ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
21 травня 2024 року Справа № 903/753/22
Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Василишин А.Р. , суддя Грязнов В.В.
секретар судового засідання Соколовська О.В.
за участю представників сторін:
позивача - Дунайчук О.С., Гарбарчук Н.М.
відповідача - не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяви Фізичної особи-підприємця Дунайчука Олега Степановича та Товариства з додатковою відповідальністю "Ковельагроспецпостач" про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі №903/753/22
у справі за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю "Ковельагроспецпостач" на рішення Господарського суду Волинської області від 03.03.2023 у справі №903/753/22
та апеляційними скаргами Товариства з додатковою відповідальністю "Ковельагроспецпостач" та Фізичної особи-підприємця Дунайчука Олега Степановича на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 20.03.2023 у справі №903/753/22
за позовом Фізичної особи-підприємця Дунайчука Олега Степановича
до Товариства з додатковою відповідальністю "Ковельагроспецпостач"
про встановлення сервітуту земельної ділянки
Рішенням Господарського суду Волинської області від 03.03.2023 у справі №903/753/22 позов задоволено.

Встановлено на користь Фізичної особи - підприємця Дунайчука Олега Степановича строковий (до 19.12.2065 року) безоплатний земельний сервітут на частині земельної ділянки площею (площа сервітуту) 934 кв.м. по вул. Володимира Кияна, 20 в м. Ковелі на земельній ділянці площею 9580 кв.м., кадастровий номер :04:002:1266, яка перебуває на умовах користування в ТДВ "Ковельагроспецпостач", який полягає у праві проходу та проїзду на автомобільному транспорті по наявному шляху до земельної ділянки, яка перебуває у користуванні фізичної особи-підприємця Дунайчука Олега Степановича (кадастровий номер :04:002:1166), вказаний у плані земельної ділянки відповідно до технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється сервітут.

Встановлено на користь Фізичної особи - підприємця Дунайчука Олега Степановича строковий (до 19.12.2065 року) безоплатний земельний сервітут на частині земельної ділянки площею (площа сервітуту) 525 кв.м. по вул. Ватутіна, 20 в с. Вербка, Ковельського району на земельній ділянці площею 2443 кв.м., кадастровий номер :04:002:1167, яка перебуває на умовах користування в ТДВ "Ковельагроспецпостач", який полягає у праві проходу та проїзду на автомобільному транспорті по наявному шляху до земельної ділянки, яка перебуває у користуванні фізичної особи-підприємця Дунайчука Олега Степановича (кадастровий номер :04:002:1166), вказаний у плані земельної ділянки відповідно до технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється сервітут.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю "Ковельагроспецпостач", (45000, Волинська область, Ковельський район, с. Вербка, вул. Ватутіна, 20) на користь Фізичної особи-підприємця Дунайчука Олега Степановича, ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) 4 962, 00 грн. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

Додатковим рішенням Господарського суду Волинської області від 20.03.2023 заяву Фізичної особи-підприємця Дунайчука Олега Степановича про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу по справі № 903/753/22 задоволено частково. Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю "Ковельагроспецпостач" (45000, Волинська область, Ковельський район, с. Вербка, вул. Ватутіна, 20, ) на користь Фізичної особи-підприємця Дунайчука Олега Степановича ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) 5038 грн. витрат на професійну правничу допомогу. У задоволенні решти заяви відмовлено.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.04.2024 апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Ковельагроспецпостач" на рішення Господарського суду Волинської області від 03.03.2023 у справі №903/753/22 та апеляційні скарги Товариства з додатковою відповідальністю "Ковельагроспецпостач" та Фізичної особи-підприємця Дунайчука Олега Степановича на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 20.03.2023 у справі №903/753/22 залишено без задоволення, а рішення та додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.

15.04.2024 на електронну адресу Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява позивача Фізичної особи-підприємця Дунайчука Олега Степановича про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача судових витрат та витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи № 903/753/22 у складі: головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Грязнов В.В., суддя Василишин А.Р.

