ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року м. ОдесаСправа № 916/3263/22

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Богатиря К.В., Поліщук Л.В.

секретар судового засідання: Герасименко Ю.С.

за участю представників учасників справи:

від ОСОБА_1 адвокат Шишкіна Юлія Олнесандрівна

від АТ Державний ощадний банк України адвокат Шидерова Наталя Сергіївна

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Державний ощадний банк України

на постанову Господарського суду Одеської області від 20.02.2024 (повний текст складено та підписано 21.02.2024, суддя Демешин О.А.)

у справі №916/3263/22

за заявою боржника фізичної особи ОСОБА_1

про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ

Фізична особа ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Одеської області із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, посилаючись на заборгованість перед кредиторами, яку не може погасити.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.01.2023 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів боржника, керуючим реструктуризацією боргів призначено арбітражного керуючого Соколика Дмитра Ігоровича, тощо.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.03.2023 визнано конкурсні грошові вимоги Акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії - Одеське обласне управління Акціонерного товариства Державний ощадний банк України до фізичної особи ОСОБА_1 у загальній сумі 1 637 218, 44 грн, із яких: 1 415 762, 16 грн. підлягають задоволенню у другу чергу задоволення вимог кредиторів; 221 456, 28 грн. підлягають задоволенню у третю чергу задоволення вимог кредиторів та витрати у сумі 5 368, 00 грн. (судовий збір), що підлягають задоволенню у першу чергу задоволення вимог кредиторів.

Постановою Господарського суду Одеської області від 20.02.2024 відмовлено у задоволенні клопотання Акціонерного товариства Державний ощадний банк України про закриття провадження у справі, припинено процедуру реструктуризації боргів фізичної особи ОСОБА_1 та повноваження керуючого реструктуризацією - Соколика Д.І., визнано банкрутом фізичну особу ОСОБА_1 та введено відносно фізичної особи ОСОБА_1 процедуру погашення боргів, тощо.

В мотивах оскаржуваної постанови суд першої інстанції відхиляючи заявлене кредитором клопотання про закриття провадження у справі зазначив, що воно є необґрунтованим, а доводи наведені у ньому спростовуються наявними матеріалами справи, оскільки в ході процедури реструктуризації боргів факту зазначення боржником у декларації про майновий стан неповної та/або недостовірної інформації про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї не виявлено.

За твердженням місцевого господарського суду, з аналізу встановлених даних, зіставлення активів і пасивів боржника, тобто розміру заборгованості боржника перед кредитором, що значно перевищує розміри доходу, відсутність майна, за рахунок якого можливо було б погасити заборгованість перед кредитором, судом виявлено ознаки саме неплатоспроможності ОСОБА_1 , що є обов`язковою підставою саме для визнання боржника банкрутом та переходу до судової процедури погашення боргів.

Не погодившись із даною постановою до Південно-західного апеляційного господарського суду звернулось АТ Державний ощадний банк України з апеляційною скаргою в якій просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нове рішення про закриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

Свої вимоги скаржник обґрунтовує наступним:

- судом першої інстанції залишено поза увагою те, що наданий боржником план реструктуризації боргів не відповідає вимогам КУзПБ, не містить повної та достовірної інформації про майнових стан, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, а також передбачає по суті прощення (списання) більшої частини заборгованості за кредитним договором;

- боржником до плану реструктуризації включено дебіторську заборгованість, однак сам боржник звертався до суду із відповідним клопотанням про виключення зі складу ліквідаційної маси боржника права вимоги до дебітора, що на думку апелянта свідчить про формальне включення такої заборгованості до плану та про неможливість виконання такого плану;

- місцевим господарським судом проігноровано доводи кредитора щодо наявності підстав для закриття провадження у справі про неплатоспроможність;

- кредитором наголошувалось на тому, що декларація про майновий стан боржника повинна містити інформацію про майно, доходи та витрати, як боржника, так й членів його сім`ї, однак боржник в наданих до суду деклараціях вказав про те, що члени сім`ї не надали відповідну інформацію, що не узгоджується із приписами КУзПБ;

- боржник належним чином не обґрунтував наявність коштів на авансування витрат арбітражного керуючого у цій справі, на правову допомогу двох адвокатів та лікування матері;

