ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2024м. ДніпроСправа № 904/1312/24

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. розглянув спір

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ, в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", м. Павлоград, Дніпропетровської обл.

про стягнення заборгованості у сумі 43 240,00 грн.

Без участі представників сторін.

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення 43 240,00 грн., що складають суму штрафу за невірно зазначену в залізничній накладній масу вантажу.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неправильно зазначеними відомостями щодо маси вантажу, що перевозився у вагоні № 56666837 за залізничною накладною № 47602099.

Правовою підставою позову позивач зазначає, серед іншого, статті 118, 122 Статуту залізниць України.

Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що при зважуванні вагону з вантажем його вага була встановлена вірно, результат зважування внесений до накладної, але після передачі вагону з вантажем до перевезення, на шляху прямування відбулась зміна ваги вантажу внаслідок атмосферних опадів. Так, під час перевезення вагону в період часу з 25.06.2023 по 26.06.2023 мали місце атмосферні опади. Згідно з даними метеостанції Павлоград Павлоградського району, репрезентативної для маршруту слідування залізничного поїзда від станції Ароматна Придніпровської залізниці (с. Вербки Павлоградського району) до станції Павлоград-І Придніпровської залізниці (м. Павлоград Дніпропетровської області), 25-26 травня 2023 року спостерігалось: 25.06.2023 зливовий дощ різної інтенсивності з перервами (21:10 21:50, 07:00 07:40, 10:30 11:30, 15:01 15:15); середня відносна вологість повітря становила 89%, мінімальна відносна вологість повітря становила 78%; кількість опадів склала 3,9 мм удень, 13,0 мм уніч, 16,9 мм за добу; 26.06.2023 зливовий дощ різної інтенсивності з перервами (07:25 09:05, 14:25 15:15), гроза (07:00 09:15), середня відносна вологість повітря становила 89%, мінімальна відносна вологість повітря становила 81%; кількість опадів склала 1,5 мм удень, 5,0 мм уніч, 6,5 мм за добу. Отже, за твердженням відповідача, опади було зафіксовано на залізничних станціях 25-26 червня 2023 року у добу, коли здійснювалось перевезення вантажу по/зі ст. Ароматна на ст. Павлоград-І Придніпровської залізниці і виявлено, що маса вантажу більше маси зазначеної в документі на 900 кг. Тобто на дату перевезення вантажу вугілля кам`яне знаходилось під впливом зливових дощів, що, цілком логічно, збільшило вагу вантажу в вагоні.

Таким чином, ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" вказує про те, що оскільки вагон з вантажем був відкритого типу, що підтверджується інформацією у графі "Рід вагону" відомості вагонів до залізничної накладної, то зафіксоване працівниками залізниці збільшення маси вантажу у вагоні сталось не з вини вантажовідправника, а у зв`язку із негативними погодними умовами, які спричинили потрапляння у вагон дощу. Внаслідок цього, змінились якісні характеристики вантажу, вміст вологи збільшився з 10,7% до 14,6% під час перевезення.

До того ж, вказує ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля", що вантажовідправником при зважуванні вагону з вантажем було встановлено, що маса вантажу складає 69 100 кг, що підтверджується протоколом зважування, який автоматично формується в обліковій програмі "АРМ вагаря" з вагопроцесору, що є складовою частиною ваг, допустити внесення неправдивих даних щодо маси ватажу в залізничній накладній технічно неможливо, маса при зважуванні встановлюється автоматично, тому людський фактор (помилка/описка працівника при внесенні даних) відсутній.

Звертає увагу суду відповідач і на те, що вантажовідправником не могли бути внесені невірні відомості до накладної через технічну неможливість внесення інших відомостей маси вантажу, ніж ті, що були встановлені при зважуванні цього вантажу.

Вказані обставини, за твердженням відповідача, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вказує ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" у відзиві на позовну заяву і на те, що шестимісячний строк для пред`явлення позовних вимог про стягнення штрафу з вантажовідправника сплив 26.12.2023, що також є підставою для відмови у задоволенні позову.

22.04.2024 від позивача через систему "Електронний суд" надійшла відповідь на відзив, в якій останній зазначає про те, що маса вантажу визначалась без участі працівників залізниці, вантаж прийнято шляхом візуального огляду, у зв`язку з чим залізниця не могла знати про невідповідність маси вантажу, а тому вантаж відправнику не повертався та не переоформлялися перевізні документи.

