ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2024 р. м. Житомир Справа № 906/270/24

Господарський суд Житомирської області у складі судді Прядко О.В.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін

справу за позовом Дочірнього підприємства "ІНТЕГРОВАНІ ЛОГІСТИЧНІ СИСТЕМИ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО М`ЯСО"

про стягнення 161839,89 грн.

Процесуальні дії по справі. Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Дочірнє підприємство "ІНТЕГРОВАНІ ЛОГІСТИЧНІ СИСТЕМИ" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО М`ЯСО" про стягнення 161839,89 грн, з яких 118347,01 грн пені, 17075,06 грн 3% річних та 26417,82 грн інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на прострочення відповідачем виконання зобов`язання щодо оплати послуг з перевезення вантажу за договором про надання транспортно-експедиційних послуг (організацію автомобільних перевезень вантажів) №03102022/1 від 03.10.2022 (а.с.1-3).

Ухвалою суду від 18.03.2024 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення виявлених недоліків.

26.03.2024 до суду через підсистему "Електронний суд" (27.03.2024 на поштову адресу суду) від позивача надійшла заява про усунення недоліків від 26.03.2024, до якої додано копію договору про надання транспортно-експедиційних послуг (організацію автомобільних перевезень вантажів) №03102022/1 від 03.10.2022 з додатком №1 - заявкою на перевезення вантажу автомобільним транспортом від 19.10.2022 (а.с.35-54).

Ухвалою суду від 01.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Суд зазначає, що клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи у встановлений ч.7 ст.252 ГПК України строк не надходило.

Відповідач правом подання відзиву на позовну заяву не скористався, хоча про відкриття провадження у справі №906/270/24 повідомлений належним чином в порядку, визначеному ч.ч.5, 7 ст.6, ч.11 ст.242 ГПК України, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа - ухвали суду від 01.04.2024 в електронній формі до його електронного кабінету (а.с.57). Окрім того, ухвалу суду від 01.04.2024 було надіслано і доставлено відповідачу на офіційну адресу електронної пошти, зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.57 на звороті).

Згідно з ч.4 ст.13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За наведеного, відповідно до ч.9 ст.165, ч.2 ст.178, ч.5 ст.252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними матеріалами, яких достатньо для об`єктивного вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч.4 ст.240 ГПК України).

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Як вбачається з викладених у позовній заяві обставин та матеріалів справи, 03.10.2022 між ДП "ІНТЕГРОВАНІ ЛОГІСТИЧНІ СИСТЕМИ" (перевізник (експедитор), позивач) та ТОВ "ЕКО М`ЯСО" (клієнт, відповідач) укладено договір №03102022/1 про надання транспортно-експедиційних послуг (організацію автомобільних перевезень вантажів) (далі договір) (а.с.45-50), відповідно до п.1.1 якого клієнт замовляє, а експедитор зобов`язується за плату надати послуги з організації та забезпечення перевезення вантажів клієнта автомобільним транспортом у міжнародному сполученні на передбачених даним договором умовах.

На виконання умов договору експедитором було надано замовнику міжнародні транспортні послуги згідно заявки на перевезення вантажу автомобільним транспортом від 19.10.2022 (додаток №1 до договору) (а.с.51).

У лютому 2023 року ДП "ІНТЕГРОВАНІ ЛОГІСТИЧНІ СИСТЕМИ" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з ТОВ "ЕКО М`ЯСО" заборгованості з оплати послуг перевезення вантажу у розмірі 479962,87грн, яка виникла на підставі договору №03102022/1 про надання транспортно-експедиційних послуг.

Під час розгляду справи №906/191/23 господарський суд встановив, що сторонами було узгоджено та підписано заявку на перевезення вантажу автомобільним транспортом 19.10.2022 на суму 713087,70 грн. 12.10.2022 відповідачем здійснено часткову оплату за договором у розмірі 233124,83 грн, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №277. Окрім того, у заявці від 19.10.2022, яка є додатком № 1 до договору № 03102022/1 від 03.10.2022, сторони також узгодили форму та строки оплати за вказаною заявкою, а саме оплата по копії рахунку протягом 5 календарних днів з дня доставки вантажу; оплата здійснюється замовником виключно у разі надання замовнику сканкопій наступних документів: договір-заявка, міжнародна ТТН (CMR), рахунок-фактура, акт виконаних робіт, податкова накладна та лише після митного очищення вантажу та надання його вантажоодержувачу з урахуванням попередньої оплати у розмірі 233124,83 грн. Відтак, зважаючи на дату отримання відповідачем рахунка-фактури №886 від 12.10.2022, акту здачі-прийняття робіт №1038 від 22.11.2022 та відсутність письмових заперечень щодо його підписання, а також враховуючи строки для оплати наданих послуг, визначені в договорі та в заявці від 19.10.2022, оплата вартості послуг з перевезення вантажу за маршрутом Україна, Житомирська область, Житомирський район, с. Тетерівка-Узбекистан, Ташкент на суму 479962, 87 грн. (713087, 15 грн. - 233124, 83 грн.) мала бути здійснена відповідачем не пізніше 22.12.2022.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 25.09.2023, яке залишено без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.01.2024 у справі №906/191/23, позов ДП "ІНТЕГРОВАНІ ЛОГІСТИЧНІ СИСТЕМИ" задоволено повністю, стягнуто з ТОВ "ЕКО М`ЯСО" 479962,87 грн основного боргу та 7199,44 грн судового збору (а.с.10-12, 13-15).