- боржником у деклараціях про майновий стан не вказано витрат на оренду житла, а також не надано відповідний договір оренди квартири в якій проживав боржник;

- ОСОБА_1 неодноразово перетинала державний кордон України, зокрема на автомобілі, який належить ОСОБА_2 . Дані особи, як стверджує апелянт є пов`язаними та були сторонами у кримінальній справі, ще боржник була обвинуваченою;

- судом першої інстанції не досліджено та не надано оцінку наявній дебіторській заборгованості ДП «Білгород-Дністровський морський торгівельний порт» перед боржником та діям, які вчинялись останнім для отримання таких коштів.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.03.2024 відкрито апеляційне провадження по справі №916/3263/22 за апеляційною скаргою АТ Державний ощадний банк України на постанову Господарського суду Одеської області від 20.02.2024 та призначено справу до розгляду на 22.05.2024.

До суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу від боржника в якому останній просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

В обґрунтування своїх заперечень боржник зазначає, що він сумлінно виконував обов`язки, покладені на нього чинним законодавством, не приховував обставин, що могли вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторський вимог, співпрацював з арбітражним керуючим, надавав необхідні письмові пояснення та наявні документи на підтвердження чи спростування тих чи інших обставин на вимогу кредитора та арбітражного керуючого, а також запропонував кредитору погашення визнаних судом вимог з урахуванням майнового стану та власних об`єктивних можливостей.

В той же час, як стверджує боржник, з боку кредитора не запропоновано жодних письмових зустрічних пропозицій щодо зміни способу та порядку виконання грошових зобов`язань та прагнення останнього до компромісу між ним та боржником, в свою чергу кредитор переслідував виключно мету закриття провадження у справі.

Боржник вважає, що поданий ним план реструктуризації повністю відповідає вимогам КУзПБ та складаний з урахуванням реального майнового стану та об`єктивних можливостей боржника і не передбачає повного фактичного списання заборгованості перед кредитором.

За твердженням боржника, ним було формально включено до проекту плану реструктуризації дебіторську заборгованість, після неодноразового наголошення кредиром про необхідність включення даної заборгованості до ліквідаційної маси. Проте, дана дебіторська заборгованість є безнадійною про що боржником неодноразово наголошувалось під час розгляду справи у суді першої інстанції.

Наголошує боржник й на тому, що ним надана уся наявна інформація щодо майна, доходів та витрат членів його сім`ї, іншу інформацію члени сім`ї боржника відмовилися надати про що вказано у деклараціях про майновий стан та заявах свідків.

З приводу тверджень апелянта про ненадання боржником відомостей про походження коштів на оплату авансування витрат арбітражного керуючого, а також грошових коштів на витрати на правову допомогу, боржник вказує, що відповідні кошти надані родичами та знайомими, а також є власними заощадженнями боржника.

Щодо витрат на оренду житла, боржник зазначає, що витрати на оренду квартири не перевищували 30 розмірів мінімальної заробітної плати тому не підлягали внесенню до декларацій про майновий стан боржника.

З приводу перетину боржником державного кордону України, останній зазначає, що виїзд здійснювався на декілька днів з метою пошуку роботи на транспортному засобі її знайомого, а не перевізника.

Під час судового засідання, яке відбулось 22.05.2024 представник апелянта підтримав вимоги за апеляційною скаргою та наполягав на її задоволенні.

Представник боржника надав пояснення у відповідності до яких не погоджується із доводами та вимогами за апеляційною скаргою, просить залишити її без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки Господарським судом Одеської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, фізична особа ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Одеської області із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, посилаючись на заборгованість перед кредиторами у розмірі 1 510 668,08 грн. та положення Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.01.2023 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру реструктуризації боргів боржника, керуючим реструктуризацією боргів боржника призначено арбітражного керуючого Соколика Дмитра Ігоровича.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.03.2023 визнано конкурсні грошові вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до фізичної особи ОСОБА_1 у загальній сумі 1 637 218,44 грн., із яких: 1 415 762,16 грн. підлягають задоволенню у другу чергу задоволення вимог кредиторів; 221 456,28 грн. підлягають задоволенню у третю чергу задоволення вимог кредиторів та витрати у сумі 5 368,00 грн. (судовий збір), що підлягають задоволенню у першу чергу задоволення вимог кредиторів.

