ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2024 р. Справа№ 910/703/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Шапрана В.В.

секретар

судового засідання Рибчич А.В.

за участю

представників:

від позивача - Циганенко О.М.

від відповідача - Попов Я.О.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Сматр Пауер"

на рішення Господарського суду м. Києва від 13.04.2023 р. (повний текст складено 24.04.2023 р.)

у справі № 910/703/23 (суддя Щербаков С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Сматр Пауер" до Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним та скасування рішення

В С Т А Н О В И В :

У січні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Євро Сматр Пауер" звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним та скасування рішення тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України № 41-р/тк від 28.10.2022 р.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що рішення Антимонопольного комітету України прийнято з неповним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, оскільки, як зазначає позивач, ним було надано інформацію на вимогу державного уповноваженого Комітету у повному обсязі.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 13.04.2023 р. у справі № 910/703/23 відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Сматр Пауер".

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Євро Сматр Пауер" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач посилається на те, що наслідком накладання штрафу на Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро Смарт Пауер» є лише неточне формулювання Антимонопльним комітетом України питання 2 вимоги-2, а не умисел чи бажання Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Смарт Пауер» приховати інформацію, чи не надати її на вимогу відповідача.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.06.2023 р. апеляційну скаргу у справі № 910/703/23 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Сулім В.В., Ткаченко Ю.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.06.2023 р. відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги "Євро Сматр Пауер" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2023 у справі №910/703/23 до надходження матеріалів справи з суду першої інстанції.

До суду 26.07.2023 р. надійшли матеріали справи № 910/703/23.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.07.2023 р. поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження у справі 910/703/23 та призначено до розгляду на 11.09.2023 р.

11.09.2023 р. призначене судове засідання не відбулось у зв`язку з перебуванням головуючого судді Майданевича А.Г. на лікарняному.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.09.2023 р. розгляд справи № 910/709/23 призначено на 09.10.2023 р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.10.2023 р. розгляд справи № 910/709/23 відкладено до 06.11.2023 р.

У судовому засіданні 06.11.2023 р. оголошено перерву до 27.11.2023 р.

У судовому засіданні 27.11.2023 р. оголошено перерву до 11.12.2023 р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2023 р. оголошено перерву у справі № 910/709/23 до 18.12.2023 р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2023 р. оголошено перерву у справі № 910/709/23 до 22.01.2024 р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2024 р. задоволено заяву судді Майданевича А.Г. про самовідвід від розгляду справи № 910/703/23, матеріали справи № 910/703/23 передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою відповідно до положень ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду № 09.1-07/24/24 від 24.01.2024 р. у зв`язку з задоволенням заяви судді Майданевича А.Г. про самовідвід, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/703/23.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2024 р. апеляційну скаргу у справі № 910/703/23 передано на розгляд колегії суддів у складі:: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Шапран В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.02.2024 р. справу № 910/703/23 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду та призначено до розгляду на 27.02.2024 р.

Засідання суду, призначене на 27.02.2024 р., не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді Буравльова С.І. у відпустці.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.02.2024 р. справу № 910/703/23 призначено до розгляду на 19.03.2024 р.

У судовому засіданні 19.03.2024 р. представники сторін надали усні пояснення по суті апеляційної скарги, після чого у судовому засіданні оголошено перерву до 23.04.2024 р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2024 р. було відкладено розгляд справи до 21.05.2024 р.

У судовому засіданні 21.05.2024 р. представники сторін надали додаткові усні пояснення по суті апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Розпорядженням державного уповноваженого Антимонопольного комітету України № 09/78-р від 06.06.2022 р. розпочато розгляд справи № 128-26.13/24-22 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Листом № 128-26.13/09-2308 від 06.06.2022 р. Антимонопольний комітет України повідомив позивача про початок розгляду зазначеної вище справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та запропонував надати інформацію, необхідну для розгляду справи.

Листом № 128-26.13/01-4112 від 21.09.2022 р. позивачу було надіслано подання про попередні висновки у справі № 128-26.13/24-22/185-спр від 20.09.2022 р.

11.10.2022 р. позивач направив на адресу Антимонопольного комітету України лист № 11021, в якому надав відповідь на подання про попередні висновки у справі.