Листом Північно-західного апеляційного господарського суду вих.№903/753/22/2574/24 від 16.04.2024 позивач повідомлявся про те, що у зв`язку з відпусткою судді Василишина А.Р. з 15.04.24 по 19.04.2024 року, головуючої судді Розізнаної І.В. з 22.04.2024 по 06.05.2024 року та судді Грязнова В.В. з 29.04.2024 по 06.05.2024 року заява про ухвалення додаткового рішення буде розглянута після виходу колегії суддів із відпустки.

Також 16.04.2024 на електронну адресу Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява відповідача Товариства з додатковою відповідальністю "Ковельагроспецпостач" про ухвалення додаткового рішення про покладення на позивача судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Листом Північно-західного апеляційного господарського суду вих.№903/753/22/2575/24 від 19.04.2024 відповідач повідомлявся про те, що у зв`язку з відпусткою судді Василишина А.Р. з 15.04.24 по 19.04.2024 року, головуючої судді Розізнаної І.В. з 22.04.2024 по 06.05.2024 року та судді Грязнова В.В. з 29.04.2024 по 06.05.2024 року заява про ухвалення додаткового рішення буде розглянута після виходу колегії суддів із відпустки.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.05.2024 розгляд заяв Фізичної особи-підприємця Дунайчука Олега Степановича та Товариства з додатковою відповідальністю "Ковельагроспецпостач" про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат призначено на "21" травня 2024 р. об 16:00 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001 м. Рівне вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань №1.

Запропоновано відповідачу у строк до 17.05.2024 надіслати до Північно-західного апеляційного господарського суду письмові заперечення з приводу поданої заяви позивача про розподіл судових витрат, та докази надсилання копії таких заперечень позивачу.

Запропоновано позивачу у строк до 17.05.2024 надіслати до Північно-західного апеляційного господарського суду письмові заперечення з приводу поданої заяви відповідача про розподіл судових витрат, та докази надсилання копії таких заперечень відповідачу.

Копію ухвали направлено учасникам справи на електронні адреси, відомості про які наявні в матеріалах справи (а.с. 2, т. 6).

16.05.2024 до Північно-західного апеляційного господарського суду від позивача через систему "Електронний суд" надійшли заперечення з приводу поданої заяви відповідача про розподіл судових витрат в яких останній просить залишити таку заяву без задоволення (а.с. 10-12, т. 6).

20.05.2024 на електронну адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від відповідача надійшла заява про виправлення описки в ухвалі Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.05.2024 в якій останній просить виправити описку, зокрема в абзаці 2 мотивувальної частини ухвали, а також у пунктах 1, 2, 3 її резолютивної частини, вказавши: "стягнути витрати" замість: "про розподіл судових витрат" (а.с.14-16, т. 6).

Також 20.05.2024 на електронну адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від відповідача надійшли заперечення за заяву позивача про стягнення з відповідача судових витрат та витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції (а.с. 220-225, т. 2).

В судове засідання 21.05.2024 з`явились позивач та його представник (в режимі відеоконференцзв`язку з приміщення Ковельського міськрайонного суду Волинської області), які підтримали подану заяву про ухвалення додаткового рішення та заперечили з приводу поданої заяви відповідача з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників провадження у справі про час і місце розгляду справи.

Розглянувши заяву Товариства з додатковою відповідальністю "Ковельагроспецпостач" про виправлення описки в ухвалі Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.05.2024, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 243 ГПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Як передбачено ч. 2 ст. 243 ГПК України питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.

Відповідач зазначає, що в ухвалі помилково міститься словосполучення: "про розподіл судових витрат" замість: "стягнути витрати". Вказує, що відповідач не просив суд саме розподілити судові витрати.