01.03.2023 Господарським судом Одеської області постановлено ухвалу попереднього засідання суду, якою визначено розмір та перелік визнаних господарським судом вимог конкурсних кредиторів для внесення керуючим реструктуризацією до реєстру вимог кредиторів.

Відповідно до повідомлення керуючого реструктуризацією № 4 від 24.01.2024 було ініційовано проведення зборів кредиторів шляхом опитування, на порядку денного яких ставилось розгляд проекту плану реструктуризації боргів боржника фізичної особи ОСОБА_1 в редакції від 28.08.2023.

На вказане повідомлення керуючого реструктуризацією єдиним кредитором по справі - АТ Державний ощадний банк України в особі філії - Одеське обласне управління АТ Державний ощадний банк України 09.02.2024 надано відповідь, а саме кредитор проголосував проти схвалення/погодження плану реструктуризації боргів боржника в редакції від 28.03.2023.

В обґрунтування свого рішення кредитор послався на неможливість прийняття умов наведеного плану реструктуризації, оскільки із визнаної заборгованості боржника перед кредитором в сумі 1 637 218, 44 грн. за умовами плану буде погашено 16 740 грн., а також 56 076,21 (лише за умови можливості стягнення дебіторської заборгованості), списано 1 625 846,44 грн., протягом п`яти років з щомісячною виплатою в сумі 279 грн.

Такі умови визнані Банком неприйнятними, оскільки передбачають списання більш ніж 90% визнаних судом вимог, а також ймовірність задоволення вимог кредиторів за рахунок третіх осіб.

Поряд з цим, кредитором зазначено про звернення Банку до суду з клопотання про закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 у зв`язку з наданням боржником не повної інформації щодо його майнового стану.

Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для закриття провадження у справі про неплатоспроможність та визнав за можливе визнати боржника банкрутом та ввести процедуру погашення боргів.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду з цього приводу зазначає таке.

Умови та порядок відновлення платоспроможності фізичної особи регламентовані Кодексом України з процедур банкрутства.

Відповідно до частини другої статті 6 Кодексу України з процедур банкрутства щодо боржника-фізичної особи застосовуються такі судові процедури: реструктуризація боргів боржника; погашення боргів боржника. Процедура погашення боргів боржника вводиться у справі про неплатоспроможність разом з визнанням боржника банкрутом.

Статтею 113 Кодексу України з процедур банкрутства унормовано, що провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи-підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

В силу частини першої статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства протягом трьох робочих днів після постановлення ухвали за результатами попереднього засідання господарського суду арбітражний керуючий згідно з цією ухвалою письмово повідомляє кредиторів про місце і час проведення зборів кредиторів та організовує їх проведення.

Згідно з частиною другою статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства основними завданнями зборів кредиторів у процедурі реструктуризації боргів боржника є: 1) розгляд звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларації про майновий стан боржника; 2) розгляд проекту плану реструктуризації боргів боржника; 3) прийняття рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника або про звернення з клопотанням до господарського суду про перехід до процедури погашення боргів боржника або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Положеннями частини третьої статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що проведення зборів кредиторів та голосування на них здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

До компетенції зборів кредиторів належить прийняття рішення про: 1) схвалення плану реструктуризації боргів боржника; 2) відмову у схваленні плану реструктуризації боргів та звернення до господарського суду з клопотанням про визнання боржника банкрутом та введення процедури погашення боргів боржника або з клопотанням про закриття провадження у справі про неплатоспроможність; 3) звернення у випадках, передбачених цим Кодексом, до господарського суду з клопотанням про призначення керуючого реструктуризацією або керуючого реалізацією; 4) звернення до господарського суду з клопотанням про закриття процедури реструктуризації боргів у зв`язку з невиконанням або неможливістю виконання плану реструктуризації боргів та введення процедури погашення боргів боржника; 5) звернення до господарського суду з клопотанням про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень; 6) інші питання, передбачені законодавством (частина восьма статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства).