28.10.2022 р. тимчасовою адміністративною колегією Антимонопольного комітету України прийнято рішення № 41-р/тк «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу», яким визнано, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро Смарт Пауер» вчинило порушення, передбачене п. 14 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді подання інформації в неповному обсязі Антимонопольному комітету України на вимогу державного уповноваженого Антимонопольного комітету України від 22.12.2021 р. № 128-29/09-18342 у встановлений ним строк.

За порушення, зазначене в пункті 1 резолютивної частини цього рішення на Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро Смарт Пауер» накладено штраф у розмірі 3269684,00 грн.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що рішення Антимонопольного комітету України, на думку позивача, прийнято з неповним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, оскільки останнім було надано відповідь на кожен пункт вимоги Антимонопольного комітету України. Позивач вказує про відсутність в орендованому нерухомому майні ознак «єдиного майнового комплексу», що, на його думку, виключає можливість визнання дій з оренди АЗС, які є предметом договору оренди № 021/04-10К від 10.08.2021 р., концентрацією та не наділяє позивача у вказаних правовідносинах статусом учасника концентрації.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. При цьому, особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливому порядку призначення та звільнення Голови Антимонопольного комітету України, його заступників, державних уповноважених Антимонопольного комітету України, голів територіальних відділень Антимонопольного комітету України, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Антимонопольного комітету України, наданні соціальних гарантій, охороні особистих і майнових прав працівників Антимонопольного комітету України на рівні з працівниками правоохоронних органів, в умовах оплати праці.

Як передбачено ч. 1 ст. 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, в тому числі, розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; перевіряти суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 35 Закону України "Про захист економічної конкуренції" розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняттям розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі.

Частиною 1 статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" унормовано, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

У відповідності до ст. 41 Закону України "Про захист економічної конкуренції" та п. 12 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (далі - Правила розгляду справ), які затверджено розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 р. № 5, доказами у справі можуть бути будь-які фактичні дані, які дають можливість встановити наявність або відсутність порушення. Ці дані встановлюються такими засобами: поясненнями сторін і третіх осіб, поясненнями службових осіб та громадян, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Усні пояснення сторін, третіх осіб, службових чи посадових осіб та громадян, які містять дані, що свідчать про наявність чи відсутність порушення, фіксуються у протоколі.

Згідно з п. 32 Правил розгляду справ у рішенні наводяться мотиви рішення, зазначаються встановлені органом Комітету обставини справи з посиланням на відповідні докази, а також положення законодавства, якими орган Комітету керувався, приймаючи рішення. Під час вирішення питання про накладення штрафу у резолютивній частині рішення вказується розмір штрафу. Резолютивна частина рішення, крім відповідних висновків та зобов`язань, передбачених статтею 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у необхідних випадках має містити вказування на дії, які відповідач повинен виконати або від яких утриматися для припинення порушення та усунення його наслідків, а також строк виконання рішення.

З матеріалів справи вбачається, що Антимонопольним комітетом України з метою вжиття заходів державного контролю з виявлення порушень законодавства про захист економічної конкуренції в частині контролю за концентраціями та узгодженими діями суб`єктів господарювання було надіслано до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Смарт Пауер» вимогу державного уповноваженого Антимонопольного комітету України № 128-29/09-16328 від 16.11.2021 р. (далі - вимога 1) про надання інформації щодо зазначеного в засобах масової інформації повідомлення про одержання суб`єктами господарювання, що працюють під брендом «БРСМ - Нафта», в оренду автозаправних станцій мережі АЗС «Глуско».

Відповідно до зазначеної вимоги позивачу у 10-ти денний строк з дня отримання цієї вимоги необхідно було надіслати Антимонопольному комітету України інформацію та належним чином завірені копії документів, а саме:

1) підтвердити чи спростувати інформацію щодо одержання в управління, оренду Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Смарт Пауер» та/або суб`єктами господарювання, що пов`язані з ним відносинами контролю, автозаправних станцій, які належать до мережі АЗС «Глуско»;

2) у разі підтвердження такої інформації, надати копії підтверджуючих документів (договору оренди, управління тощо);

3) надати пояснення щодо необхідності чи відсутності необхідності отримання дозволу від органів Антимонопольного комітету України на зазначене придбання, відповідно до статті 24 Закону України, з наданням підтверджуючих документів (фінансова звітність учасників концентрації, з урахуванням відносин контролю).

У вказаній вимозі Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро Смарт Пауер» було повідомлено, що відповідно до ст. 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» вимоги державного уповноваженого Антимонопольного комітету України щодо надання інформації є обов`язковими для виконання у визначений ним строк.

