ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

29 травня 2024 року м. ОдесаСправа № 923/823/21 (923/96/22)

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Богатиря К.В., Філінюка І.Г.

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства "Міський водоканал"

на рішення Господарського суду Одеської області від 18.03.2024 (повний текст складено та підписано 01.04.2024, суддя Грабован Л.І.)

у справі №923/823/21(923/96/22)

за позовом ОСОБА_1

до Комунального підприємства "Міський водоканал"

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати

в межах справи про банкрутство Комунального підприємства "Міський водоканал"

ВСТАНОВИВ

Рішенням Господарського суду Одеської області від 18.03.2024 по справі №923/823/21(923/96/22) позовні вимоги задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано наказ Комунального підприємства "Міський водоканал" «Про звільнення» №399/к від 29 грудня 2021, поновлено ОСОБА_1 на роботі юрисконсультом в КП Міський водоканал, стягнуто з КП Міський водоканал на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 6 січня 2022 року по день ухвалення рішення в сумі 599 053,50 грн, скасовано, як такі що не відповідають вимогам діючого законодавства: п.3 наказу КП "Міський водоканал" №70 від 05 травня 2021р. «Про скасування та затвердження розміру доплат» та п.3 наказу Комунального підприємства "Міський водоканал" №177 від 29 жовтня 2021р. «Про внесення до наказу по Комунальному підприємству Міський водоканал від 05.05.2021р. №70 Про скасування та затвердження розміру доплат та стягнуто з КП Міський водоканал на користь ОСОБА_1 частину несплаченої заробітної плати, а саме надбавки за досягнення в праці за період з липня 2021р. по грудень 2021р. в сумі 14 179, 79 грн. та надбавки за стаж роботи на підприємстві з червня по грудень 2021р. в сумі 6231,70 грн.

Не погодившись із даним рішенням Комунальне підприємство "Міський водоканал" звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 01.05.2024 апеляційну скаргу КП "Міський водоканал" на рішення Господарського суду Одеської області від 18.03.2024 по справі №923/823/21(923/96/22) залишено без руху, визначено КП "Міський водоканал" усунути встановлені судом при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме надати суду докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги у встановленому законом порядку та розмірі, протягом 10 днів з дня вручення апелянту ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Судом апеляційної інстанції отримано клопотання КП "Міський водоканал" про відстрочення сплати судового збору до прийняття рішення по справі, яке останнє обґрунтовує наступним.

Згідно з наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року №309, Новокаховська міська територіальна громада Херсонської області, в межах якої зареєстроване місцезнаходження КП «Міський водоканал», включена до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на цей час.

До того ж, за твердженням апелянта, загальновідомою є обставина захоплення російськими військами м. Нова Каховка 24.02.2022 року, в якому зареєстроване місцезнаходження КП «Міський водоканал».

Апелянт наголошує на наслідках окупації, зокрема, на тому, що розрахунки підприємства, за умов його реєстрації на території, визначені частиною 1 статті 13 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" у рамках українського законодавчого поля фактично унеможливлені, у зв`язку з чим у КП «Міський водоканал» виникли значні фінансові труднощі, в тому числі критичні обмеження в використанні матеріальних ресурсів як то сплата будь-яких платежів.

Неплатоспроможність відповідача також підтверджується тим, що в провадженні Господарського суду Одеської області перебуває справа No923/823/21 про банкрутство КП «Міський водоканал», що вбачається з матеріалів справи, яка розглядається.

Крім того, наказом КП «Міський водоканал» від 25.07.2022 року №612 діяльність підприємства призупинена в зв`язку з військовою агресією проти України та перебуванням підприємства на тимчасово окупованій російською федерацією території.

З урахуванням викладених вище обставин, виходячи з майнового стану КП «Міський водоканал», останнє просить відстрочити сплату судового збору до прийняття рішення у цій справі.

Щодо названого клопотання колегія суддів зазначає таке.

Статтею 258 Господарського процесуального кодексу України встановлено вимоги до форми і змісту апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України, до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено розмір судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п.п.2 п.2 ч.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч.3 ст.6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Підпунктом 4 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено розмір ставки за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду, що становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при подання позовної заяви.