За умовами пункту 4 частини п`ятої статті 48 Кодексу України з процедур банкрутства до компетенції зборів кредиторів належить прийняття рішення про звернення до господарського суду з клопотанням про введення наступної процедури у справі про банкрутство.

Відповідно до частини одинадцятої статті 126 Кодексу України з процедур банкрутства якщо протягом трьох місяців з дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність і введення процедури реструктуризації боргів боржника до господарського суду не поданий погоджений боржником і схвалений кредиторами план реструктуризації боргів боржника, господарський суд має право прийняти рішення про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів боржника відповідно до цього Кодексу або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Господарський суд ухвалює постанову про визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника у разі, якщо протягом 120 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зборами кредиторів не прийнято рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів боржника. Постановою про визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника господарський суд також призначає керуючого реалізацією майна в порядку, визначеному цим Кодексом (частина перша статті 130 Кодексу України з процедур банкрутства).

Колегія суддів зазначає, що до місцевого господарського суду в межах встановленого чинним законодавством строку не було подано погодженого боржником і схваленого кредитором плану реструктуризації боргів боржника.

При цьому, у відповідності до протоколу зборів кредиторів від 09.02.2024, єдиним кредитором по справі, АТ Державний ощадний банк України вирішено проголосувати проти схвалення/погодження плану реструктуризації боргів боржника в редакції від 28.03.2023 та звернення до господарського суду з клопотанням про закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, майновий стан боржника характеризується ознаками неплатоспроможності, а виявлених майнових активів останнього недостатньо для задоволення вимог кредитора, у зв`язку з чим погашення визнаних судом вимог кредиторів можливе не інакше як через введення процедур погашення боргів боржника.

За таких обставин, беручи до уваги те, що комітетом кредиторів не приймалось рішення щодо схвалення плану реструктуризації боргів боржника або рішення про перехід до процедури погашення боргів боржника, що, в свою чергу, в силу частини першої статті 130 Кодексу України з процедур банкрутства є підставою для прийняття постанови про визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника, Південно-західний апеляційний господарський суд погоджується з оскаржуваною постановою суду першої інстанції.

Разом з цим, судова колегія не вбачає підстав для закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , з огляду на таке.

Частиною 7 ст. 123 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що суд приймає рішення про закриття провадження у справі за клопотанням зборів кредиторів, сторони у справі або з власної ініціативи, якщо: 1) боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна та/або недостовірна інформація про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, якщо боржник упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки такої декларації не надав суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї; 2) майно членів сім`ї боржника було придбано за кошти боржника та/або зареєстровано на іншого члена сім`ї з метою ухилення боржника від погашення боргу перед кредиторами; 3) судовим рішенням, що набрало законної сили та не було скасоване, боржник був притягнутий до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю.

Так, за твердженням кредитора, боржником у деклараціях про майновий стан не вказано інформації про доходи членів її сім`ї, натомість вказано про те, що член сім`ї не надав інформацію.

У справах про неплатоспроможність боржників - фізичних осіб поняття "член сім`ї боржника" закріплено в частині п`ятій статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства.

Означені норми самостійно і вичерпно врегульовують зміст поняття "член сім`ї боржника", яке є спеціальним, встановленим саме для цілей визначення змісту правовідносин щодо відновлення платоспроможності фізичної особи. У цьому контексті положення статті 3 Сімейного кодексу України для регулювання відносин у процедурі розгляду справ про неплатоспроможність фізичних осіб не застосовуються.

Тлумачення частини п`ятої статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства, з огляду на мету правового регулювання відносин неплатоспроможності боржників - фізичних осіб, дає підстави для висновку, що до членів сім`ї такого боржника в обов`язковому порядку необхідно віднести його дітей (у тому числі повнолітніх), батьків та осіб, які перебувають під опікою чи піклуванням боржника, незалежно від того, що вони не проживають з ним спільно, не пов`язані спільним побутом і не мають взаємних прав та обов`язків.

Палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 22.09.2021 по справі №910/6639/20 зауважила на необхідності врахування, в порядку частини четвертої статті 236 ГПК України, господарськими судами наведеної правової позиції у вирішенні питання включення відповідної інформації про майно, доходи й витрати членів сім`ї до декларації про майновий стан боржника, яка є невід`ємною складовою при його зверненні до суду зі заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи.