Посилається позивач у відповіді на відзив і на те, що інформація з гідрометеорологічного центру є сукупністю регіональних середньостатисшчних даних, з яких неможливо встановити точну кількість опадів по конкретно взятій місцевості, тобто відсутні усі складові, які у сукупності могли б свідчити про те, що в конкретний проміжок часу, конкретної доби, по конкретній місцевості, пройшов дощ, і саме такої інтенсивності, що збільшив масу конкретного вантажу на конкретну кількість. Відтак, на думку позивача, дані, викладені в інформації Дніпропетровського регіонального центру з гідрометеорології від 26.07.2023 № 994-04-65/994/04 є узагальненими та середньостатистичними, а тому така інформація не може слугувати належним доказом збільшення ваги у вагоні через погодні умови.

До того ж, вказує АТ "Українська залізниця", долучений відповідачем до матеріалів справи акт відбору та підготовки проб вугілля на підпис працівникам станції не надавався, вказаний акт підписаний лише представником ТОВ "Вуглехімічна лабораторія", а отже є одностороннім. Оскільки складені ТОВ "Вуглехімічна лабораторія" акт відбору та підготовки проб вугілля та протокол випробувань містять інформацію, що не відповідає дійсності, вказані документи не можуть слугувати належними доказами по справі.

Щодо застосування строків позовної давності позивач зазначає про таке.

Позовна давність у спірних правовідносинах згідно з частиною 1 статті 259 Цивільного кодексу України сторонами за домовленістю збільшена до одного року.

Водночас, Законом України від 15.03.2022 № 2120-IX розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено пунктом 19, згідно якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану, строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Таким чином, на думку АТ "Українська залізниця", позовна давність щодо заявлених вимог позивачем не пропущена.

17.05.2024 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшли письмові пояснення, до яких долучено додаткові докази, а саме, лист повідомлення ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" № 1/2367 від 26.06.2023 та докази його направлення Придніпровській залізниці, лист ТОВ "Вуглехімічна лабораторія" № 113/1 від 29.06.2023, лист ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" № 1/1380 від 30.04.2024, лист ДП "Український державний науково-дослідний вуглехімічний інститут" № 07/208 від 02.05.2024 з поясненнями щодо застосування "Методики розрахунку зміни маси вугілля в процесі його транспортування".

У вказаних поясненнях ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" зазначає, у тому числі, про те, що залізниця своїми діями (приймання вагону до перевезення та постановка його у склад поїзда) визнала вірність внесеної у накладну інформації.

Таким чином, на думку відповідача, відповідно до частини 2 статті 308 Господарського кодексу України з моменту прийняття вагону до перевезення на перевізника покладається відповідальність за збереження вантажу. З урахуванням цього, залізниця після проставлення відповідної відмітки в спірній залізничній накладній (графа 38), взяла на себе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу, а також підтвердила, що саме вона несе відповідальність за втрату, нестачу, пошкодження та інші зміни прийнятого до перевезення вантажу.

Стосовно застосування строку позовної давності відповідач вказує про таке.

Вимоги позивача щодо стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань, а саме 43 240,00 грн., ґрунтуються на спеціальних нормах законодавства - статтях 24, 118 та 122 Статуту залізниць України, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 (надалі - Статут).

Жодною умовою договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 99-00178353/2020-001 від 13.03.2020 не передбачено застосування даного виду та розміру відповідальності, як штраф за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань.

Так, у позовній заяві позивач, обґрунтовуючи застосування такого виду штрафу, також посилається лише на вимоги Статуту.

Таким чином, на думку відповідача, якщо нарахування штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань передбачено лише Статутом залізниць України, то строк позовної давності для стягнення штрафу повинен застосовуватися той, який передбачено саме Статутом залізниць України, а саме, шість місяців (стаття 137 Статуту).

З огляду на викладене, ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" вважає, що відсутні підстави для застосування положень п. 7.3 Договору під час обчислення строку позовної давності у даній справі.

Окрім того, наголошує відповідач на тому, що позивач використовує своє монопольне положення в сфері залізничних перевезень, надавши доступ до своїх послуг шляхом приєднання до певних існуючих умов договору, які сторона замовника не може змінити та які найбільш вигідні для залізниці, незважаючи на їх неправомірність.