Частиною 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Так за розрахунком суду наведеним в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху, з огляду на подання апелянтом скарги в електронному вигляді через систему «Електронний суд» розміру ставки судового збору, що підлягає сплаті за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Одеської області від 18.03.2024 по справі №923/823/21(923/96/22), яке оскаржується апелянтом у повному обсязі, складає 16 737,36 грн.

Між тим, звертаючись з апеляційною скаргою, скаржником не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі взагалі.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Із системного аналізу змісту норм зазначеної статті вбачається, що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України Про судовий збір не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 Закону України Про судовий збір можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.01.2021 по справі № 0940/2276/18.

Між тим, відповідно до пункту 37 вказаної постанови навіть за наявності умов для відстрочення сплати судового збору, таке відстрочення за змістом статті 8 Закону України "Про судовий збір" є правом, а не обов`язком суду.

Тобто, з урахуванням положень статті 8 Закону України "Про судовий збір", суд наділений правом відстрочення, зменшення та звільнення від сплати судового збору, однак лише щодо фізичних осіб за наявності певних умов та юридичних осіб за наявності підстав визначених пунктом 3 вказаної норми.

Оскільки предметом спору у цій справі не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, а положення пунктів 1, 2 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію, тому і підстави для відстрочення сплати судового збору у даній справі відсутні.

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні визначив, що право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis рішення у справі "Пелевін проти України" (Pelevin v Ukraine) від 20.05.2010, заява № 24402/02, § 27)).

При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (див. mutatis mutandis рішення у справі "Креуз проти Польщі" (Case of Kreuz v. Poland) від 19.06.2001, № 28249/95, § 60)).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

Таким чином, якщо нормами процесуального законодавства передбачено вчинення стороною до подання апеляційної скарги певних дій, в тому числі щодо сплати судового збору, такі дії мають бути вчинені. Суд позбавлений права прийняти апеляційну скаргу до розгляду, а потім зобов`язувати скаржника усувати виявлені недоліки.

У статті 129 Конституції України та статті 42 Господарського процесуального кодексу України закріплено принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Отже, всіх учасників справи поставлено законом у рівні умови в частині обов`язку сплачувати судовий збір, у зв`язку з чим вибіркове надання господарським судом суб`єктивних переваг одним учасникам процесу перед іншими учасниками судового процесу шляхом звільнення чи відстрочення сплати судового збору, окрім випадків, встановлених статтею 8 Закону України "Про судовий збір", призведе до порушення вищевказаного конституційного принципу, що є неприпустимим.

Згідно з ст.273 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Відповідно до вимог ст.ст. 74, 86 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Однак, у порушення наведених норм апелянтом в обґрунтування заявленого клопотання про відстрочення сплати судового збору не було надано суду апеляційної інстанції доказів того, що у нього на момент подання скарги відсутні кошти, для сплати судового збору, та доказів, які б свідчили про вжиття скаржником усіх необхідних заходів для своєчасної сплати судового збору, та які б підтверджували можливість сплати судового збору протягом визначеного законом строку розгляду апеляційної скарги до прийняття постанови у справі.

На підставі наведеного, колегія суддів відхиляє заявлене клопотання апелянта про відстрочення сплати судового збору.

Разом з цим, за приписами ч.ч. 2, 6 ст. 119 ГПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Відтак, з огляду на наведені обставини та враховуючи наведені апелянтом доводи, колегія суддів вважає за можливе продовжити скаржнику строк для усунення недоліків встановлених судом при поданні апеляційної скарги, визначивши апелянту, що недоліки мають бути усунуті до 10.06.2024.

Керуючись ст.ст. 119, 234 ГПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

1. Відмовити Комунальному підприємству "Міський водоканал" в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Одеської області від 18.03.2024 по справі №923/823/21(923/96/22).

2. Продовжити Комунальному підприємству "Міський водоканал" строк для усунення недоліків встановлених судом при поданні апеляційної скарги.

3. Комунальному підприємству "Міський водоканал" усунути встановлені Південно-західним апеляційним господарським судом в ухвалі від 01.05.2024 недоліки, а саме надати докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги у встановленому законом порядку та розмірі до 10.06.2024.

3. Роз`яснити Комунальному підприємству "Міський водоканал", що при неусунені недоліків у визначений судом строк, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Богатир К.В.

Суддя Філінюк І.Г.