ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2024м. ХарківСправа № 922/743/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання Федоровій Т.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Енергооблік", м.Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Энергоучет», Білгородська обл., Білгородський р-н, сел. Північне, Російська Федерація
про стягнення коштів 642 492,00 грн. (1 755 000,00 руб.)
за участю представників:

позивача: не з`явився;

відповідача:не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Енергооблік" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Энергоучет» про стягнення заборгованості за контрактом № 151/Р від 01.10.2020 року у розмірі 642 492,00 грн. (1 755 000,00 руб.).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11.03.2024 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу десятиденний строк з дня вручення даної ухвали на усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду доказів cплати судового збору у розмірі 7 709,91 грн.

12.03.2024 позивачем заявою (вх.№6733) були усунені недоліки, які були встановлені ухвалою суду від 11.03.2024.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.03.2024 відкрито провадження по справі №922/743/24 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 17.04.2024 року о 10:00.

Протокольною ухвалою від 17.04.2024 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 22.05.2024 р. о 09:45.

Відповідач у справі є нерезидентом України, та зареєстрований у Російській Федерації.

Відповідно до Закону України від 01.12.2022 (набрав чинності 23.12.2022) "Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року" преамбули: 1. Керуючись положеннями статті 62 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, статті 24 Закону України "Про міжнародні договори України", зупинити у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1994 р., № 46, ст. 417), та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року № 140/98-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1998 р., № 26, ст.162).

Крім того, відповідно до повідомлення, розміщеного на офіційному вебсайті Акціонерного товариства «Укрпошта», у зв`язку з агресією з боку Росії та введенням воєнного стану, АТ «Укрпошта» припинило поштове співробітництво з Поштою Росії та Білорусі; посилки та перекази в ці країни не приймаються.

Отже на період збройного конфлікту у відносинах з державою-агресором унеможливлено застосування міжнародних договорів України з питань правового співробітництва у цивільних і кримінальних справах, у тому числі у зв`язку із припиненням поштового сполучення.

Приймаючи до уваги вищенаведене, враховуючи неможливість виконання судового доручення про вручення відповідачу судових документів у справі №922/743/24 дипломатичними каналами, суд дійшов висновку про повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи шляхом оголошення на офіційному вебсайті судової влади України.

Представник позивача у судове засідання 22.05.2024 не з`явився, у поданій до суду заяві (вх.№13283 від 22.05.2024) позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просив розгляд справи проводити без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, відзив не надав. Про розгляд справи відповідач був повідомлений оголошеннями, які судом були опубліковані на офіційному вебсайті судової влади України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представника позивача, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

01.10.2020 року між Приватним акціонерним товариством "Енергооблік" (надалі - Позивач, Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПК Энергоучет» (надалі - Відповідач, Покупець) був укладений Контракт №151/Р на поставку продукції виробничо-технічного призначення.

Відповідно до п.1.1 Контракту встановлено, що Постачальник приймає на себе зобов`язання передати Покупцю у власність продукцію виробничо-технічного призначення, а Покупець зобов`язується прийняти цю продукцію та оплатити.

Наіменування, кількість, якість та інші характеристики продукції, її ціна зазначена в специфікації №1, яка являється невід`ємною частиною даного Контракту. (п.1.2 Контракту).

Згідно до п.3.2 Контракту строк, протягом якого продукцію повинна бути поставлена, зазначається в специфікації на поставку цієї продукції. Фактичною датою поставки стосовно діючого Контракту вважається дата поставлення на товаросупровідному документі відмітки томожених органів страни Покупця о перетині таможеного кордону.

Відповідно до п.5.2, 5.3 Контракту, його вартість складається з вартості доданої до нього специфікації та становить 1 755 000,00 руб. Валютою платежу по вказаному Контракту є російський рубль.

Згідно п.10.5 Контракту, він вступає в силу з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2021р., однак не припиняється до повного виконання сторонами один перед одним власних зобов`язань, випливаючих з цього Контракта.