До того ж, відповідач вважає, що твердження АТ «Укрзалізниця» про подовження строку позовної давності у зв`язку з військовим станом є помилковим.

Так, відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 10.11.2022 у справі № 990/115/22, введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами.

Відносно поданих відповідачем до письмових пояснень додаткових доказів, господарський суд вважає необхідним зазначити наступне.

Частиною 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (частина 2 статті 118 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, щодо висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

З огляду на викладене, залучені до письмових пояснень додаткові докази підлягають залишенню без розгляду.

Ухвалою від 01.04.2024 господарським судом відкрито провадження у справі № 904/1312/24, її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

15.04.2024 від відповідача через систему "Електронний суд" надійшло клопотання про витребування у Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" копії зведеного порівняльного протоколу зважування поїзда № 9565 індексом 4546-028-4931 (із зазначенням встановленої маси по кожному вагону) на тензометричних динамічних вагах станції Павлоград І у добу 25.06.2023 для огляду в судовому засіданні та ознайомлення, з наступним долученням до матеріалів справи.

Подане клопотання обґрунтовано тим, що у даний зведений порівняльний протокол зважування є важливим доказом того, що негативні атмосферні опади, які призвели до збільшення маси вантажу у вагоні № 56666837, призвели до аналогічного збільшення маси вантажу в інших 56 вагонах, що 25.06.2023 прибули на станцію Павлоград-1 Придніпровської залізниці у складі одного поїзда та були зважені на вагонних вагах.

Зазначає відповідач і про те, що його підприємство звернулось безпосередньо до начальника ВТП Станція Павлоград-1 СП "Дніпровська дирекція залізничних перевезень" РФ "Придніпровська залізниця" з листом від 09.04.2024 щодо надання зазначеного документа, однак відповідь на вказаний лист відповідачеві не надходила.

22.04.2024 від позивача через систему "Електронний суд" надійшли письмові пояснення щодо клопотання відповідача про витребування доказу, в яких АТ "Українська залізниця" вказує про те, що зведений порівняльний протокол зважування поїзда на тензометричних динамічних вагах станції Павлоград І не стосується предмету даного спору, оскільки при складанні комерційного акта № 454502/15 від 26.06.2023 було взято показники контрольного зважування вагону на статистичних вагонних вагах станції Павлоград І.

Так, за твердженням позивача, за результатами протоколу зважування поїзда № 9565 на тензометричних динамічних вагах станції Павлоград І у вагоні № 56666387 лише виявлено підозру перевантаження вантаж понад масу, зазначену в перевізних документах.

Зазначає позивач і про те, що з клопотанням про витребування доказу відповідач звернувся до суду до закінчення строку для надання відповіді на лист від 09.04.2024, встановленого статтею 20 Закону України "Про звернення громадян".

Зважаючи на невідповідність поданого Приватним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугілля" клопотання про витребування доказу вимогам статті 81 Господарського процесуального кодексу України, господарським судом відмовлено у його задоволенні, про що постановлено ухвалу від 25.04.2024.

15.04.2024 від Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" надійшла заява, в якій останнє просить суд здійснювати розгляд справи № 904/1312/24 за правилами загального позовного провадження.

В обґрунтування поданої заяви відповідач вказує про те, що позивач критично оцінює правомірність позовних вимог щодо стягнення штрафу за невірно зазначену масу вантажу у вагоні за накладною 47602099 від 25.06.2023, оскільки останнім не було враховано вплив погодних умов на вантаж в напіввагонах відкритого типу при перевезенні. Також зазначає ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" про необхідність отримання роз`яснень спеціаліста стосовно Методики розрахунку зміни маси вугілля в процесі його транспортування, яка розроблена Державним підприємством "Український державний науково-дослідний вуглехімічний інститут" для визначення зміни маси вугілля під час його транспортування внаслідок зміни вмісту його вологи.

Ухвалою від 25.04.2024 господарським судом залишено без задоволення заяву Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про розгляд справи № 904/1312/24 за правилами загального позовного провадження.

15.04.2024 від відповідача через систему "Електронний суд" надійшло клопотання, в якому останній просить залучити до участі у справі № 904/1312/24 та викликати як спеціаліста Дениса Мірошниченка, головного наукового співробітника вугільного відділу Державного підприємства "Український державний науково-дослідний вуглехімічний інститут", доктора технічних наук, професора, для надання роз`яснень стосовно розробленої Методики розрахунку зміни маси вугілля в процесі його транспортування та її розрахунків і надання відповідей на питання суду та учасників справи.

