ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"21" травня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/5648/23

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Рога Н.В., секретар с/з Корчевський М.Ю., розглянув заяву Громадської організації Правова корпорація (вх.№2-790/24 від 08.05.2024р.) про розстрочення виконання рішення у справі №916/5648/23

За позовом: Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, буд.1, , електронна пошта: )

До відповідача: Громадської організації Правова корпорація (65028, Одеська обл., місто Одеса, вул. Богдана Хмельницького, будинок 70, )

про стягнення, розірвання та виселення

Представники сторін:

Від позивача: не з`явився;

Від відповідача: Білозор О.О. на підставі ордера серії ВН №1328313 від 02.02.2024р.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 23.04.2024р. у справі №916/5648/23 позовну заяву Департаменту комунальної власності Одеської міської ради задоволено повністю. Стягнуто з Громадської організації (далі ГО) Правова корпорація заборгованості з орендної плати у розмірі 146 602 грн 44 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 342 грн. Повернуто Департаменту комунальної власності Одеської міської ради з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1 342 грн, сплачений згідно платіжної інструкції №752 від 15.12.2023р.

08 травня 2024р. до суду надійшла заява Громадської організації Правова корпорація (вх.№2-790/24 від 08.05.2024р.) про розстрочення виконання рішення у справі №916/5648/23 рівними частками протягом одного року з дня ухвалення рішення.

В обґрунтування заяви, заявник зазначає, що ГО «Правова корпорація» є неприбутковою організацією, що підтверджується витягом з реєстру неприбуткових установ та організацій від 09.04.2024р., виданим Головним управлінням ДПС в Одеській області.

Відповідач зауважує, що згідно з п.2.2. Статуту ГО «Правова корпорація» основними завданнями організація є сприяння формуванню та підвищенню правової культури серед різноманітних верств населення, розвиток та зміцнення зв`язків з міжнародними та національними об`єднаннями, асоціаціями, федераціями у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до п.7.3. Статуту ГО «Правова корпорація» майно організації складається з коштів або майна, які надходять безоплатно або у вигляді безповоротної фінансової допомоги чи добровільних пожертвувань, в тому числі внесків членів організації.

Заявник зазначає, що згідно з виписок по рахунку ГО «Правова корпорація», відкритому у АТ «Райффайзен Банк», за період з 01.01.2021р. по 11.03.2024р. платіжні операції відсутні, залишок коштів відсутній.

Відповідно до звітів про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації за 2021, 2022, 2023 роки діяльність ГО «Правова корпорація» фінансується виключно за рахунок її членів.

Заявник стверджує, що фінансова звітність за 2021, 2022, 2023 роки також підтверджує відсутність у ГО «Правова корпорація» можливості сплатити стягнуту заборгованість негайно одним платежем, що свідчить про наявність виняткових обставин, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

У зв`язку із цим, заявник вважає, що у разі надання розстрочення виконання рішення Господарського суду Одеської області від 27.03.2024р. члени ГО «Правова корпорація» зможуть акумулювати кошти та поступово сплачувати заборгованість до її погашення в повному обсязі за рахунок поступових членських внесків.

Таке розстрочення забезпечить реальне виконання ГО «Правова корпорація» судового рішення, тобто дозволить досягти мети виконання судового рішення з дотриманням балансу інтересів обох сторін (співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора).

Також заявник зазначає, що 20.05.2024р. ГО «Правова корпорація» укладено з Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЕСТІЯ РІАЛ ЕСТЕЙТ» Договір про надання інформаційно консультаційних послуг з організації та проведення семінарів, відповідно до п.1.1. Виконавець надає Замовнику інформаційно консультаційні послуги у формі семінарів, як в форматі онлайн, так і в режимі офлайн, а Замовник оплачує надані йому послуги, в порядку, в строки та на умовах, передбачених цим Договором.

Відповідач зазначає, що Договір передбачає графік надання послуг організацією та графік оплати таких послуг, у зв`язку із чим вважає, що це має суттєве значення для розгляду заяви про розстрочення виконання рішення.

Ухвалою суду від 09.05.2024р. прийнято до розгляду заяву Громадської організації Правова корпорація (вх.№2-790/24 від 08.05.2024р.) про розстрочення виконання рішення у справі №916/5648/23 та призначено судове засідання на 16.05.2024р. Ухвалою суду від 16.05.2024р. відкладено розгляд заяви на 21.05.2024р.

Представник Департаменту комунальної власності Одеської міської ради в судове засідання не з`явився, пояснення щодо поданої заяви позивач не надав.

Представник ГО «Правова корпорація» підтримує заяву про розстрочення виконання рішення суду у повному обсязі, та просить суд її задовольнити.

Розглянув матеріали справи, заяву ГО «Правова корпорація» про розстрочення виконання рішення суду, суд доходить до наступного висновку:

Згідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

За приписами ч.1 ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо) сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 331 ГПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також, серед іншого, враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору та наявність стихійного лиха, інших надзвичайних подій тощо.