Відповідно до статті 22-1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» суб`єкти господарювання зобов`язані на вимогу державного уповноваженого Антимонопольного комітету України подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання територіальним відділенням завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.

Також, у вимозі-1 Антимонопольний комітет України зазначав, що згідно з п. п. 13, 14, 15 ст. 50 та ст. 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» неподання інформації Антимонопольному комітету України у встановлені строки, подання інформації в неповному обсязі у встановлені Антимонопольним комітетом України строки, подання недостовірної інформації визнаються порушенням законодавства про захист економічної конкуренції і тягнуть за собою відповідальність відповідно абз. 4 п. 2 ст. 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Отже, позивач був поінформований про правові наслідки неподання інформації, подання недостовірної інформації або інформації в неповному обсязі.

У відповідь на вимогу-1 Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро Смарт Пауер» листом № 0612 від 06.12.2021 р. повідомило Антимонопольний комітет України про те, що ним було уклало договір оренди стаціонарної автозаправної станції № 021/04-10К від 10.08.2021 р. зі Спільним Українсько-Німецьким Товариством з обмеженою відповідальністю «Кершер» (далі - договір оренди) та надало в додатку до листа засвідчену копію зазначеного договору. На момент підписання договору оренди зазначена автозаправна станція не була обладнана жодним логотипом, тому Товариство з обмеженобю відповідальністю «Євро Смарт Пауер» не може ні підтвердити, ні спростувати інформацію щодо набуття права оренди на автозаправну станцію мережі АЗС «Глуско».

Також позивач вказав, що автозаправна станція, яка взята в оренду Товариством з обеженою відповідальністю «Євро Смарт Пауер», не є єдиним майновим комплексом, тому відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист економічної конкуренції» одержання позивачем в оренду автозаправної станції не потребувало дозволу Антимонопольного комітету України.

У спірному рішенні Антимонопольний комітет України вказав, що під час аналізу інформації, наданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро Смарт Пауер», встановлено, що відповідно до договору оренди Спільне Українсько-Німецьке Товариство з обмеженою відповідальністю «Кершер» передало в оренду Товариству з обмеженою відповдальністю «Євро Смарт Пауер» у строкове платне користування (з 10.08.2021 р. по 09.07.2024 р.) майновий комплекс, а саме, стаціонарну автозаправну станцію з офісом та магазином супутніх товарів, і на момент передання в оренду автозаправна станція була придатна для використання відповідно до мети оренди, тобто для здійснення Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро Смарт Пауер» діяльності з надання послуг заправки автомобілів мастильними та паливними матеріалами, а також реалізації супутніх товарів.

Тобто Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро Смарт Пауер» отримало в користування активи у вигляді стаціонарної автозаправної станції, що є господарським об`єктом, який забезпечує здійснення діяльності з надання послуг заправки автомобілів мастильними та паливними матеріалами, а також реалізації супутніх товарів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції», єдиний майновий комплекс усі види майна, що сукупно забезпечують господарську діяльність суб`єкта господарювання, у тому числі будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировина, продукція, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, включаючи права на земельні ділянки, у тому числі цілісний майновий комплекс.

Згідно з ч 2 ст. 22 Закону України «Про захист економічної конкуренції» концентрацією визнається, зокрема, набуття безпосередньо або через інших осіб контролю одним або кількома суб`єктами господарювання над одним або кількома суб`єктами господарювання чи частинами суб`єктів господарювання, зокрема, шляхом безпосереднього або опосередкованого придбання, набуття у власність іншим способом активів у вигляді єдиного майнового комплексу або структурного підрозділу суб`єкта господарювання, одержання в управління, оренду, лізинг, концесію чи набуття в інший спосіб права користування активами у вигляді єдиного майнового комплексу або структурного підрозділу суб`єкта господарювання, в тому числі придбання активів суб`єкта господарювання, що ліквідується.

Таким чином, одержання Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро Смарт Пауер» в оренду активів у вигляді єдиного майнового комплексу (автозаправної станції), що належить на праві власності Спільному Українсько-Німецькому Товариству з обмеженою відповідальністю «Кершер» та забезпечує здійснення господарської діяльності з надання послуг заправки автомобілів мастильними та паливними матеріалами, а також реалізації супутніх товарів, відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визнається концентрацією.