У поданому клопотанні ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" зазначає про те, що зміна маси вантажу виникла на шляху прямування вагону до вантажоотримувача та обумовлена дією атмосферних опадів у вигляді дощу. Так, обґрунтування зміни маси вугілля внаслідок зміни його вологості наводиться в Методиці розрахунку зміни маси вугілля в процесі його транспортування, яка розроблена атестованою та акредитованою на проведення випробувань кам`яного вугілля установою - Державним підприємством «Український державний науково-дослідний вуглехімічний інститут» (за участі головного наукового співробітника вугільного відділу, доктора технічних наук, професора Дениса Мірошниченка, який є спеціалістом у розумінні ст. 71 ГПК України та відповідає її вимогам).

З метою надання можливості суду та учасникам справи поставити спеціалісту питання, що вимагають спеціальних знань, заслухати роз`яснення спеціаліста стосовно розробленої Методики та її розрахунків, відповідач вбачає необхідним викликати спеціаліста до суду для участі у судовому засіданні.

22.04.2024 від позивача через систему "Електронний суд" надійшли письмові пояснення щодо клопотання відповідача про залучення і виклик спеціаліста, в яких АТ "Українська залізниця", посилаючись на частину 1 статті 71 Господарського процесуального кодексу України, просить залишити без задоволення подане ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" клопотання.

Ухвалою від 25.04.2024 господарським судом відмовлено у задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про залучення та виклик спеціаліста.

26.04.2024 від Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" через систему "Електронний суд" до господарського суду надійшло клопотання, в якому останній просить здійснювати розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Обґрунтовуючи подане клопотання заявник посилається на те, що відповідач має бажання усно висловити свою позицію по суті спору, надати додаткові пояснення після отримання від позивача копії зведеного порівняльного протоколу зважування поїзда № 9565 індексом 4546-028-4931, задати позивачу питання та отримати відповіді на них.

Господарським судом відмовлено у задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про розгляд справи № 904/1312/24 в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, про що постановлено ухвалу від 01.05.2024.

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

З огляду на викладене та згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними у справі матеріалами, а рішення підписано без його проголошення.

За результатом дослідження матеріалів справи, оцінки доказів у їх сукупності господарський суд, -

УСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини щодо наявності/відсутності правових підстав для стягнення з відповідача штрафу в сумі 43 240,00 грн. за невірно зазначену масу вантажу в залізничній накладній № 47602099.

Відповідно до електронного повідомлення про укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 99-00178353/2020-001 від 13.03.2020 АТ "Укрзалізниця" засвідчило прийняття від ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепту) укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом.

Отже, ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" (далі - вантажовідправник, відповідач у даній справі) було приєднано АТ "Українська залізниця" (далі - перевізник, позивач у даній справі) до договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом (далі - договір).

Відповідно до пункту 1.1. предметом зазначеного вище договору є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та / або вагонах замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг (далі - послуги) і проведення розрахунків за ці послуги.

Згідно з пунктом 1.4. договору надання послуг може підтверджуватись, зокрема, накладною,

Пунктом 7.3. договору сторони погодили, що строк позовної давності за вимогами перевізника до замовників, що випливають з правовідносин сторін за договором, становить один рік.

У червні 2023 зі станції Ароматна Придніпровської залізниці на станцію Добропілля Донецької залізниці Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля" здійснило відправлення вагону № 56666387 за залізничною накладною № 47602099.

У зазначеній накладній № 47602099 вказано масу вантажу, визначену відправником, зокрема у вагоні № 56666387 69 350 кг.

Після прибуття вагону на станцію Павлоград-1 Придніпровської залізниці виявлено, що зазначена в накладній № 47602099 маса вантажу у вагоні № 56666387 фактично складає 70 250 кг, брутто 94 200 кг, тара 23 950 кг, що на 900 кг більше, ніж вказано у накладній та на 750 кг більше, ніж вантажопідйомність, про що складено комерційний акт № 454502/15 від 26.06.2023.

