ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"27" травня 2024 р., м. Київ Справа № 910/1130/24

Господарський суд Київської області у складі судді Черногуза А.Ф., перевіривши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго Ресурс» РІ Груп» (08131, Київська область, Бучанський район, село Софіївська Борщагівка, вул. Лесі Українки, 26, кв. 117, ;/адреса для листування: 04053, м. Київ, пров. Бехтерівський, 14, 1 поверх)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Барселона Ю Ей» (08131, Київська область, Києво - Святошинський район, село Софіївська Борщагівка, вул. Петрівська, 1, )

та Товариства з обмеженою відповідальністю «Барселона Сервіс» (08131, Київська область, Києво - Святошинський район, село Софіївська Борщагівка, вул. Петрівська, 1, код )

про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії споживачу №210-18/10/21 від 17.10.2021,

в с т а н о в и в :

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго Ресурс» РІ Груп» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Барселона Ю Ей» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Барселона Сервіс» про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії споживачу №210-18/10/21 від 17.10.2021. Звертаючись до суду позивач просив стягнути солідарно з відповідачів 133574,34 грн боргу, 39088,94 грн інфляційних та 7684,22 грн трьох відсотків річних за договором про постачання електричної енергії споживачу №210-18/10/21 від 17.10.2021, а також про зазначення в рішенні суду про нарахування відсотків річних та інфляційних до моменту виконання рішення суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.01.2024 позовну заяву з додатками передано за підсудністю до Господарського суду Київської області.

Господарський суд Київської області ухвалою від 21.02.2024 відкрив провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Судом встановлено строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.

Від позивача 03.05.2024 до суду надійшла заява про відмову від частини позовних вимог про стягнення солідарно з відповідачів 95000,00 грн та закриття провадження щодо стягнення зазначеної суми. Подання такої заяви обгрунтовано тим, що ТОВ «Барселона Ю Ей» частково оплатило заборгованість за договором платіжними інструкціями № 5 від 26.03.2024 на суму 60000,00 грн та № 14 від 26.04.2024 на суму 35000,00 грн, копії яких долучені до заяви.

Враховуючи надані до суду докази добровільної сплати частини боргу - суд вважає за можливе закрити провадження у цій частині з огляду на відсутність предмету спору у порядку статті 231 ГПК України.

Тож на розгляді господарського суду залишаються наступні вимоги: стягнути з відповідачів солідарно 38574,34 грн основного боргу, 39088,94 грн інфляційних та 7684,22 грн трьох відсотків річних за договором про постачання електричної енергії споживачу №210-18/10/21 від 17.10.2021, а також зазначити в рішенні про нарахування відсотків річних та інфляційних до моменту виконання рішення суду.

Переходячи до розгляду справи по суті та перевіряючи матеріали позовної заяви, суд з`ясував, що між позивачем та відповідачем-1 було укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №210-18/10/21. За твердженнями позивача ним було поставлено обсяг електричної енергії, який відображений в актах, копії яких долучено до позову. Позивач зазначав, що відповідач сплатив суму боргу в розмірі 977057,67 грн до подання позовної заяви і 95000,00 грн після відкриття провадження у справі. Однак, до справи не долучено доказів оплати боргу до подання позову. Відтак, суд не має змоги перевірити ані відомості щодо розмірів дійсної оплати поставленої електроенергії, ані дат здійснення таких оплат. Суд наголошує, що поданих до справи доказів не є достатньо для детальної перевірки тверджень позивача про часткове погашення боргу, оскільки не надано ні безпосередніх доказів погашення такого боргу у вигляді відповідних платіжних документів, ні актів звірки взаєморозрахунків сторін, ані виписок з банківських рахунків, які б могли підтвердити твердження сторни про розміри оплати та дати проведення розрахунків.

Наведені обставини повністю позбавляють суд можливості здійснити перевірку розрахунків інфляційних втрат та відсотків річних. При цьому суд зауважує, що зазначені у позовній заяві нарахування не включають в себе відомості про зміни розміру боргу протягом заявленого до стягнення періоду, при цьому що рішення суду не може будуватися на припущеннях.

В силу статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема письмовими, речовими та електронними доказами.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з пунктами 2, 4, 5 частини другої статті 42 ГПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні.

За положеннями статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до частини 4 статті 74 ГПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Зважаючи на викладене вище, з огляду на те, що суд має сумніви у добросовісному врахуванні позивачем всіх проплат у розрахунках відсотків та інфляційних, з огляду на зміну розміру заборгованості протягом періоду нарахувань, суд вважає за необхідне з власної ініціативи у порядку частини 4 статті 74 ГПК України витребувати у позивача та відповідачів докази часткового погашення відповачем-1 боргу у період спірних правовідносин (банківські довідки чи виписки з рахунку, платіжні документи, що підтвердять проведення часткових оплат з прив`язкою до дати здійснення розрахунків, акти звірки взаємних розрахунків за договором чи інші належні докази). Такі докази нададуть суду можливість перевірити арифметичну правильність розрахунків позовних вимог, що зазначені у позові, зокрема, інфляційних нарахувань та відсотків річних.

Слід зазначити, що відповідно до пункту 3 частини 3 статті 162 ГПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Враховуючи те, що наведені у позові розрахунки не містять детальних відомостей про розміри і дати проведення часткових оплат, а відповідно з таких розрахунків не можна встановити перебіг зміни розмірів імовірної заборгованості, суд зобов`язує позивача надати грунтовний розрахунок відсотків річних та інфляційних втрат з відображенням змін розміру заборгованості враховуючи проведення часткових оплат, оскільки наявний розрахунок містить суттєві недоліки для прийняття рішення по суті спору.

Також суд пропонує і відповідачам надати контрозрахунок заявлених до стягнення нарахувань.

На підставі викладеного, керуючись ст. 13, 74, 162, 231, 234 ГПК України, суд

п о с т а н о в и в :

1. Задовольнити заяву позивача від 30.04.2024 про відмову від позову у справі в частині позовних вимог про стягнення солідарно з відповідачів 95000,00 грн основного боргу.

2. Закрити провадження у справі в частині стягнення солідарно з відповідачів 95000,00 грн основного боргу.

3. Розглядати позовні вимоги в наступній редакції: стягнути з відповідачів солідарно 38574,34 грн основного боргу, 39088,94 грн інфляційних та 7684,22 грн трьох відсотків річних за договором про постачання електричної енергії споживачу №210-18/10/21 від 17.10.2021, а також зазначити в рішенні про нарахування відсотків річних та інфляційних до моменту виконання рішення суду.

4. Витребувати у позивача та відповідачів докази часткового погашення відповачем-1 боргу у період спірних правовідносин (банківські довідки чи виписки з рахунку, платіжні документи, що підтвердять проведення часткових оплат з прив`язкою до дати здійснення розрахунків, акти звірки взаємних розрахунків за договором чи інші належні докази).

5. Зобов`язати позивача надати детальний розрахунок відсотків річних та інфляційних втрат з відображенням змін розміру заборгованості враховуючи проведення часткових оплат. Рекомендувати подати такий розрахунок у табличному вигляді для зручності відображення , сприйняття та перевірки інформації.

6. Встановити строк для виконання вимог суду до 11.06.2024.

7. Запропонувати відповідачам надати власний контрозрахунок заявлених до стягнення сум.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 ГПК України.

Ухвала суду підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені ст. ст. 254-256 ГПК України.

Ухвалу підписано 27.05.2024.

Суддя А.Ф. Черногуз