номер провадження справи 9/42/24
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2024 Справа № 908/656/24

м.Запоріжжя

За позовом: Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», м. Дніпро

до відповідача: ОСОБА_1 , м. Запоріжжя

про стягнення суми 281211,10 грн.

Суддя Боєва О.С.

Без виклику сторін

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» про стягнення з відповідача: ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №20.83. від 28.07.2021 у розмірі 281211,10 грн, яка складається з: суми 174815,04 грн заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), суми 57476,06 грн заборгованості за процентами, суми 37920,00 грн заборгованості за винагородою, суми 1000,00 грн штрафу (фіксована складова), суми 10000,00 грн штрафу (змінна складова).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу від 13.03.2024 здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/656/24 та визначено до розгляду судді Боєвій О.С.

Ухвалою суду від 18.03.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/656/24, присвоєно номер провадження справи 9/42/24, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Переметом розгляду є позовні вимоги викладені у позовній заяві. Підставою для звернення з позовом позивачем зазначено невиконання відповідачем зобов`язань щодо своєчасного повернення кредитних коштів (тіла кредиту), сплати процентів за користування кредитними коштами та винагороди в рамках кредитного договору №20.83. від 28.07.2021. У зв`язку з порушенням виконання зобов`язань за кредитним договором позивач, враховуючи умови договору, нарахував та заявив до стягнення з відповідача також штраф (фіксовану складову та змінну складову). Позов обґрунтовано ст.ст. 525, 526, 530, 549, 554, 610-612, 625, 627, 806 Цивільного кодексу України, умовами кредитного договору.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 18.03.2024, яка направлялась відповідачу на адресу, вказану в позовній заяві та у кредитному договорі, а саме: АДРЕСА_1 , що відповідає відомостям з Єдиного держаного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання фізичних осіб, була повернута до суду за закінченням терміну зберігання.

Разом із тим, 10.04.2024 відповідач подав нарочно через канцелярію суду власноручно написану заяву наступного змісту: «Я, ОСОБА_1 , маю кредит у А-Банку, від боргу не відмовлюсь, але потрапив у скрутне становище через військовий стан, бізнес залишився частково на ТОТ у селі Верхня Криниця, частково у зоні бойових дій селище Степногірськ. Маю двох неповнолітніх дітей 4 і 16 років і доньку студента 19 років. Дружина військова, проходить службу за контрактом, діти на мені, не маю змоги працювати; банку неодноразово пояснював, але безрезультатно, про своє становище. Займаюсь волонтерською діяльністю з самого початку повномасштабного вторгнення. Для відновлення бізнесу і платоспроможності потрібен час».

Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

28 липня 2021 року між Акціонерним товариством «АКЦЕНТ-БАНК» (Банк, позивач у справі) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (Позичальник) укладено кредитний договір №20.83. (далі Договір).

Відповідно до п.1.1 Договору Банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді згідно з п. А1. цього договору, з лімітом та на цілі, зазначені у п. А.2 цього договору, не пізніше 5 днів з моменту, зазначеному в третьому абзаці п. 2.1.2 цього договору, в обмін на зобов`язання Позичальника щодо повернення кредиту, сплати процентів, винагороди в обумовлені цим договором терміни. Строковий кредит (далі кредит) надається банком у безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника з подальшим перерахуванням за цільовим призначенням.

Згідно з п. п. 1.2, 1.3 Договору, термін повернення кредиту зазначений у п. А.3 цього договору. Усі істотні умови кредитування наведені в розділі А цього договору «Істотні умови кредитування».

У пунктах А1. А2., А3. Розділу А «Істотні умови кредитування» Договору сторонами погоджено, зокрема, наступні істотні умови кредитування:

«А1. Вид кредиту строковий;

А2. Ліміт цього договору: у розмірі 200 000,00 грн на фінансування поточної діяльності;

А3. Термін повернення кредиту 26 липня 2024 р. Позичальник здійснює погашення кредиту та процентів щомісячно ануїтетними (однаковими платежами і розмірі та строки згідно з Графіком платежів (Додаток № 1 до цього договору).

Ануїтетний платіж включає в себе погашення частини основної суми кредиту та процентів за його користування. Щомісячний ануїтетний платіж розраховується за формулою:

Сума щомісячного ануїтетного платежу = сума кредиту за договором х ((1+Процентна

ставка за місяць) строк кредитування (міс.) х Процентна ставка за місяць)/1((1+Процентна ставка за місяць) строк кредитування (міс.) -1);

Сума щомісячного платежу за % = (залишок заборгованості за кредитом х річна Процентна ставка/кількість днів поточного року) х кількість днів в місяці, який передує сплаті ануїтетного платежу;

Сума щомісячного платежу за основним боргом = сума щомісячного погашення Кредиту сума щомісячного платежу за %.