Згідно з комерційним актом № 454502/15 від 26.06.2023 проводилось контрольне зважування вагону № 56666387, що прибув по відправці, вказаній на звороті даного акту. В документі значиться: вугілля кам`яне марки Г-газовий, навалом, вантаж розміщено та закріплено згідно п 3.1 гл. 14 додатку 3 до СМГС, розрівняний і маркований повздовжними бороздами, у твердому стані. Нетто 69 350 кг, тара з документу- 23 300/23 950 кг. В дійсності виявилося: вантаж вугілля, брутто 94 200 кг, тара з документу - 24 300/23 950 кг, нетто 70 250 кг, що більше маси зазначеної в документі на 900 кг та вантажопідйомності на 750 кг. Зважування проводилось на справних повірених 150т вагонних вагах № 10 ст. Павлоград-1 (повірка 11.07.2022) без відчеплення, при повній зупинці агентом комерційним Новікова С.Н. в присутності ДС Мордас В.І., старший приймальник поїздів Колісник Н.А., ОВР Аксененко Д. Навантаження нижче рівня бортів на 20 см, вантаж маркований повздовжними бороздими, маркування не порушено, без заглиблень та виїмок. Вагон в технічному відношенні справний, бездверний, люка зачинені, течі та слідів течі вантажу немає. Начальник вантажного району по штату відсутній.

Позивач вважає, що відповідно до статей 24, 118, 122 Статуту залізниць України викладені обставини є підставою для стягнення з відповідача штрафу у сумі 43 240,00 грн., виходячи з розрахунку: 8 648,00 грн. х 5 = 43 240 грн., де 8 648,00 грн. - провізна плата за вагон від станції Ароматна Придніпровської залізниці до станції Добропілля Донецької залізниці; 5 - кількість провізних плат.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України, яка кореспондується з частиною 2 стаття 908 Цивільного кодексу України, передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Нормативні документи, які визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту та комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України (ст.3 Закону України "Про залізничний транспорт"),

Статут залізниць України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 із змінами та доповненнями (далі - Статут залізниць України), визначає обов`язки, права та відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення (частина 1 статті 908 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частин 1-3 статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

У разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами) (стаття 920 Цивільного кодексу України).

Накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача (стаття 6 Статуту залізниць України).

За договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату (частина 1 статті 22 Статуту залізниць України).

Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. У разі проведення митного контролю дата видачі вантажу ставиться після закінчення митних операцій (частини 1-3 статті 23 Статуту залізниць України).

Вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній (частини 1, 2 статті 24 Статуту залізниць України).

Маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує: у разі недостачі - норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто; у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто (частина 4 статті 52 Статуту залізниць України).

Залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами (стаття 105 Статуту залізниць України).

Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць (саття 129 Статуту залізниць України).

Згідно з пунктом 3 Правил складання актів (затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 № 334) акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акта. Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами. Один примірник акта загальної форми, складеного під час перевезення, додається до перевізних документів, другий залишається на станції, яка його склала.

Комерційні акти складаються: на місцях загального користування - у день вивантаження або в день видачі вантажу одержувачу; при вивантаженні на місцях незагального користування - у день здачі вантажу одержувачу, у цьому разі перевірка повинна здійснюватись до вивантаження або в процесі вивантаження чи зразу ж після нього. У разі перевірки маси вантажу зважуванням на вагонних вагах, якщо маса тари приймається за трафаретом на вагоні, комерційний акт складається в день зважування вагона з вантажем; якщо маса тари вагона визначається зважуванням його після вивантаження, комерційний акт складається в день зважування порожнього вагона; на вантаж, що перебуває у дорозі - у день виявлення обставин, що підлягають оформленню комерційним актом. У разі неможливості скласти комерційні акти в указані терміни вони складаються у всіх випадках не пізніше наступної доби. (пункт 4 Правил складання актів).

Матеріалами справи підтверджується, що по прибуттю вагону на станцію Павлоград-1 Придніпровської залізниці було проведено контрольне зважування вагона № 56666837, за результатами якого було виявлено невідповідність маси вантажу порівняно з перевізним документом, про що складено комерційний акт № 454502/15 від 26.06.2023.

Вказаний комерційний акт за формою та змістом відповідає вимогам чинного законодавства України, оформлений та підписаний повноважними особами залізниці.