Відповідно просить задоволити дану заяву та виправити описку в ухвалі Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.05.2024 року у справі № 903/753/22, а саме: вказати "стягнути витрати" замість "про розподіл судових витрат" зокрема в абзаці 2 мотивувальної частини ухвали, а також у пунктах 1, 2, 3 її резолютивної частини.

Тобто, у заявника виникли зауваження щодо вжитого словосполучення по тексту ухвали.

Колегія суддів в свою чергу звертає увагу, що згідно ст. 1 ГПК України господарський процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження господарських суддів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах. Так, ч. 5 ст. 238 ГПК України унормовані вимоги до резолютивної частини рішення, зокрема у рішенні зазначається розподіл судових витрат. Згідно ч.1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Стаття 129 ГПК України має назву розподіл судових витрат.

З врахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.05.2024 року у справі № 903/753/22 є зрозумілою та такою, що не містить неточностей, описок, арифметичних помилок тощо. Вжите судом словосполучення "про розподіл судових витрат" унормоване процесуальним законом і є окремою процесуальною дією суду під такою назвою.

Розглянувши заяву відповідача Товариства з додатковою відповідальністю "Ковельагроспецпостач" про ухвалення додаткового рішення про покладення на позивача судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідач просить вирішити питання про судові витрати та відшкодувати відповідачу судові витрати на професійну правничу допомогу у фіксованому розмірі в сумі 33 900, 00 грн. та витрати, пов`язані з залученням спеціалістів, проведенням експертизи в сумі 22 537, 16 грн.

За загальним правилом відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 9 статті 129 ГПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною, між тим процесуальним законом не визначено поняття неправильних дій сторони.

Зміст вказаної норми свідчить про те, що останньою встановлено дискреційне повноваження суду, тобто його право, а не обов`язок здійснити розподіл судових витрат у вищезазначений спосіб, при цьому висновок суду про необхідність покладення судових витрат на сторону, внаслідок неправильних дій якої виник спір, повинен бути належним чином обґрунтованим.

Статтею 233 ГПК України визначено порядок ухвалення судових рішень і передбачено, що суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 233 ГПК України суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Також зміст ст.ст. 221 і 244 ГПК України свідчить про наявність правових підстав для ухвалення додаткового рішення у справі, зокрема про судові витрати саме після ухвалення судового рішення по суті позовних вимог (після розгляду по суті) якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.04.2024 апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Ковельагроспецпостач" на рішення Господарського суду Волинської області від 03.03.2023 у справі №903/753/22 та апеляційні скарги Товариства з додатковою відповідальністю "Ковельагроспецпостач" та Фізичної особи-підприємця Дунайчука Олега Степановича на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 20.03.2023 у справі №903/753/22 залишено без задоволення, а рішення та додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.

Зважаючи на те, що судом не встановлено обставин, з якими пов`язано застосування частини 9 статті 129 ГПК України, як то виникнення спору внаслідок неправильних дій сторони; враховуючи те, що позовні вимоги ФОП Дунайчука О.С. задоволені повністю рішенням Господарського суду Волинської області від 03.03.2023 у справі № 903/753/22, яке залишене без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.04.2024, вимога про стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат є безпідставною, а тому колегія суддів вважає за необхідне застосувати загальний порядок розподілу судових витрат, унормований ч. 4 ст. 129 ГПК України, та відмовити у задоволенні заяви відповідача Товариства з додатковою відповідальністю "Ковельагроспецпостач" про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача судових витрат у справі №903/753/22.

Розглянувши подану позивачем ФОП Дунайчуком О.С. заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у справі №903/753/22, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Колегія суддів звертає увагу, що позивач у судовому засіданні 09.04.2024 (до закінчення судових дебатів у справі) повідомив суд апеляційної інстанції про намір вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення у даній справі.

ФОП Дунайчук О.С. в межах встановленого ст. 129 ГПК України строку подав до суду апеляційної інстанції заяву про відшкодування судових витрат (витрат на професійну правову допомогу) у суді апеляційної інстанції в якій просить: стягнути з відповідача Товариства з додатковою відповідальністю "Ковельагроспецпостач" на користь позивача Фізичної особи - підприємця Дунайчука Олега Степановича:

- витрати по оплаті експертизи Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертизи 7 572, 80 грн.