22.12.2021 р. Антимонопольний комітет України направив повторну вимогу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Смарт Пауер» № 128-29/09-18342 для уточнення інформації щодо одержання в оренду активів (далі - вимога-2).

У вказаній вимозі-2 у Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Смарт Пауер» вимагалось у семиденний строк із моменту отримання вимоги надати Антимонопольному комітету України, зокрема, акт приймання-передачі об`єкта оренди та пояснення щодо необхідності чи відсутності необхідності отримання дозволу від органів Антимонопольному комітету України на зазначене одержання в оренду, відповідно до ст. 24 Закону України «Про захист економічної конкуренції», з наданням підтверджуючих документів (фінансової звітності учасників концентрації з урахуванням відносин контролю за 2020 рік).

Також у вимозі-2 зазначалося про обов`язок надання інформації на вимоги державного уповноваженого у визначений ним строк, відповідно до ст. 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», та відповідальність за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, а саме, неподання органу Антимонопольного комітету України інформації в установлені строки, подання інформації в неповному обсязі у встановлені строки, подання недостовірної інформації відповідно до п. п. 13, 14, 15 ст. 50 та абз. 4 п. 2 ст. 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Листом № 0401 від 04.01.2022 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро Смарт Пауер» надало засвідчену копію акта приймання-передачі до договору оренди № 021/04-10К від 30.08.2021 р., відповідно до якого Спільне Українсько-Німецьке Товариство з обмеженою відповідальністю «Кершер» (орендодавець) передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро Смарт Пауер» (орендар) прийняло майно, що входить до складу цілісного майнового комплексу, а саме: будівля операторна, будівля мийки, зовнішні мережі водопроводу та каналізації, зовнішні мережі освітлення, виробничі майданчики, дороги, благоустрій та озеленення, паливороздавальні колонки та інше.

Однак, Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро Смарт Пауер» не надало інформацію щодо порогових показників учасників концентрації, з урахуванням відносин контролю, за останній фінансовий рік, відповідно до ст. 24 Закону України «Про захист економіної конкуренції», та підтверджуючі документи (фінансову звітність учасників концентрації з урахуванням відносин контролю за 2020 рік), обґрунтовуючи це відсутністю необхідності отримання дозволу органів Антимонопольного комітету України на концентрацію.

Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро Смарт Пауер» надало Антимонопольному комітету України відповідь на вимогу-2 в неповному обсязі у встановлений державним уповноваженим Антимонопольного комітету України строк.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» державний уповноважений комітету має право при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом. Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Як передбачено ст. 22-1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, інші юридичні особи, їх структурні підрозділи, філії, представництва, їх посадові особи та працівники, фізичні особи зобов`язані на вимогу органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом, необхідну для виконання Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції та про державну допомогу суб`єктам господарювання. Інформація, що становить банківську таємницю, надається у порядку та обсязі, визначених Законом України "Про банки і банківську діяльність".

У відповідності до п. п. 13, 14, 15 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є: неподання інформації Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки; подання інформації в неповному обсязі Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки; подання недостовірної інформації Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню.

За ст. 51 Закону України «Про захист економічної конкуренції» порушення законодавства про захист економічної конкуренції тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, вимога Антимонопольного комітету України для суб`єктів господарювання є обов`язковою, ненадання інформації є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції незалежно від суб`єктивного ставлення позивача щодо доцільності такої інформації для розгляду справи відділенням Антимонопольного комітету України.

За змістом ст. 35 Закону України «Про захист економічної конкуренції» саме на Антимонопольний комітет України покладено обов`язок щодо здійснення збору та аналізу доказів, необхідних для винесення рішення у справі.

У відповідності до ч. 4 ст. 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» здійснення іншими органами державної влади повноважень Антимонопольного комітету України, передбачених пунктами 1 - 4 і 11 частини першої, пунктами 1, 2 і 4 частини другої, пунктами 11 - 13, 15 і 16 частини третьої цієї статті, не допускається.

Законодавство про захист економічної конкуренції не містить вичерпного переліку випадків, у яких уповноважені особи Антимонопольного комітету України мають право вимагати відповідну інформацію у суб`єктів господарювання та інших осіб.

При цьому, обов`язок надання інформації на запит (вимогу) уповноваженої особи Антимонопольного комітету України повинен виконуватися суб`єктом господарювання незалежно від того, чи розпочата органом Антимонопольного комітету України справа про порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Інформація може бути витребувана як під час розгляду заяв, так і під час розгляду справ, а також в інших випадках, передбачених законом.