Згідно зі ст. ст. 212, 651 Цивільного кодексу України у випадку порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених цим договором, банк на свій розсуд, починаючи з 31-го дня порушення будь-якого із зобов`язань має право змінити умови цього договору, встановивши інший термін повернення кредиту. При цьому Банк направляє Позичальнику письмове повідомлення із зазначенням дати терміну повернення кредиту. У випадку непогашення позичальником заборгованості за цим договором у термін, зазначений у повідомленні, уся заборгованість, починаючи з наступного дня дати, зазначеної у повідомлені, вважається простроченою. У випадку погашення заборгованості у період до закінчення 30 днів (включно) з моменту порушення будь-якого із зобов`язань, кінцевим терміном повернення кредиту є 26 липня 2024 р».

Згідно з пунктом А4. Договору, рахунки для обслуговування кредиту: НОМЕР_2 (в гривнях), отримувач: АТ «А-Банк», МФО 307770, код ЄДРПРУ/код ІПН .

У пунктах А6., А8. Розділу А Договору погоджено, що за користування кредитом позичальник сплачує фіксовані проценти в розмірі 20,90% річних. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно, виходячи з фактичних залишків заборгованості за позичковим рахунком, фактичної кількості днів у місяці, 360 днів у році, та процентної ставки, передбаченої договором. При цьому день видачі та день повернення кредиту вважаються одним днем (метод визначення днів для нарахування процентів «факт/360»). Якщо ануїтетний платіж не буде здійснено у відповідну дату згідно з Графіком платежу, то заборгованість за Кредитом та/або процентами вважається простроченою на наступний день. Розподіл внесених коштів на погашення кредиту проводиться в відповідну дату згідно з Графіком платежів.

За змістом пункту А1.0 Розділу А Договору, Позичальник щомісячно сплачує банку винагороду за кредитне обслуговування в розмірі 0,79% від суми зазначеного у п. А.2 цього договору ліміту у поточну дату сплати процентів. Сплата винагороди здійснюється у гривні. Розрахунок здійснюється щоденно. Нарахування винагороди здійснюється у дату сплати. Сплата винагороди здійснюється згідно з Графіком платежу.

Відповідно до п. 2.2.2, п. 2.2.3, п. 2.2.5 Договору, Позичальник зобов`язався: сплатити проценти за користування кредитом відповідно до п. п.4.1, 4.2, 4.3 цього договору; повернути кредит у терміни, встановлені п. п. 1.2, 2.2.14, 2.3.2 цього договору; сплатити Банку винагороду відповідно до п.п. 2.3.5, 4.4. ,4.5, 4.6, 4.13 цього договору.

Згідно з п. 2.2.6 Договору Позичальник доручає Банку списувати грошові кошти з усіх своїх поточних рахунків у валюті кредиту, зокрема з рахунків, наведених у цьому пункті договору, для виконання зобов`язань з погашення кредиту, а також процентів за його використовування.

У п. 2.2.13 Договору обумовлено, що у період дії цього договору Позичальник зобов`язується щомісячно направляти на поточний рахунок у Банку обсяг надходжень від господарської діяльності, що становить не менше подвоєної суми щомісячного внеску по кредиту, наведеного в графіку погашення.

Згідно з п. п. 6.1, 6.2 Договору, цей договір вважається укладеним з моменту його підписання його сторонами. Цей договір у частині п. 4.4 цього договору набуває чинності з моменту підписання цього договору, в решті частин з моменту надання Позичальником розрахункових документів на використання кредиту у межах зазначених у них сум, та діє в обсязі перерахованих котів до повного виконання зобов`язань сторонами за цим договором.

Цей договір може бути змінений або розірваний за ініціативою однієї із сторін у встановленому законом та цим договором порядку (п.6.3 Договору).

Додатком № 1 до Договору є Графік погашення, який є його невід`ємною частиною, та в якому визначені терміни (щомісячно 28 числа, починаючи з серпня 2021 року) повернення кредиту, сплати процентів та комісійних винагород та їх щомісячні розміри, належні до сплати у відповідні терміни (дати).

На виконання умов Договору АТ «А-Банк» перерахував на рахунок Позичальника ФОП ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 200 000,00 грн, про що свідчить меморіальний ордер №ТR.18608932.26203.64999 від 28.07.2021, копія якого міститься в матеріалах справи. В графі призначення платежу зазначено: «видача кредиту згідно договору №20.83. від 28.07.2021».

Згідно з випискою по особовому рахунку Позичальника з 28.07.2021 по 27.02.2024, останній здійснював часткові оплати на погашення кредиту, процентів та комісії. Дата останнього платежу згідно з вказаною випискою 28.01.2022.