- витрати за надання правничої допомоги адвокатом Гарбарчук Н.М. в розмірі 18 500, 00 грн. (а.с. 218-229, т. 5).

Згідно з частиною першою статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, відповідно до пункту 1 частини третьої зазначеної статті, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами першою, другою статті 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до частини третьої статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом частини четвертої статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, - на відповідача.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунок таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Враховуючи викладене, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

Така правова позиція викладена у додаткових постановах Верховного Суду від 22.03.2018 у справі №910/9111/17 та від 11.12.2018 у справі №910/2170/18.

Факт надання позивачу професійної правничої допомоги під час розгляду справи №903/753/22 у суді апеляційної інстанції підтверджується наданими у строк, встановлений ч. 8 ст. 129 ГПК України, доказами:

- копією Договору про надання правової допомоги № 23 від 21.09.2022 року, укладеного між позивачем та адвокатом Гарбарчук Н.М.;

- копією Акту № 05 від 10.04.2024 року приймання-передачі виконаних послуг в сфері права до Договору про надання правової допомоги № 23 від 21.09.2022 року;

- копією Рахунку № 05 від 10.04.2024 року приймання-передачі виконаних послуг в сфері права до Договору про надання правової допомоги № 23 від 21.09.2022 року;

- копією квитанції 0.0..1 від 13.04.2024 року на суму 18 500, 00 грн.

- копією квитанції 0.0..1 від 16.02.2024 року на суму 39 378, 56 грн.;

- ордером серії АС №1045126 від 21.09.2022.

Пунктом 3.1. Договору №23 від 21.09.2022 узгоджено, що обсяг і вартість наданої правової допомоги за цим Договором визначається у відповідних актах приймання передачі послуг та рахунках, які є невід`ємним додатком до цього договору і свідчать про виконання сторонами своїх зобов`язань.

10.04.2024 Сторонами складено та погоджено Акт № 05 від 10.04.2024 року приймання-передачі виконаних послуг в сфері права до Договору про надання правової допомоги № 23 від 21.09.2022 року відповідно до умов якого розрахунок вартості правової допомоги за Договором по справі №903/753/22 становить 18 500, 00 грн, а саме:

- опрацювання апеляційної скарги відповідача на 43 сторінках, висновку експерта №05/5 від 30.05.2023 року на 223 аркушах, підготовка відзиву на апеляційну скаргу відповідача - 15 000, 00 грн.

- Заяви/клопотання процесуальні (29.06.2023, 29.06.2023, 13.07.2023, 09.04.2024) 2 000, 00 грн.

- Заяви-запити до Ковельської міської ради, Дубівської сільської ради, ТОВ "Транслегіон" - 1 500, 00 грн.

Як передбачено частиною четвертою ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено, що за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", п.п. 79 і 112).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п. п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №903/390/18.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Такий висновок викладений у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 22.11.2019 у справі №902/347/18 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18 та у додатковій постанові від 20.08.2020 у справі №910/3437/19 і додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).

За умови підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, не надання іншою стороною доказів невідповідності заявлених до відшкодування витрат критеріям співмірності, у тому числі спростування правильності відповідних розрахунків, витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено, чи тільки має бути сплачено (Постанова Об`єднаної палати КГС ВС від 22.01.2021 №925/1137/19).

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 ст. 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору визначеному нормами ст. 627 ЦК України, принципу "договори повинні виконуватися" та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України (Постанова об`єднаної палати КГС ВС від 20.11.2020 у справі №910/13071/19).