Зміст п. 9 Приміток до затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 21.08.2019 № 2627/5 форми Декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність встановлює, що боржник за розділами декларації зазначає всю інформацію про членів сім`ї, яка йому відома та яку він може отримати з офіційних джерел (правовстановлюючі документи, відповідні державні реєстри). Якщо член сім`ї не надав боржнику інформацію і така інформація не може бути отримана ним з офіційних джерел, у відповідному рядку декларації зазначається "Член сім`ї не надав інформацію".

Отже, боржник за розділами декларації зазначає всю інформацію про членів сім`ї, яка йому відома та яку він може отримати з офіційних джерел (правовстановлюючі документи, відповідні державні реєстри).

Так у відповідності до відомостей, які містяться у деклараціях про майновий стан боржника, до членів її сім`ї належать:

1) ОСОБА_3 (мати),

2) ОСОБА_4 (сестра, з якою проживає боржник),

3) ОСОБА_5 (племінниця, з якою проживає боржник).

Стосовно відсутності у деклараціях про майновий стан боржника інформації про доходи членів її сім`ї та зазначення у відповідних розділах Член сім`ї не надав інформацію ОСОБА_1 вказано на те, що члени її сім`ї не надали їй інформацію стосовно їх доходів, зазначена інформація є конфіденційною та самостійно, без згоди членів сім`ї, боржник отримати її не має змоги.

Разом з цим боржником отримано інформацію, яка міститься у відкритих для всіх користувачів державних реєстрів, а саме: Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Державному реєстрі повітряних суден України, Національній комісії з цінних паперів та фондового ринку Інформація про власників пакетів голосуючих акцій (5 відсотків і більше) акціонерних товариств, Державному судновому реєстрі України та спеціальній інформаційній системі УКРНОІВІ відсутня інформація стосовно майна, яке належить членам сім`ї боржника.

Також, арбітражним керуючим Соколиком Д.І. було отримано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна стосовно Боржниці та членів її сім`ї. Відомостей стосовно нерухомого майна, яке належить боржнику та членам її сім`ї та не зазначено ОСОБА_1 не встановлено.

Крім того, в матеріалах справи міститься лист Головного управління ДПС в Одеській області до якого додано інформаційну довідку про джерела та суми доходів боржника та членів сім`ї, де вбачається, що сестра Боржниці ОСОБА_4 дохід у 2020-2021 не отримувала, племінниця ОСОБА_5 у 2020 р. отримала стипендію у розмірі 1892, 00 грн. за місцем навчання та у 2020 та 2021 отримувала заробітну плату у загальному розмірі: за 2020 12 988, 80 грн., за 2021 75 580, 56 грн.

Інших можливих джерел доходів або майна членів сім`ї боржника у процедурі реструктуризації боргів не встановлено.

Наведене свідчить про те, що боржником у визначений чинним законодавством спосіб отримано з офіційних джерел усю наявну інформацію щодо наявності/відсутності у членів сім`ї боржника майна та доходів.

При цьому, колегія суддів зауважує, що АТ Державний ощадний банк України не зазначено, із посиланням на відповідні докази, а наявні матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, на підтвердження наявності у боржника та/або членів його сім`ї будь-яких інших доходів, майна, витрат тощо, які були приховані боржником від учасників справи та суду та не були вказані у деклараціях про майновий стан, що б свою чергу могло свідчить про недобросовісну поведінку останнього.

З приводу посилання кредитора на невідображення боржником у деклараціях про майновий стан доходів отриманих членами сім`ї, колегія суддів зазначає, що дійсно така інформація про вказані доходи членів сім`ї боржника не відображена у її деклараціях, однак відповідно до положень ч. 5 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства (у редакції, що діяла при зверненні боржника до суду із заявою про відкриття провадження у справі) відображенню у деклараціях боржника підлягали відомості стосовно майна, доходів та витрат боржника і членів його сім`ї, що перевищують 30 розмірів мінімальної заробітної плати.

Водночас, як вже було вказано вище, відповідно до довідки Головного управління ДПС в Одеській області, яка міститься у матеріалах справи, доходи членів сім`ї боржника у аналізований період не перевищували 30 розмірів мінімальної заробітної плати, а тому і не підлягали зазначенню у деклараціях про майновий стан боржника.