Закон України «Про Антимонопольний комітет України» та інші нормативно-правові акти не містять положень про право суб`єктів господарювання на відмову від виконання вимоги уповноваженої особи Антимонопольного комітету України щодо подання інформації, необхідної для реалізації завдань, покладених на Антимонопольний комітет України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 29.05.2018 р. у справі № 910/1589/17, від 17.09.2019 р. у справі № 904/332/19, від 24.10.2019 р. у справі № 904/781/19, від 19.12.2019 р. у справі № 910/12403/18.

Законодавчі акти України про захист економічної конкуренції не обмежують коло тих суб`єктів господарювання, у яких органом Антимонопольного комітету України може бути витребувана інформація, лише тими особами, які беруть участь у справі.

Саме орган Антимонопольного комітету України визначає форму, спосіб та строк надання інформації, необхідної для виконання завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.

Законодавство про захист економічної конкуренції не наділяє суб`єкта господарювання правом на власний розсуд вирішувати питання щодо форми, способу та доцільності витребування органом Антимонопольного комітету України інформації, необхідної для виконання завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.

Така правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 23.04.2019 р. у справі № 915/827/18, від 04.07.2019 р. у справі № 910/13461/18, від 01.08.2019 р. у справі № 910/15697/18, від 07.08.2019 р. у справі № 910/13460/18, від 07.08.2019 р. у справі № 910/13472/18, від 26.09.2019 р. у справі № 910/12393/18, від 14.06.2022 р. у справі № 910/20990/20 та від 16.06.2022 р. у справі № 910/18734/20.

Отже, оспорюваним рішенням тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України № 41-р/тк від 28.10.2022 р. встановлено, що позивачем не надано відповіді у повному обсязі на вимогу державного уповноваженого Антимонопольного комітету України у встановлений ним строк.

До того ж, в матеріалах справи відсутні докази надсилання Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро Смарт Пауер» на адресу Антимонопольного комітету України обгрунтованого клопотання щодо необхідності продовження терміну надання інформації, а також не зазначено, що на момент підготовки відповіді позивач не мав запитуваної інформації з певних причин, як і не повідомлено Антимонопольний комітету України коли саме позивач отримає відповідану інформацію та надасть її відповідачу.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист економічної конкуренції» з метою запобігання монополізації товарних ринків, зловживання монопольним (домінуючим) становищем, обмеження конкуренції, органи Антимонопольного комітету України здійснюють державний контроль за концентрацією суб`єктів господарювання.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є подання інформації в неповному обсязі Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки.

Таким чином, ненадання інформації у встановлені органом Антимонопольного комітету України строки відповідно до визначеного ним змісту, обсягу та характеру (виходячи з її необхідності для виконання завдань органу) є актом невиконання заснованої на законі вимоги державного органу, що тягне за собою встановлену чинним законодавством відповідальність.

Стосовно доводів скаржника про те, що наслідком накладання штрафу на Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро Смарт Пауер» є лише неточне формулювання питання 2 вимоги-2, а не умисел чи бажання Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Смарт Пауер» приховати певну інформацію, чи не надати її на вимогу відповідача, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що для уточнення інформації щодо одержання в оренду активів та з метою з`ясування чи перевищують вартісні показники Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Смарт Пауер» значення, визначені ст. 24 Закону України «Про захист економічної конкуренції», Антимонопольним комітетом України було направлено повторну вимогу позивачу № 128-29/09-18342 від 22.12.2021 р., в якій вимагалось надати Антимонопольному комітету України акт приймання-передачі об`єкта оренди та пояснення щодо необхідності чи відсутності необхідності отримання дозволу від органів Комітету на зазначене одержання в оренду, відповідно до статті 24 Закону, з наданням підтверджуючих документів (фінансової звітності учасників концентрації з урахуванням відносин контролю за 2020 рік).