В Специфікації №1 до Контракту 151/Р від 01.10.2020 року сторони встановили, що строк поставки - 90 днів з моменту підписання контракту, умови оплати - 100% протягом 365 днів з моменту поставки на склад.

На виконання умов Контракту позивачем за видатковою накладною ВМД 06.10.2021 року відповідачу було поставлено товар на загальну суму 642 492,00 грн. (1 755 000,00 руб.).

Таким чином, за вказаною вище Специфікацією №1, відповідно до умов Контракту, продавець належним чином та в повній мірі виконав своi обов`язки щодо поставки товару.

Як вказує позивач, незважаючи на факт належного виконання позивачем своїх зобов`язань за Контрактом № 151/Р від 01.10.2020 року відповідач зі свого боку не здійснив оплату товару, допустивши виникнення заборгованості за Контрактом на загальну суму 642 492,00 грн.(1 755 000,00 руб.).

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Щодо підсудності даної справи та застосування законодавства України при вирішенні даного спору.

Відповідно до п. 9.1. Контракту встановлено, що при виникненні спору та розбіжностей, виникаючих з приводу виконання Контракта, вони підлягають вирішенню в арбітражному (господарському) суді за місцезнаходженням позивача. Матеріальним правом, регламентуючим відносини сторін по вказаному Контракту є право України.

Статтею 366 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону.

Відповідно до ст. 365 Господарського процесуального кодексу України, іноземні особи мають такі самі процесуальнi права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Враховуючи, що умовами Контракту прямо передбачено, що спори, які виникають у зв`язку із ним, розглядаються Господарським судом за місцезнаходженням позивача, цей позов поданий у відповідності до встановлених законом та Контрактом правил підсудності.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності до ст.509 ЦК України, ст.173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У цьому разі, правовідносини, що виникли між сторонами, мають ознаки поставки товару, які регулюються законодавством України у сфері постачання продукції та виконання зобов`язань за договором поставки.

Відповідно до ч.1 ст.265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч. 6 вказаної статті).

Згідно з ч.1 ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічно, згідно з положеннями ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлі-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки.

Згідно із ст. 266 ГК України предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками. Загальна кіль кість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписи ч.7 ст.193 ГК України та ст.525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов.

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Згідно зі ст.526 ЦК України та ч.1 ст.193 ГК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (ч. 2 ст. 193 ГК України).

Матеріалами справи підтверджується, що позивач виконав належним чином свої зобов`язання за контрактом та здійснив відповідачу поставку товару на суму 642 492,00 грн.(1 755 000,00 руб.)

Доказів повернення товару відповідачем чи будь-яких зауважень щодо поставленого товару до суду не надано як і не надано доказів оплати вартості поставленого товару.

За приписами ч.3 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.1 ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно з ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є правомірними, обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та не спростовані відповідачем, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи те, що суд задовольнив позов повністю, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати щодо сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі у розмірі 7 709,91 грн.

раховуючи викладене та керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 5, 20, 73, 74, 76-79, 86, 126, 129, 185, 191, 192, ст. ст. 236-239 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Энергоучет» (Російська Федерація, Білгородська обл., Білгородський р-н, сел. Північне, вул. Березова, буд. 1/11; ИНН/КПП /310201001, ОГРН 032, ОКПО 83603664 (р/с , ЗАО Райффайзенбанк, м. Москва, к/с ,БИК 044525700) на користь Приватного акціонерного товариства «Енергооблік» (61052, місто Харків, вул.Мала Панасівська, 1, ) заборгованість по Контракту N151/Р від 01.10.2020 року у розмірі 642 492, 00 грн. та витрати по сплаті судового збору 7 709,91 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строки, встановлені ст. 254, 256, 257 ГПК України до Східного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено "27" травня 2024 р.

Суддя С.Ч. Жельне