Стосовно посилання кредитора на те, що боржником у деклараціях про майновий стан не вказано витрат на оренду житла, а також не надано відповідний договір оренди квартири в якій проживав боржник, колегія суддів зазначає наступне.

Так за твердженням боржника, вона дійсно проживала у квартирі за адресою АДРЕСА_1 , яку вона орендувала у період з 2019 по 04.02.2021 за ціною 10 000 грн на місять та сплачувала комунальні послуги.

Вказане майно не належить їй, або членам її сім`ї на праві власності, що підтверджується наявною у матеріалах справи інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав.

На підтвердження розміру орендної плати, яка сплачувалась, до суду надано копію висновку експертного дослідження №24/03 складеного 26.05.2023, з якого вбачається, що розмір орендної ставки квартири за адресою АДРЕСА_1 у період 01.01.2019 28.02.2021 становить 10 000 18 000 грн.

Отже, орендна плата, сплачувана боржником за вказану вище квартиру є ринковою.

Арбітражний керуючий додатково направляв запит власнику вказаної квартири про надання йому копію договору оренди, укладено з боржником та повідомлення йому про розмір орендної плати, яке сплачував боржник, однак відповіді на вказаний запит арбітражний керуючий не отримував.

Господарський суд вважає за належне зазначити, що відповідно до наявних у матеріалах справи доказів, у період, коли ОСОБА_1 орендувала квартиру за адресою АДРЕСА_1 , вона мала достатній розмір заробітної плати для оплати орендної плати та комунальних послуг.

При цьому, як вже було вказано вище, відповідні витрати на оренду житла не перевищували 30 розмірів мінімальної заробітної плати, а тому відповідно до приписів ч. 5 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства (у редакції, що діяла при зверненні боржника до суду із заявою про відкриття провадження у справі) не повинні були обов`язково відображені у витратній частині поданих боржником декларацій про майновий стан.

Щодо посилання кредитора на перетин боржником державного кордону України, колегія суддів зазначає наступне.

Дійсно, наявними матеріалами справи підтверджується, що боржник перетинав державний кордон на транспортному засобі з номерним знаком НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , що підтверджується наявним у матеріалах справи витягом з єдиного державного реєстру МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів.

З наданої до матеріалів справи довідки Малиновського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі №1277/24.31-21 від 12.05.2023 вбачається відсутність актових записів про шлюб ОСОБА_1 , зокрема й з власником вищевказаного транспортного засобу.

Наведене відповідно спростовує доводи кредитора про можливі сімейні зв`язки між боржником та ОСОБА_2 .

За поясненнями самого боржника, які не спростовані кредитором, виїзд за межі України здійснювався на декілька днів з метою пошуку роботи на транспортному засобі знайомого, а не перевізника.

Судова колегія вважає за необхідне наголосити на тому, що згідно з відомостями, що були надані Державною прикордонною службою України, боржник перетинав державний кордон України лише вищевказаним транспортному засобі з номерним знаком НОМЕР_1 , доказів того, що боржник перетинав державний кордон іншими засобами пересування, зокрема авіа сполученням, водним транспортом, залізничним, що в свою чергу могло б свідчити про наявність у боржника коштів на такі витрати, наявні матеріали справи не містять.

З приводу сумнівів кредитора про походження грошових коштів боржника на оплату авансування винагороди арбітражного керуючого у справі та послуг адвокатів, колегія суддів зазначає таке.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.07.2023, серед іншого, зобов`язано боржника надати суду письмові пояснення щодо: походження коштів на оплату авансування виногороди арбітражному керуючому при поданні до суду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, походження коштів на оплату послуг адвокатів, тощо.

На виконання вищевказаної ухвали суду, ОСОБА_1 надано до Господарського суду Одеської області письмові пояснення у яких останньою зазначено, що кошти на вказані цілі нею були отримані від родичів, а саме матері, сестри та племінниці.

До заяви надано нотаріально посвідчені заяви сестри боржниці та її племінниці, з яких вбачається, що останні надали ОСОБА_1 матеріальну допомогу у розмірі 15 000, 00 грн. та 4 000, 00 грн. відповідно.