Згідно висновків, викладених Верховним Судом у п. 4.16. постанови від 30.11.2020 у справі № 922/2869/19 "суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони" та "суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспівмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачами відповідне клопотання" не є тотожними за своєю суттю, і фактично другий висновок відповідає викладеному в пункті 6.1 постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, що "під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Суд не наділений повноваженням, а відповідно не вправі зменшити розмір витрат на правничу допомогу з власної ініціативи, а лише виключно за клопотанням іншої сторони (постанова Верховного Суду від 08.04.2019 у справі № 922/619/18).

Відсутність клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу від іншої сторони виключає можливість суду самостійно (без вказаного клопотання) зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу (постанови Верховного Суду від 29.03.2018 у справі №907/357/16, від 18.12.2018 у справі №910/4881/18).

20.05.2024 на електронну адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від відповідача надійшли заперечення на заяву позивача про стягнення з відповідача судових витрат та витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Так, відповідно до пунктів 69-73 постанови КГС ВС від 18.05.2022 у справі №910/4268/21 суд, вирішуючи питання, чи є розмір витрат позивача на правничу допомогу співмірним, повинен враховувати, чи змінювалась позиція сторін під час розгляду справи, в тому числі у судах першої та апеляційної інстанції, чи є аргументи, наведені в різних процесуальних документах, що подавались сторонами під час розгляду справи судом апеляційної та касаційної інстанцій, аналогічними аргументам, викладеним в позовній заяві та інших процесуальних документах, що подавались під час розгляду справи в суді першої інстанції тощо.

Подібна позиція наведена в постанові Верховного Суду від 28.04.2021 у справі №902/1051/19 та додатковій постанові Верховного Суду від 24.11.2021 у справі №925/1546/20, де зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру витрат на правничу допомогу за підготовку відзиву на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції правильно зазначив, що правова позиція, викладена у відзиві на апеляційну скаргу не відрізняється від правової позиції, викладеної в зустрічній позовній заяві та у відзиві на первісний позов. Тобто фактично позиція та доводи сторін під час усього розгляду справи були незмінними, натомість коригувалась лише структура документа.

Так, колегією суддів при вирішенні заяви позивача враховується, що правова позиція позивача в першій та апеляційній інстанції під час вирішення спору не змінювалася, тому, на думку суду, підготовка до розгляду апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції не потребувала аналізу великої кількості норм чинного законодавства, значних витрат часу та зусиль, і в тому числі аналізу судової практики.

Разом з тим, відповідно до долученого представником позивача Акту № 05 від 10.04.2024 року приймання-передачі виконаних послуг в сфері права до Договору про надання правової допомоги № 23 від 21.09.2022 року до переліку послуг входить в тому числі і "опрацювання апеляційної скарги відповідача та висновку експерта №05/5 від 30.05.2023 року на 223 аркушах".

Колегія суддів вважає, що вказані види правової допомоги, вочевидь, не можуть вважатися окремими видами витрат, які стосуються розгляду справи в суді апеляційної інстанції, а також вказані види правової допомоги входять до поняття: "підготовка відзиву на апеляційну скаргу відповідача".

Окрім того, колегією суддів враховується, що Велика Палата Верховного Суду зауважує у справі № 922/1964/21, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18.

Таким чином, зважаючи на конкретні обставини справи, принцип змагальності сторін та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, а саме їх дійсність, необхідність, обґрунтованість та розумність їх розміру; ураховуючи, що позиція представника позивача, викладена у відзиві на апеляційну скару не є значно відмінною, від позиції, викладеної у позовній заяві, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що розмір - 15 000, 00 грн., визначених адвокатом за послугу "опрацювання апеляційної скарги відповідача на 43 сторінках, висновку експерта №05/5 від 30.05.2023 року на 223 аркушах, підготовка відзиву на апеляційну скаргу відповідача" - є завищеним, а тому підлягає зменшенню на 50 % до суми 7 500, 00 грн.