Згідно з пунктом 5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів (затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644) якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Як вже було зазначено вище, комерційним актом № 454502/15 від 26.06.2023 підтверджується зазначення в вагоні № 56666837, відправленого відповідно до накладної № 47602099, маси вантажу на 900 кг більше, аніж вказано у накладній.

Пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення. (стаття 118 Статуту залізниць України).

За неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли (стаття 122 Статуту залізниць України).

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок штрафу, суд дійшов висновку, що він є арифметично і методологічно правильним.

Як вже було зазначено вище, відповідач у відзиві на позовну заяву просить суд застосувати до вимог про стягнення 43 240,00 грн. штрафу шестимісячний строк спеціальної позовної давності відповідно до частини 5 статті 315 Господарського кодексу України та статті 137 Статуту залізниць України.

Відповідно до статей 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю (частина 1 статті 258 Цивільного кодексу України).

Позови залізниць до вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів, що випливають із цього Статуту, можуть бути подані відповідно до установленої підвідомчості чи підсудності до суду за місцем знаходження відповідача протягом 6 місяців. Зазначений шестимісячний термін обчислюється:

а) щодо стягнення штрафу за невиконання плану перевезень - після закінчення п`ятиденного терміну, встановленого для сплати штрафу;

б) в усіх інших випадках - з дня настання події, що стала підставою для подання позову (стаття 137 Статуту залізниць України).

Для пред`явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк (частина 5 статті 315 Господарського кодексу України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 Цивільного кодексу України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено у спорі, є підставою для відмови у позові (частини 3, 4 статті 267 Цивільного кодексу України).

Водночас, за приписами частини 1 статті 259 Цивільного кодексу України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Так, пунктом 7.3. договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом сторони погодили, що строк позовної давності за вимогами перевізника до замовників, що випливають з правовідносин сторін за договором, становить один рік.

Про порушення свого права позивач дізнався при складенні комерційного акту № 454502/15 від 26.06.2023, яким виявлено невідповідність фактичної маси вантажу зазначеній масі вантажу вантажовідправником у відповідній накладній, в той час, як позовна заява надіслана позивачем до суду 20.03.2024, про що свідчить відмітка відділення поштового зв`язку на поштовому конверті.

Крім того, відповідно до пункту 19 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Таким чином звернення до суду відбулось в межах річного строку позовної давності, у зв`язку з чим заява про застосування позовної давності задоволенню не підлягає.

При цьому, господарський суд відхиляє посилання відповідача на висновки Великої Палати, викладені у постанові від 10.11.2022 у справі № 990/115/22, оскільки наведене стосується процесуальних строків (строків в межах яких вчиняються процесуальні дії), а не позовної давності, врегульованої Цивільним кодексом України.

З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення штрафу за невірно зазначену в залізничній накладній масу вантажу в сумі 43 240,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, до уваги господарським судом не приймаються з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частинами 1, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Так, факт справності, повірки вагонних ваг, використаних відповідачем під час завантаження спірного вагону, не є доказом правильності відображення вантажовідправником фактичної маси вантажу у залізничній накладній. У той же час правовою підставою для матеріальної відповідальності за неправильно зазначену у накладній масу вантажу є комерційні акти, правильність складення яких відповідачем не оскаржується.

Посилання відповідача на те, що причиною збільшення маси вантажу стали метеорологічні умови (опади) розцінюються судом критично, з огляду на таке.

Частиною другою статті 32 Статуту встановлено, що відправник зобов`язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням технічних умов.

Відповідно до пункту 4 Правил приймання вантажів до перевезення відправник зобов`язаний підготувати вантаж до навантаження відповідно до вимог, які забезпечували б його збереження на всьому шляху перевезення та екологічну безпеку і захист навколишнього середовища згідно з законодавством.

Згідно з пунктом 2.6 Правил оформлення перевізних документів визначено, що маса вантажу вважається правильною, якщо різниця між фактично виявленою масою і зазначеною в перевізних документах не перевищує 0,2%.

Отже, Правилами встановлено імперативні норми, де чітко виокремлено межу (граничне розходження визначення маси нетто), вихід за яку, передбачає накладення на відправника штрафу.

Більше того, тип вантажу, що перевозився у спірному вагоні - вугілля кам`яне знаходиться у переліку вантажів, які дозволено перевозити у вагонах відкритого типу згідно Правил перевезення вантажів.