Крім того, як стверджує боржник, у неї також були наявні особисті заощадження, які і були потрачені на вказані цілі. Боржниця зазначила, що про існування вказаних заощаджень нею було зазначено у деклараціях осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, під час передання нею на відповідних посадах.

Боржник зазначив, що фактично ним здійснено оплату авансування винагороди арбітражного керуючого у розмірі 39 000, 00 грн та 5 000, 00 грн гонорару адвокату за підготовку заяви про відкриття провадження у справі.

Суд апеляційної інстанції також зауважує, що наявні матеріали справи не містять, а кредитором не надано доказів на підтвердження того, що боржником здійснюється та/або здійснювалась оплата послуг адвокатів.

Щодо посилання кредитора не невідповідність поданого боржником плану реструктуризації боргів, судова колегія наголошує на такому.

Відповідно до частин першої, другої статті 124 КУзПБ 124 КУзПБ план реструктуризації боргів боржника розробляється з метою відновлення платоспроможності боржника. У плані реструктуризації боргів боржника зазначаються: 1) обставини, які спричинили неплатоспроможність боржника; 2) інформація про визнані судом вимоги кредиторів із зазначенням їх розміру та черговості задоволення; 3) інформація про майновий стан боржника за результатами проведених заходів з виявлення та складання опису майна боржника (проведення інвентаризації); 4) інформація про всі доходи боржника, у тому числі доходи, які боржник розраховує отримати протягом процедури реструктуризації боргів; 5) розмір суми, яка щомісяця буде виділятися для погашення вимог кредиторів; 6) вимоги кредиторів до боржника, які будуть прощені (списані) у разі виконання плану реструктуризації боргів; 7) розмір суми, яка щомісяця залишатиметься боржнику на задоволення побутових потреб, у розмірі не менше одного прожиткового мінімуму на боржника та на кожну особу, яка перебуває на його утриманні; 8) розмір суми, яка щомісяця виділятиметься для погашення наявних у боржника обов`язкових періодичних зобов`язань (виплата аліментів тощо).

Так наявні матеріли справи свідчать про те, що боржником у наданому до суду проекті плану реструктуризації боргів було зазначено, що вона офіційно працевлаштувалася у ТОВ «Магтранс» на неповний робочий час з окладом 3 680 грн, а тому зважаючи на утримання із заробітної плати у вигляді податку на доходи фізичних осіб та військовий збір, а також суми у розмірі не менше одного прожиткового мінімуму, яка відповідно до норм КУзПБ щомісяця повинна залишатися боржнику для задоволення побутових потреб, для погашення визнаних вимог кредитора запропоновано виділяти 279 грн. щомісячно протягом 5 років.

Судова колегія зазначає, що вказана сума погашена дійсно розраховано у відповідності до вимог КУзПБ та з урахуванням заробітної плати яку офіційно отримує боржник.

Доказів того, що боржник має інші джерела доходу, майно за рахунок якого може погасити існуючу заборгованість, як вже було вказано вище наявні матеріли справи не містять, а учасниками справи надано не було.

Щодо посилання кредитора на наявність дебіторської заборгованості, судова колегія зазначає таке.

Дійсно, за боржником рахується дебіторська заборгованість ДП «Писарівський спиртзавод» у відповідності до 1) виконавчого листа №503/1190/16-ц на суму 11 080,14 грн. (виконавче провадження №53535180 від 06.03.2017 р.) 2) судового наказу №503/63/16-ц на суму 9 324,00 грн. (виконавче провадження №50592564 від 22.03.2016 р.) 3) судового наказу №503/1642/15-ц на суму 35 672,07 грн. (виконавче провадження №49331041 від 12.11.2015 р.).

Боржником у письмових поясненнях від 28.03.2023 поданих до суду першої інстанції було повідомлено, що дебіторська заборгованість ДП «Писарівський спиртзавод» виявлена арбітражним керуючим Соколиком Д.І., є безнадійною, оскільки вказане підприємство перебуває в стані припинення, активи, які можуть забезпечити погашення вищезазначених вимог відсутні.