Згідно з ч.4 ст.75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акта, який набрав законної сили.

За наведеного, враховуючи принцип обов`язковості судових рішень (ст.129-1 Конституції України), а також принцип правової певності як основний елемент верховенства права, рішення Господарського суду Житомирської області від 25.09.2023 у справі №906/191/23, яке набрало законної сили, не може бути поставлене під сумнів та має преюдиціальне значення, а встановлені при його ухваленні обставини повторного доказування у цій справі, в силу ч.4 ст.75 ГПК України, не потребують.

Пунктами 5.3, 6.1, 6.4 договору встановлено, що одночасно з оплатою послуг за договором, сторони проводять перерахування нарахованих сум пені, штрафів, неустойок, а також сум відшкодувань правочинній стороні згідно з договором. За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства України та / або Конвенції CMR. У разі прострочення платежів за цим договором винна у простроченні сторона сплачує іншій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

За наведеного, у зв`язку з простроченням виконання відповідачем зобов`язання з оплати послуг перевезення вантажу за договором №03102022/1 від 03.10.2022, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з останнього 118347,01 грн пені, 17075,06 грн 3% річних та 26417,82 грн інфляційних втрат.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, невизнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до ст.173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з положеннями ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Аналогічні положення містяться і в ч.1 ст.509, ст.ст.526, 525 ЦК України.

За змістом ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст.218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями, згідно з ч.1 ст.230 ГК України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України).

Згідно з ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 6.4 договору визначено, що у разі прострочення платежів за цим договором винна у простроченні сторона сплачує іншій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

Окрім того, за ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як зазначалось вище, факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 479962,87 грн за договором №03102022/1 від 03.10.2022 встановлений рішенням Господарського суду Житомирської області від 25.09.2023 у справі №906/191/23, яке набрало законної сили, і, в силу приписів ч.4 ст.75 ГПК України, не підлягає повторному доведенню при розгляді даної справи. Господарський суд встановив, що оплата вартості послуг з перевезення вантажу на суму 479962,87 грн мала бути здійснена відповідачем не пізніше 22.12.2022.

Відтак за прострочення виконання грошового зобов`язання позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі 118347,01 грн за період з 23.12.2022 до 20.06.2023, 3% річних у розмірі 17075,06 грн за період з 23.12.2022 до 28.02.2024 та інфляційні втрати у розмірі 26417,82 грн за період з 01.01.2023 до 28.02.2024 (а.с.8-9).

Перевіривши розрахунок позивача від 28.02.2024, приєднаний до позовної заяви, та здійснивши власний перерахунок за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ІПС «LIGA 360», суд встановив, що за визначений позивачем період стягненню з відповідача підлягають 118347,01 грн пені, 17075,06 грн 3% річних, як і заявлено у позові, та 27936,97 грн інфляційних втрат, тобто у сумі більшій, ніж заявлено.

Відповідач під час розгляду даної справи вимог позивача не спростував, контррозрахунку відповідних нарахувань суду не надав.

Враховуючи викладене та відсутність у суду повноважень виходити за межі пред`явлених позовних вимог (ч.1 ст.14, ч.2 ст.237 ГПК України), вимоги позивача про стягнення 118347,01 грн пені, 17075,06 грн 3% річних та 26417,82 грн інфляційних втрат підлягають задоволенню у заявлених обсягах.

Відповідно до ч.3 ст.13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожній стороні була надана розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять її у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, у тому числі подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, прийняти участь у дослідженні доказів, надати пояснення, обґрунтувати переконливість поданих доказів та позицій у справі, скористатись іншими процесуальними правами.

Згідно з ч.1 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши з огляду на положення ст.ст.74, 75-79, 86 ГПК України наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є правомірними, обґрунтованими, документально підтвердженими, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат.

В силу ст.129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО М`ЯСО" (Соборний майдан, буд. 5/1, м. Житомир, Житомирська обл., 10014, ) на користь Дочірнього підприємства "ІНТЕГРОВАНІ ЛОГІСТИЧНІ СИСТЕМИ" (вул. Гена Іоганна, буд. 19, м. Одеса, Одеська обл., 65098, ) 118347,01 грн пені, 17075,06 грн 3% річних, 26417,82 грн інфляційних втрат та 3028,00 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 30.05.24

Суддя Прядко О.В.

Друк: 1 - у справу;

2-3 - сторонам та представнику позивача (до ел.кабінетів).