філії) вчиняти дії щодо внесення записів про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження, яке належить на праві власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_11 (РНОКПП НОМЕР_4 ), ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_5 ), ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_6 ), ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_7 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_8 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_9 ).

За даною постановою стягувачем є: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, б. 17, ЄДРЮОФОП 21708016).

За даною постановою боржниками є: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_8 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_9 , РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_11 ( АДРЕСА_10 , РНОКПП НОМЕР_4 ), ОСОБА_6 ( АДРЕСА_11 , РНОКПП НОМЕР_5 ), ОСОБА_7 ( АДРЕСА_12 , РНОКПП НОМЕР_6 ) ОСОБА_8 ( АДРЕСА_13 , РНОКПП НОМЕР_7 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_14 , РНОКПП НОМЕР_8 ) ОСОБА_4 ( АДРЕСА_15 , РНОКПП НОМЕР_9 ).

Постанова підлягає виконанню відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова може бути пред`явлена до примусового виконання у строк, передбачений ст.12 Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 29.05.2024.

Головуючий суддя І.Г. Філінюк

Суддя О.Ю. Аленін

Суддя Я.Ф. Савицький