Наявні матеріали справи свідчать про те, що з метою отримання інформації про стан виконання та заходи, які вжиті державним виконавцем в межах виконавчих проваджень щодо примусового виконання вищевказаних виконавчих документів, представником боржника направлено запит до Кодимського районного відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

У відповідь на вказаний запит було повідомлено, що ДП «Писарівський спиртзавод» з 2006 року не працює, кошти на рахунках відсутні, продукцію не виготовляє, майно перебуває в податковій заставі.

Щодо дебіторської заборгованості ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт», яка була вказана боржником при поданні заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, колегія суддів зазначає, що дійсно боржник звертався із позовної заявою до Державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» про стягнення заробітної плати та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області.

Однак, ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.03.2023 у справі №495/7086/22 вказану позовну заяву було залишено без розгляду у зв`язку із поданням позивачем відповідної заяви.

Як повідомлено боржником, відповідна заява про залишення позову без розгляду була подана в зв`язку з економічними труднощами, що спричинили неможливість продовження фінансування адвокатського супроводу та оплати правової допомоги в рамках конкретно даної цивільної справи. Також причиною стало проведення в березні 2023 приватизаційного аукціону щодо відповідача у справі, Державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торговельний порт», внаслідок якого він вибув з державної власності, і як наслідок позовна заява в попередній редакції не відповідала вірному суб`єктному складу сторін даного спору, що могло суттєво ускладнить виконання рішення суду.

Боржник також зазначив, що відповідно до інформації, розміщеній на сайті Фонду державного майна України єдиний майновий комплекс державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» до цього часу перебуває в процесі продажу.

Окрім того, як стверджує боржник, відповідно до позовної заяви ОСОБА_1 розраховано суму стягнення заробітної плати в розмірі 92 557,82 грн. В той же час, відповідно до відзиву ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» останнім не визнається розрахована сума заборгованості в повному обсязі. Підприємством долучено копію Наказу від 17.05.2022 р №28 відповідно до якого визнано недійсним ряд наказів про доплати та надбавки, в зв`язку з чим здійснено перерахунок належних ОСОБА_1 виплат. Також ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» долучено пояснення до заяв про коригування обсягу отриманого доходу ОСОБА_1 .

За твердженням боржника, з метою захисту порушених прав, ОСОБА_1 подано заяву про вчинення злочину до Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУ НП в Одеській області, яку приєднано до матеріалів кримінального провадження №0000653 від 25.12.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175 Кримінального кодексу України (відповідні копії долучені до письмових пояснень від 15.08.2023 р.).

Також боржником направлено відповідний запит до Білгород-Дністровського РВ поліції ГУ НП в Одеській області з метою отримання інформації про хід досудового розслідування, проведені слідчі дії та їх результати у вищевказаному кримінальному провадженні.

Згідно з відповіддю Білгород-Дністровського РВ поліції ГУ НП в Одеській області від 12.12.2023 ОСОБА_1 повідомлено, що досудове розслідування триває, матеріали кримінального провадження №0000653 від 25.12.2020 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175 Кримінального кодексу України перебувають у провадженні дізнавача СД Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, ОСОБА_6 . Наслідки досудового розслідування боржнику буде повідомлено згідно чинного законодавства.

З приводу посилання кредитора про невідомі джерела походження грошових коштів боржника, які спрямовуються на утримання хворої матері, колегія суддів зазначає, що за поясненнями боржника, вона офіційно працевлаштована та отримує заробітну плату 3 680 грн, до того ж, матеріальну допомогу матері ОСОБА_3 надає ОСОБА_4 (сестра боржника), в свою чергу боржник забезпечує її фізичний догляд.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів не вбачає об`єктивних підстав для закриття провадження у цій справі та вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність визнання боржника банкрутом та перехід до процедури погашення боргів.

Згідно з статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, колегія суддів вважає, що наведені скаржником порушення допущені судом першої інстанції не знайшли свого підтвердження, а тому підстави для скасування постанови Господарського суду Одеської області від 20.02.2024 відсутні, що зумовлює залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення без змін.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Постанову Господарського суду Одеської області від 20.02.2024 у справі №916/3263/22 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено та підписано 27.05.2024.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Богатир К.В.

Суддя Поліщук Л.В.