У вказаній вимозі Антимонопольним комітетом України було роз`яснено, що дії у вигляді одержання Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро Смарт Пауер» в оренду майнового комплексу (автозаправної станції), що належить на праві власності Спільному Українсько-Німецькому Товариству з обмеженою відповідальністю «Кершер» та забезпечує здійснення господарської діяльності з надання послуг заправки автомобілів мастильними та паливними матеріалами, а також реалізації супутніх товарів, у відповідності до статті 22 Закону визнається концентрацією.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро Смарт Пауер» листом № 0401 від 04.01.2022 р надало відповідь на вимогу відповідача, а саме, надало засвідчену копію акта приймання-передачі до договору оренди № 021/04-10К від 30.08.2021 р., відповідно до якого орендодавець (Спільне Українсько-Німецьке Товариство з обмеженою відповідальністю «Кершер») передав, а орендар (Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро Смарт Пауер») прийняв майно, що входить до складу цілісного майнового комплексу, а саме: будівля операторна, будівля мийки, зовнішні мережі водопроводу та каналізації, зовнішні мережі освітлення, виробничі майданчики, дороги, благоустрій та озеленення, паливороздавальні колонки та інше.

При цьому, на виконання у вимоги-2 позивач повторно зазначив, що не визнає одержання в оренду автозаправної станції концентрацією та не надав фінансової звітності Товариства з обмежено відповідальністю «Євро Смарт Пауер» з урахуванням відносин контролю за 2020 рік.

Разом із цим суд зазначає, що у вимозі-2 у Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Смарт Пауер» вимагалося надання підтверджуючих документів (фінансової звітності учасників концентрації з урахуванням відносин контролю за 2020 рік) незалежно від необхідності чи відсутності необхідності отримання дозволу від органів Антимонопольного комітету України на одержання в оренду вказаних активів.

Отже доводи скаржника про неточність формулювання питань вимоги-2 є безпідставними та не відповідають фактичним обставинам справи.

Таким чином, дії позивача, які полягали у вигляді подання інформації в неповному обсязі Антимонопольному комітету України на вимогу державного уповноваженого Антимонопольного комітету України № 128-29/09-18342 від 22.12.2021 р. у встановлений ним строк, становлять порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене п. 14 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

У відповідності до ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Згідно з ч. 1 ст. 48 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про: визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; зобов`язання органу влади, органу місцевого самоврядування, органу адміністративно-господарського управління та контролю скасувати або змінити прийняте ним рішення чи розірвати угоди, визнані антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю; визнання суб`єкта господарювання таким, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку; примусовий поділ суб`єкта господарювання, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку; накладення штрафу; блокування цінних паперів; усунення наслідків порушень законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема усунення чи пом`якшення негативного впливу узгоджених дій, концентрації суб`єктів господарювання на конкуренцію; скасування дозволу на узгоджені дії у разі вчинення дій, заборонених згідно із статтею 19 цього Закону; оприлюднення відповідачем за власні кошти офіційної інформації Антимонопольного комітету України чи його територіального відділення стосовно рішення, прийнятого у справі про порушення, в тому числі опублікування рішень у повному обсязі (за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим, головою територіального відділення інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), у строк і спосіб, визначені цим рішенням або законодавством; закриття провадження у справі.

Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження того, що позивач надав інформацію у встановлені строки та в необхідних обсягах, яка вимагалась державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, тому Антимонопольний комітет України діяв у межах наданих повноважень щодо витребування у позивача відповідної інформації, а позивач в свою чергу зобов`язаний був надати повну інформацію у встановлені строки.

Отже, рішення тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України № 41-р/тк "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" від 28.10.2022 р. прийнято у межах, визначених законом повноважень.

Як передбачено ст. 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції", підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації відповідно до Закону України "Про санкції"; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

При цьому, колегією суддів враховано, що принцип розподілу влади заперечує надання суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право, тому завданням судочинства завжди є контроль легальності.

Дискреційні повноваження Антимонопольного комітету України не повинні використовуватися органом свавільно, а суд повинен мати можливість переглянути рішення, прийняті на підставі реалізації цих дискреційних повноважень, що є запобіжником щодо корупції та свавільних рішень в умовах максимально широкої дискреції державного органу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 р. у справі № 910/23000/17.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про визнання недійсним та скасування рішення тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України № 41-р/тк від 28.10.2022 р. є необґрунтованою, недоведеною та не підлягає задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів як такі, що не підтверджені належними доказами.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77, 78 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, здійснивши перевірку та оцінку всіх належних доказів, наявних у матеріалах справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 13.04.2023 р. у справі № 910/703/23 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Сматр Пауер" задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Сматр Пауер" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 13.04.2023 р. у справі № 910/703/23 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Євро Сматр Пауер".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 29.05.2024 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Андрієнко

В.В. Шапран