При цьому, під розстроченням виконання рішення розуміється виконання рішення частинами, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі та допускаються у виняткових випадках і залежно від обставин справи.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд також повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, наявність інфляційних процесів в економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, тощо.

Таким чином, законодавець у будь-якому випадку пов`язує розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Положення ГПК України не містять конкретного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, тому суд повинен оцінити докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 86 ГПК України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що дійсно , відповідно до ст.129-1 Конституції України, ч.ч.1, 2 ст.18 ГПК України рішення суду, які набрали законної сили є обов`язковими до виконання.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Савіцький проти України (Заява № 38773/05) від 26.07.2012 р. судом наголошено, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній із сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок.

Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (рішення від 7 червня 2005 року у справі Фуклев проти України, заява № 71186/01, п. 84).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини на державу покладено позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чижов проти України", заява № 6962/02).

Вирішуючи питання про розстрочення судового рішення, суд повинен врахувати, що за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою. Слід врахувати те, що існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, легітимні сподівання на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить майно цієї особи у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі Пономарьов проти України від 3 квітня 2008 року, заява № 3236/03, пункт 43), з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація потерпілій стороні за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як потерпілої сторони; чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі. Відповідно, виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (рішення від 19 березня 1997 року у справі Горнсбі проти Греції, Reports 1997-II, п. 40; рішення у справі Бурдов проти Росії, заява № 59498/00, п. 34, ECHR 2002-III, та рішення від 6 березня 2003 року у справі Ясюнієне проти Литви, заява № 41510/98).

Отже, запроваджений процесуальними нормами права механізм розстрочення або відстрочення виконання судового рішення є винятковою мірою, який спрямований на досягнення кінцевої мети судового розгляду виконання ухваленого судом рішення, при цьому винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання відстрочки виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.

Судом встановлено, що згідно інформації з Витягу з реєстру неприбуткових установ та організацій від 09.04.2024р., виданому Головним управлінням ДПС в Одеській області, ГО «Правова корпорація» є неприбутковою організацією.

Як вбачається з матеріалів справи, виписки по рахунку ГО «Правова корпорація», відкритому у АТ «Райффайзен Банк», за період з 01.01.2021р. по 11.03.2024р. платіжні операції відсутні, залишок коштів відсутній.

Відповідно до звітів про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації за 2021, 2022, 2023 роки діяльність ГО «Правова корпорація» фінансується виключно за рахунок її членів.

Надана фінансова звітність за 2021, 2022, 2023 роки підтверджує доводи відповідача щодо відсутності у ГО «Правова корпорація» можливості сплатити стягнуту заборгованість негайно одним платежем, оскільки це призведе до суттєвого фінансового навантаження на Громадську організацію, арешту рахунків, неможливості здійснення обов`язкових платежів.

Вказане у сукупності, за думкою суду, свідчить про наявність виняткових обставин, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення, тобто про наявність підстав, визначених ст. 331 ГПК України.

При цьому, за матеріалами справи , 20.05.2024р. ГО «Правова корпорація» укладено з Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЕСТІЯ РІАЛ ЕСТЕЙТ» Договір про надання інформаційно консультаційних послуг з організації та проведення семінарів, відповідно до п.1.1. Виконавець надає Замовнику інформаційно консультаційні послуги у формі семінарів, як в форматі онлайн, так і в режимі офлайн, а Замовник оплачує надані йому послуги, в порядку, в строки та на умовах, передбачених цим Договором.

На думку суду, надання розстрочки виконання судового рішення надасть боржнику можливість поступового погашення присуджених до стягнення сум без значного одноразового фінансового навантаження, а стягувачу - можливість реального отримання грошових коштів частками із певним інтервалом у часі.

На підставі вищенаведеного, з огляду на фінансовий стан ГО «Правова корпорація», суд, враховуючи взаємні інтереси та рівновагу сторін, вважає за можливе розстрочити виконання рішення суду у справі №916/5648/23 рівними частками протягом одного року з дня ухвалення даної ухвали суду.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», заява № 49684/99).

У справі «Трофимчук проти України» (№4241/03, §54, ЄСПЛ, 28.10.2010р.) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Керуючись ст. 234, ст. 331 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Громадської організації Правова корпорація (вх.№2-790/24 від 08.05.2024р.) про розстрочення виконання рішення Господарського суду Одеської області від 23.04.2024р. (повний текст складено 26.04.2024р.) у справі №916/5648/23- задовольнити повністю.

2. Розстрочити виконання рішення Господарського суду Одеської області від 23.04.2024р. (повний текст складено 26.04.2024р.) у справі №916/5648/23 шляхом сплати заборгованості у розмірі 146 602 грн 44 коп. рівними частками протягом одного року з дня ухвалення даної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення (підписання).

Повний текст ухвали складено 27.05.2024р.

Суддя Рога Наталія Василівна