Щодо таких видів послуг, як - складання процесуальних заяв/клопотань у справі (від 29.06.2023, 29.06.2023, 13.07.2023, 09.04.2024) 2 000, 00 грн. та заяв-запитів до Ковельської міської ради, Дубівської сільської ради, ТОВ "Транслегіон" - 1 500, 00 грн. колегія суддів погоджується з визначенням розміру їх вартості, вважає їх необхідними, обґрунтованими та співмірними з їх обсягом.

З огляду на зазначене, враховуючи норми ст.ст. 126, 129 ГПК України, оцінивши докази, що підтверджують факт надання професійної правничої допомоги, розмір понесених позивачем витрат на правову допомогу у суді апеляційної інстанції, результат розгляду апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що заявлені позивачем до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача у сумі 11 000, 00 грн. (7 500, 00 грн + 2 000, 00 грн + 1 500, 00 грн).

Щодо витрат, понесених позивачем, пов`язаних з призначенням та проведенням експертизи у Волинському відділенні Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз в суді апеляційної інстанції в сумі 7 572 грн 80 коп, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 123 ГПК України витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи, належать до судових витрат.

Частинами другою, третьою статті 98 ГПК України передбачено, що предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.07.2023 призначено у справі №903/753/22 судову експертизу, проведення якої доручено Волинському відділенню Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Витрати по оплаті вартості проведення судової експертизи покладено на Фізичну особу-підприємця Дунайчука Олега Степановича.

Згідно ч. 4 ст. 127 ГПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Згідно виставленого Волинським відділенням Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз рахунку на оплату вартості земельно-технічної експертизи за її проведення до сплати підлягає 39 378, 56 грн з розрахунку 104 год * 378,64 грн/експертогодину.

11.03.2024 на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду повернулись матеріали справи №903/753/22 із Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз із повідомленням про неможливість надання висновку експерта №3546 від 28.02.2024 та Актом 1 здачі-приймання виконаних робіт №3546 від 28.02.2024.

Згідно Акту №2 здачі-приймання виконаних робіт №3546 від 28.02.2024 кількість годин, витрачених експертом на вивчення матеріалів для проведення експертизи (дослідження) становила 20 год. Загальна вартість виконаних робіт експертом становить 7 572 грн 80 коп (20 год. * 378,64 грн/експертогодину). Наперед сплачено ФОП Дунайчуком О.С. 39 378, 56 грн.

Колегія суддів, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат, унормованими ч.4 ст 129 ГПК України, приходить до висновку про задоволення заяви позивача в частині стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з призначенням судової земельно-технічної експертизи у даній справі в сумі 7 572 грн 80 коп.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 233, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити Товариству з додатковою відповідальністю "Ковельагроспецпостач" у задоволенні заяви про виправлення описки в ухвалі Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.05.2024 року у справі №903/753/22.

2. Відмовити у задоволенні заяви Товариства з додатковою відповідальністю "Ковельагроспецпостач" про ухвалення додаткового рішення та покладення на позивача судових втрат у справі №903/753/22.

3. Заяву Фізичної особи-підприємця Дунайчука Олега Степановича про ухвалення додаткового рішення по справі №903/753/22 - задоволити частково.

4. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Ковельагроспецпостач" (45000, Волинська область, Ковельський район, с. Вербка, вул. Ватутіна, 20) на користь Фізичної особи-підприємця Дунайчука Олега Степановича ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) 7 572 грн 80 коп. витрат, пов`язаних з призначенням та проведенням експертизи у Волинському відділенні Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз в суді апеляційної інстанції.

5. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Ковельагроспецпостач" (45000, Волинська область, Ковельський район, с. Вербка, вул. Ватутіна, 20) на користь Фізичної особи-підприємця Дунайчука Олега Степановича ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) 11 000 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції. В решті вимог заяви - відмовити.

6. Господарському суду Волинської області видати наказ.

7. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і підлягає касаційному оскарженню, в порядку визначеному ст. 287 - 289 ГПК України.

8. Справу №903/753/22 повернути до Господарського суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "28" травня 2024 р.

Головуючий суддя Розізнана І.В.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Грязнов В.В.