Позивачем в матеріали справи надано копію вимоги від 14.02.2024, відповідно до якої Банк просив погасити до 21.02.2024 всю наявну заборгованість за кредитом станом 14.02.2024 у розмірі 270211,10 грн, яка складається з таких сум: 174815,04 грн загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 150,68 грн залишок заборгованості за поточними процентами, 57325,38 грн залишок заборгованості за процентами, нарахованими за залишок простроченої заборгованості за кредитом, 37920,00 грн залишок заборгованості по комісії.

Як зазначив позивач у позовній заяві, направлена ним претензія відповідачем не виконана, заборгованість не сплачена, що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду, за яким відкрито провадження у даній справі № 908/656/24.

Судом також встановлено наступне.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 22.06.2023 було внесено запис про припинення підприємницької діяльності Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , за власним рішенням.

Частиною 9 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» передбачено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця.

Відповідно до ст. 52 ЦК України, фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Фізична особа - підприємець, яка перебуває у шлюбі, відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм особистим майном і часткою у праві спільної сумісної власності подружжя, яка належатиме їй при поділі цього майна.

Правовий аналіз статті 526 ЦК України встановлює, що цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, які полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Зобов`язання виникають, зокрема, з договорів та інших юридичних фактів (стаття 11 ЦК України). Зобов`язанням є правовідношення (частина перша статті 509 ЦК України), а змістом правовідношення - права й обов`язки його сторін.

Із аналізу вищенаведених приписів законодавства, ст.ст. 598-609 ЦК України слідує, що однією з особливостей підстав припинення зобов`язань для фізичної особи підприємця є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи (виключення з державного реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. ФОП відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними із підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Отже, у разі припинення підприємницької діяльності фізичною особою, як її права, так і обов`язки за укладеними під час здійснення підприємницької діяльності договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 по справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), постанові Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 320/9471/15-ц (провадження № 61-18132св18).

Також у постанові Великої палати Верховного Суду від 05.06.2018 по справі №338/180/17 зазначено, що з 15 грудня 2017 року господарський суд згідно з пунктом 6 частини першої статті 231 ГПК України у редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року не може закрити провадження у справі, якщо до подання позову припинено діяльність фізичної особи-підприємця, яка є однією зі сторін у справі.

Відтак, з 15 грудня 2017 року господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 на час звернення позивача до суду із даним позовом втратив статус суб`єкта підприємницької діяльності, позивач обґрунтовано зазначив у позовній заяві відповідачем ОСОБА_1 (як фізичну особу), за яким залишаються обов`язки за договорами, укладеними під час здійснення ним підприємницької діяльності.

Позивачем у позові зазначено, що станом на 27.02.2024 заборгованість відповідача за кредитним договором становить 281211,10 грн, яка складається з: суми 174815,04 грн загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), суми 57476,06 грн загальний залишок заборгованості за процентами, суми 37920,00 грн загальний залишок заборгованості за винагородою, суми 1000,00 грн штраф (фіксована складова), суми 10000,00 грн штраф (змінна складова).

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цивільними актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення зобов`язання (правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку), зокрема, є договори та інші правочини.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України).

Відповідно до частини 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

В частині 1 ст. 530 ЦК України визначено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Частиною 2 ст. 193 ГК України передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Із досліджених судом доказів, які містяться в матеріалах справи, слідує що позивач свої зобов`язання за Кредитним договором виконав належним чином, перерахувавши відповідачу на поточний рахунок кредитні кошти у розмірі 200000,00 грн, що підтверджується меморіальними ордером.

Разом з тим, Позичальник свої зобов`язання по своєчасному поверненню суми кредиту (тіло), сплаті процентів за користування кредитними коштами, винагороди у встановлених розмірі та строки не виконав, внаслідок чого станом на 27.02.2024 у нього утворилась заборгованість по тілу кредиту в розмірі 174815,04 грн, заборгованість по сплаті процентів в розмірі 57476,06 грн та винагороди у розмірі 37920,00 грн, що підтверджується наданими позивачем в матеріали справи копіями виписки по особовому рахунку Позичальника з 28.07.2021 по 27.02.2024 та розрахунком заборгованості за кредитним договором №20.83. від 28.07.2021.

У п. 2.3.2 Договору, зокрема, передбачено, що при настанні порушення Позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених умовами цього договору, Банк на свій розсуд має право змінити умови договору зажадати від позичальника дострокове повернення кредиту, сплати процентів за його користування, виконання інших зобов`язань за цим договором у повному обсязі шляхом відправлення повідомлення. При цьому згідно зі ст.212, 611, 651 ЦКУ за зобов`язаннями, термін виконання яких не наступили, терміни вважаються такими, що наступили, у зазначену в повідомленні дату. У цю дату позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту в повному обсязі, проценти за фактичний строк його користування, повністю виконати інші зобов`язання за цим договором.

Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду від 06.12.2019 у справі № 756/2996/17, у зв`язку із порушенням боржником виконання зобов`язання за кредитним договором, в силу ст. 1050 ЦК України банк не позбавлений можливості реалізувати своє право на дострокове повернення кредиту, в тому числі, як в позасудовому порядку, шляхом направлення відповідної вимоги, так і безпосередньо в судовому порядку шляхом подання відповідного позову. Відсутність або наявність письмової досудової вимоги не є перешкодою для реалізації права звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.

Таким чином, при настанні порушення Позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених умовами цього договору, зокрема, зобов`язання щодо внесення щомісячних платежів, які передбачені Графіком платежів, банк має право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом, що відповідає положенням ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Відповідно до ч. 1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з положеннями статей 73, 74, 79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

У статті ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Позивачем надані в матеріали справи докази в обґрунтування заявлених позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту, процентами за користування кредитом та винагородою, яку позичальник зобов`язався щомісячно сплачувати банку за кредитне обслуговування.

Матеріалами справи підтверджуються, що Позичальник не виковував належним чином свої зобов`язання за кредитним договором, відповідні платежі на погашення тіла кредиту, процентів та винагороди в обумовлені строки, які визначені у Графіку погашення (додатку № 1 Договору) здійснював не належним чином, останній платіж на погашення кредиту внесений 28.01.2022, як то слідує із наданої позивачем виписки по рахунку Позичальника за період з 28.07.2021 по 27.02.2024. Відвідачем протилежного не доведено.

Відповідач доказів на спростування заявлених повних вимог не надав, доказів виконання зобов`язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів, своєчасної сплати процентів за користування кредитом та винагороди суду не надав.

У письмовій заяві, яка надійшла до суду від відповідача 10.04.2024, відповідач зазначив, що від заборгованості не відмовляється. Заперечень з приводу розміру заявлених до стягнення сум не надав.

Щодо доводів, наведених відвідачем у заяві, суд зазначає, що вони не звільняють від виконання зобов`язань за кредитним договором, вжиття заходів спрямованих на погашення обумовлених договором обов`язкових платежів.

З положень ч.1 ст. 42 ГК України слідує, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України)

Таким чином, кожна із сторін договору приймає на себе відповідні ризики можливого погіршення економічної ситуації та фінансового становища свого підприємства, підприємств своїх контрагентів та країни в цілому.

На підставі вищевикладеного суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в розмірі 174815,04 грн, заборгованості за процентами в розмірі 57476,06 грн та заборгованості за винагородою у розмірі 37920,00 грн є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача штрафу (фіксована складова) у розмірі 1000,00 грн та штрафу у розмірі 10000,00 грн (змінна складова).

Згідно з ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч.1 ст. 549 ЦК України).

У пункті 5.8 Договору передбачено, що у випадку порушення позичальником термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, що спричинило звернення банку до судових органів, позичальник сплачує банку штраф, що розраховується за наступною формулою: 1000,00 грн +5% від суми встановленого у п. А.2 цього договору ліміту на цілі, відмінні від платежів для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 року № 211 (із наступними змінами і доповненнями) з 12 березня 2020 на всій території України установлено карантин.

Законом України «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19» № 691-20 від 16.06.2020 (набрав законної сили 04.07.2020) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного Кодексу України доповнено пунктом 15 такого змісту:

«У разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення».

Карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, був відмінений (скасований) Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 № 651 з 24 год 00 хв 30 червня 2023 року.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії якого в подальшому продовжувався відповідними Указами Президента України й триває на теперішній час.

Після запровадження воєнного стану законодавець змінив правове регулювання сфери кредитування шляхом прийняття Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 №2120-IX. Цим Законом були внесені зміни, зокрема й до Цивільного кодексу України.

Так, Законом України № 2120-IX від 15.03.2022, який набрав законної сили 17.03.2022, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного Кодексу України доповнено пунктом 18 наступного змісту:

«У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу,а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».

Отже штрафні санкції нараховані та заявлені позивачем безпідставно.

На підставі вищевикладеного, судом відмовляється у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми 1000,00 грн штрафу (фіксована складова) та суми 10000,00 грн штрафу (змінна складова).

Таким чином в цілому позов задовольняється судом частково.

Згідно з положеннями статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ( АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», (49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11) суму 174815 (сто сімдесят чотири тисячі вісімсот п`ятнадцять) грн 04 коп. заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), суму 57476 (п`ятдесят сім тисяч чотириста сімдесят шість) грн 06 коп. заборгованості за процентами, суму 37920 (тридцять сім тисяч дев`ятсот двадцять) грн 00 коп. заборгованості за винагородою.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ( АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», (49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11) суму 4053 (чотири тисячі п`ятдесят три) грн 17 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено та підписано 28.05.2024.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва