ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
21.05.2024 Справа № 914/1231/23
За позовом Громадської спілки Українська ліга авторських і суміжних прав, місто Київ
до відповідача Фізичної особи-підприємця Чигрина Миколи Максимовича, місто Дрогобич, Львівська область
за участі третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватна організація Організація колективного управління авторськими та суміжними правами, м.Київ
третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватна організація Українська ліга авторських та суміжних прав, м.Київ
про стягнення 25 557,00 грн
Суддя У.І. Ділай
Секретар О.Старостенко
За участі представників:
Від позивача: не з`явився
Від відповідача: не з`явився
Від третьої особи-1: не з`явився
Від третьої особи-2: не з`явився
09.05.2024 від позивача до суду надійшла заява про стягнення судових витрат.
Ухвалою від 13.05.2024 призначено судове засідання 21.05.2024.
14.05.2024 від відповідача до суду надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.
У судове засідання 21.05.2024 представник позивач не з`явився, проте направив заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі.
Відповідач в судове засідання 21.05.2024 явку повноважного представника не забезпечив.
Розглянувши подану заяву та матеріали справи, суд
Відповідач просив зменшити розмір витрат на правничу допомогу на 99%. В обґрунтуванні заявленого клопотання зазначено, що позивачем подано до господарських судів безліч однотипних позовів, у тому числі у 2023 році до Господарського суду Львівської області позивачем подано 7 ідентичних до цієї справ (номера справ 914/2050/23, 914/2633/23, 914/2049/23, 914/468/23, 914/359/23, 914/994/23, 914/756/23, інформація про які є у відкритому доступі), що підтверджує типовість та незначну кількість затраченого адвокатом часу. В поданому до суду Акті приймання-передачі наданих послуг з професійної правничої допомоги вказано, що зазначена сума винагороди охоплює як і підготовку відповідних заяв, пояснень, так і окремо, підготовку копій і завіряння документів, а також відправку документів відповідачу. Проте, такі не є юридичними послугами, не потребують спеціальних професійних навичок. Поряд з цим, підготовка копій та завіряння документів є складовою процесу написання проекту відповідного документа.
Також відповідач звернув увагу, що в акті відсутнє розмежування вартості кожного виду наданих послуг, що унеможливлює визначити та провести розподіл таких судових витрат, відповідно до реально наданих послуг, а також суперечить вимогам Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких сторона повинна надати детальний опис наданої професійної правничої допомоги, як доказ, підтверджуючий розмір витрат на професійну правничу допомогу. При цьому, відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При прийнятті рішення суд виходив із такого.
Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст. 123 ГПК України).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Як зазначено в ст. 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення (ч. 2 ст. 244 ГПК України).
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. (ст. 126 ГПК України).
За приписами ч. 3 - 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Як зазначалось вище, частиною 5 ст. 126 ГПК України встановлено, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відшкодування витрат позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об`єднань здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Звертаючись до суду із позовом, позивач зазначав про витрати на оплату правової допомоги за підготовку позову.
Відповідач просив зменшити розмір заявленої позивачем суми витрат на правову допомогу.
Як встановлено судом 13.03.2023 між Адвокатським об`єднанням «Інтелкрафтс» (далі - адвокатське об`єднання) та позивачем укладено договір №22.66 про надання професійної правничої допомоги (далі по тексту договір від 13.03.2023).
Згідно з п.п.1.1, 1.2 договору адвокатське об`єднання зобов`язується надавати клієнту професійну правничу допомогу в обсязі і на умовах, що визначені цим договором, а клієнт зобов`язується прийняти і оплатити надану йому правову допомогу. Професійна правнича допомога, що надається за цим договором: підготовка позовної заяви та всіх необхідних документів, пов`язаних з розглядом справи, звернення до суду, представництво інтересів клієнта в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції у господарській справі за позовом клієнта до фізичної особи-підприємця Чигрина Миколи Максимовича про стягнення заборгованості за договором №КБР-110/03/20-Н від 01.03.2020.
Згідно з п.4.2. договору клієнт оплачує адвокатському об`єднанню у строки, погоджені сторонами, але не пізніше дати розгляду справи по суті на відповідній стадії судового розгляду. Оплата здійснюється у безготівковому порядку шляхом перерахування відповідної грошової суми на поточний рахунок адвокатського об`єднання.
Суд звертає увагу, що у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Здійснюючи розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу між сторонами спору, господарський суд має враховувати результат розгляду спору, умови договору про надання правничої допомоги, укладеного між стороною спору та адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро), обсяги наданих стороні як клієнту послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи. Слід також у порядку статті 86 ГПК України давати належну оцінку доказам фактичного надання стороні адвокатських послуг, їх прийняття стороною спору на підставі акта приймання-передачі послуг з виставленням адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро) клієнту рахунка на оплату таких послуг (додаткова постанова КГС ВС від 07.12.2018 у справі № 922/749/18).
Перевіривши зміст виконаних робіт та їх обсяг, включених в розрахунок вартості наданих послуг, виходячи із критерію розумності їхнього розміру, господарський суд вважає, що не можуть бути покладені на відповідача понесені витрати за підготовку та написання клопотання про проведення судових засідань в режимі відоконференцій.
Щодо вимоги про стягнення за підготовку заяви про відшкодування витрат на правову допомогу суд звертає увагу на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.02.2024 у справі №910/9714/22, в якій зазначено, що заява сторони про розподіл судових витрат фактично є дією спрямованою на реалізацію стороною свого права лише на подання доказів щодо витрат, які вже понесені такою стороною. З огляду на, що подання стороною заяви про розподіл судових витрат не може бути ототожнено з витратами на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи по суті спору.
Отже, в цій справі витрати за підготовку заяви про відшкодування витрат на правову допомогу не можуть бути покладені на відповідача.
Також суд відзначає, що матеріалами справи №914/1231/23 підтверджується, що інтереси позивача представляв Гуйда Дмитро Миколайович - адвокат Адвокатського об`єднання «Інтелкрафтс». Обставини цієї справи представнику позивача відомі, позиція протягом часу розгляду справи не змінювалась, як власне і позиція ГО «Українська Ліга авторських та суміжних прав» та доводи, якими останнє її обґрунтовував. Зважаючи на зазначене, за яких представник Д.М.Гуйда брав участь у справі, та не міг бути необізнаним про позицію відповідача, законодавство, яким регулюється спір у справі, документи та доводи, якими відповідач обґрунтовував свої заперечення та інші обставини, Господарський суд Львівської області критично сприймає наданий позивачем розрахунок визначення вартості та обсягу отриманих ним юридичних послуг.
З огляду на вищенаведене, зважаючи, що справа в силу закону є малозначною, оцінивши обґрунтованість доводів позивача та беручи до уваги клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення витрати на правничу допомогу в сумі 5000,00грн (що включає підготовку та написання письмових пояснень з додатками; підготовка всіх копій документів та їх завіряння належним чином, формування та відправка документів відповідачу та в суд, участь адвоката в 2 судових засіданнях). В задоволенні решти вимог слід відмовити.
Керуючись 126, 129, 130, 221, 231, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
1.Заяву задовольнити частково.
3.У задоволенні решти заяви відмовити.
4.Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.
Додаткове рішення набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку відповідно до розділу 4 Господарського процесуального кодексу України.
Повне рішення складено 29.05.2024.
Суддя Ділай У.І.