УХВАЛА

28 травня 2024 року

м. Київ

Справа № 904/2263/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М., Рогач Л. І.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Система аптек "Лінда-фарм" про зупинення виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.09.2023 у справі

за позовом Обласного комунального підприємства "Фармація" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Система аптек "Лінда-фарм" про виселення з нежитлового приміщення та стягнення заборгованості в сумі 192 635,80 грн,

ВСТАНОВИВ:

Обласне комунальне підприємство "Фармація" (далі - ОКП "Фармація") звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Система аптек "Лінда-фарм" (далі - ТОВ "Система аптек "Лінда-фарм"), в якому просило виселити відповідача з нежитлового приміщення з одночасною передачею його позивачу і стягнути з відповідача штрафні санкції.

13.09.2023 Господарський суд Дніпропетровської області ухвалив рішення, залишене без мін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 26.03.2024, про задоволення позову.

19.04.2024 Верховний Суд постановив ухвалу про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ "Система аптек "Лінда-фарм" на ці судові рішення, та зокрема, відмовив у задоволенні клопотання скаржника про зупинення виконання оскаржуваного рішення суду першої інстанції. При цьому колегія суддів виходила з того, що вимога заявника про зупинення виконання оскаржуваного рішення обґрунтована лише незгодою з цим рішенням, що не може бути безумовною підставою для зупинення виконання судового рішення.

ТОВ "Система аптек "Лінда-фарм" повторно звернулося до Верховного Суду з аналогічною заявою про зупинення виконання оскаржуваного рішення суду першої інстанції (зареєстрована в суді 20.05.2024).

На обґрунтування цієї заяви товариство зазначило, що суд ухвалив рішення про виселення його зі спірного нежитлового приміщення і передання майна ОКП "Фармація", проте не встановив наявності у позивача речових прав на це майно. Оскільки наразі здійснюється примусове виконання судового рішення про виселення, то, у разі його скасування судом касаційної інстанції може бути ускладненим повернення майна.

Скаржник зазначив також, що отримав вимоги державного виконавця про виселення та передання майна позивачу, а згодом державний виконавець прийняв постанову про накладення штрафу на керівника скаржника; наполягає на тому, що без зупинення примусового виконання судового рішення здійснення повороту виконання рішення буде утруднене, адже положеннями Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України) не передбачено повороту виконання рішення суду шляхом, зокрема, повернення боржнику сум сплачених у виконавчому провадженні штрафів, виконавчого збору, витрат виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої статті 332 ГПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Крім того, відповідно до частин першої, другої статті 18 цього ж Кодексу судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Отже, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судового рішення не призводить до відновлення порушеного права. Відсутність у сторони можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, є втручанням у право сторони на мирне володіння майном, що є порушенням першого пункту статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом, з чим погодився і Конституційний Суд України в абзаці одинадцятому підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 11.03.2011 № 2-рп/2011.

Розгляд питання про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень має на меті не допустити порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів, як особи, що подала касаційну скаргу, так і інших осіб, які беруть участь у справі, якщо такі наслідки можуть настати у зв`язку з дією та виконанням оскаржуваних судових рішень.

Суд, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, необхідності забезпечення збалансованості інтересів сторін.

Заявник повинен навести обґрунтування його вимог та довести, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що сама лише незгода скаржника з судовими рішеннями не є автоматичною підставою для зупинення виконання або зупинення дії судових рішень, а касаційний суд не може ставити під сумнів законність судових рішень тільки через те, що скаржник вважає їх незаконними.

У повторно поданій заяві про зупинення виконання рішення, крім наведених раніше доводів щодо незгоди із оскаржуваним рішенням, які вже розглянуті та відхилені судом касаційної інстанції в ухвалі від 19.04.2024, скаржник посилається додатково на обставини, які по своїй суті зводяться до незгоди із окремими діями та рішеннями державного виконавця щодо покладення на нього витрат виконавчого провадження, що також не є підставою для задоволення такої заяви.

Крім того скаржник лише узагальнено зазначив, що у разі скасування оскаржуваного судового рішення судом касаційної інстанції може бути ускладненим повернення майна без зазначення у чому саме може полягати складність та/або неможливість його повернення з посиланням на відповідні докази.

Отже, у заяві ТОВ "Система аптек "Лінда-фарм" не вказано на конкретних негативних наслідків, які можуть настати у разі не зупинення виконання оскаржуваного судового рішення, і що ці наслідки є співмірними з втручанням у принцип обов`язковості судового рішення і принцип юридичної визначеності як елементів принципу верховенства права, який визнається і діє в Україні відповідно до статті 8 Конституції України.

Тож, проаналізувавши доводи повторної заяви скаржника, з урахуванням наведених вище мотивів, беручи до уваги необхідність забезпечення балансу прав та інтересів сторін на стадії касаційного провадження, колегія суддів не вбачає підстав для зупинення виконання оскаржуваного рішення.

Керуючись статтями 234, 235, 332 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні повторно поданої заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Система аптек "Лінда-фарм" про зупинення виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.09.2023 у справі № 904/2263/23.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснов

Суддя Г. М. Мачульський

Суддя Л. І. Рогач