Чинним законодавством не передбачений вплив погодних умов на перевезення та пов`язані з перевезенням технологічні процеси. Тобто, немає правового механізму, який би певним чином обраховував вплив тих чи інших погодних явищ на масу вантажу (відношення кількості опадів до площі вагону; фізичні властивості вантажу, які впливають на випаровування: альбедо, пористість, гігроскопічність тощо).

Інформація з гідрометеорологічного центру є сукупністю регіональних середньостатистичних даних, з яких не можливо встановити точну кількість опадів по конкретно взятій місцевості.

Тобто, відсутні усі складові, які у сукупності могли б свідчити про те, що в конкретний проміжок часу, конкретної доби, по конкретній місцевості, пройшов дощ, і саме такої інтенсивності, що збільшив масу конкретного вантажу на конкретну кількість.

Відтак, дані, викладені в інформації Дніпропетровського регіонального центру з гідрометеорології від 26.07.2023 № 994-04-65/994-04, що долучено відповідачем до відзиву на позовну заяву, є узагальненими та середньостатистичними (інформація наявна лише за велику частину місцевості в цілому, а не за його окремий район, вулицю тощо), а тому така інформація не може слугувати належним доказом збільшення масу вантажу у вагоні через погодні умови.

Враховуючи викладене вище, господарським судом не приймається до уваги вказаний документ, як такий, що не може бути належним та допустимим доказом факту перевищення вказаної у накладній № 47602099 ваги вантажу за рахунок дощових опадів, оскільки в інформації зазначено лише про кількість опадів по шляху прямування вагону, проте вона не підтверджує потрапляння води у спірний вагон у кількості, що спричинило збільшення вантажу на 900 кг.

До того ж, слід зазначити про те, що, як зазначає відповідач, відповідно до Посвідчення про якість рядового вугілля (продуктів збагачення) № 1474 від 25.06.2023, складеного ТОВ "Вуглехімічна Лабораторія", вміст вологи у вугіллі, яке було завантажене, зокрема, у вагон 56666837 та передано до перевезення, складав 10,7 %.

Відповідно до акту № 1185 від 27.06.2023 відбору та підготовки проб вугілля представниками ТОВ "Вуглехімічна лабораторія" проведено відбір об`єднаної проби вугілля з 1-го залізничного вагона № 56666837. 27.06.2023 зразки взятих проб надійшли до лабораторії ТОВ "Вуглехімічна лабораторія", де з ними проводилися випробування (протокол випробувань № 27), за результатами яких виявилось, що показник "волога" вугілля становить 14,6%.

Тобто, за твердженням відповідача, зазначене вище свідчить про перебування вантажу під впливом негативних природних умов, що виключає вину вантажовідправника у збільшенні маси вантажу та відповідно підстави для застосування до нього відповідальності.

Проте, вказані Посвідчення про якість рядового вугілля (продуктів збагачення) № 1474 від 25.06.202, акт № 1185 від 27.06.2023 відбору та підготовки проб вугілля складено представниками ТОВ "Вуглехімічна лабораторія", тобто, одноособово.

Доказів, які б свідчили про те, що представник позивача брав участь у відборі проб, відповідачем суду не надано.

З огляду на викладене протокол випробувань № 27, складений за результатами проведення випробувань зразків, відібраних на підставі вказаного вище акту, не може слугувати належним та допустимим доказом у розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України в підтвердження наведених відповідачем обставин.

Також, господарський суд також зауважує, що вантаж прийнято до перевезення шляхом візуального огляду, залізниця не могла знати про вологість спірного вугілля, а тим паче про відсоток такої вологості. До того ж, інформація щодо вологості спірного вугілля суперечить відомостям, зазначеним відповідачем в графі 20 накладної № 47602099.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судових рішеннях у справі, питання вичерпності висновків судів, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

З урахуванням вказаного, суд зазначає, що інші доводи, міркування сторін, судом розглянуті, але до уваги та врахування при вирішенні даної справи не приймаються, оскільки на результат вирішення спору не впливають.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна, буд. 76, ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5, ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49038, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, будинок 108, ) 43 240,00 грн. - штрафу за невірно зазначену в залізничній накладній масу вантажу, 3 028,00 грн. - судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Загальна сума, що підлягає до стягнення, складає - 46 268,00 грн.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 31.05.2024.

Суддя І.Ф. Мельниченко