ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30 травня 2024 року Справа № 903/216/24

Господарський суд Волинської області у складі судді Слободян О.Г., за участю секретаря судового засідання Лівандовського Т.Г.,

представника позивача: адвоката Сівак А.М.,

представника відповідача: адвоката Овчарука А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід-Агро-Техніка"

до відповідача: Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства імені Івана Франка

про стягнення 1 576 746 грн. 22 коп

встановив: позивач - ТОВ "Захід-Агро-Техніка" звернувся до суду з позовом про стягнення з ПОСП імені Івана Франка (відповідача) 1576746грн. 22коп., з яких: 769542грн. 15коп. заборгованості по оплаті поставленого позивачем товару, 763447грн. 31коп. пені та 43756грн. 76коп.- 10% річних. Також, просить стягнути з відповідача 23651грн. 19коп. витрат по сплаті судового збору.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань згідно договору поставки №8-ЗЧ від 22.01.2019, в частині оплати поставленого позивачем товару.

Ухвалою суду від 04.03.2024 відкрито провадження у справі та постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

19.03.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому ПОСП імені Івана Франка вважає позовну заяву необґрунтованою, ставить під сумнів усі копії документів, що додані до позовної заяви та просить суд: на підставі ст.91 ГПК України витребувати у позивача оригінали усіх копій доказів, що були долучені до позовної заяви, не брати до уваги додатки (надані у копіях) до позовної заяви на підставі абз.2 ч.6 ст.91 ГПК України та ч.9 ст.80 ГПК України; відмовити у задоволенні позовної заяви повністю та зменшити розмір заявленої до стягнення пені на 90% до 76344,73грн та процентів річних на 90% до 4375,68грн.

28.03.2024 позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій заперечує доводи відповідача, викладені у відзиві, вважає їх необґрунтованими та просить задовольнити позовні вимоги ТОВ "Захід-Агро-Техніка" повністю. Позивач зазначає, що відповідачем не надано будь-яких доказів, які б свідчили про важкий фінансовий стан підприємства на день подання відзиву. Посилання на форс-мажорні обставини, які підтверджені сертифікатом ТПП не стосуються предмету даного спору, а події вказаних обставин закінчились ще 30.05.2023.

Також, 28.03.2024 позивач подав до суду заяву про долучення до матеріалів справи оригіналів документів, доданих до позовної заяви.

Судом встановлено, що дві видаткові накладні №РН-0001331 від 01.09.2023 та №РН-0001255 від 04.09.2023 є паперовими копіями електронного документу.

03.04.2024 від відповідача надійшло заперечення на позовну заяву. Відповідач вказує, що позовна заява є необґрунтованою, оскільки не підтверджена належними та допустимими доказами, а у її задоволенні слід відмовити. Крім того просить зменшити розмір заявленої до стягнення пені та процентів річних на 90%.

26.04.2024р. позивач надіслав на адресу суду клопотання про приєднання до матеріалів справи податкових накладних, банківських виписок щодо оплат, на підтвердження господарських операцій за поданими в електронній формі накладними №РН-0001331 від 01.09.2023р. та №РН-0001255 від 04.09.2023р.

Ухвалою суду від 09.05.2024 продовжено строк підготовчого провадження до 03.06.2024р.

У підготовчому судовому засіданні 22.05.2024, за участю представників сторін, судом оглянуто оригінали електронних документів, паперові копії яких були додані до позовної заяви, зокрема, видаткових накладних №РН-0001331 від 01.09.2023 та №РН-0001255 від 04.09.2023.

Ухвалою суду від 22.05.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті 30 травня 2024 року.

30.05.2024 на адресу суду від відповідача надійшло клопотання, в якому він просить провадження у справі закрити в частині стягнення основного боргу у розмірі 1884000грн у зв`язку із відсутністю предмета спору.

Також, 30.05.2024 від позивача надійшла заява про закриття провадження в частині позовних вимог. Позивач, враховуючи сплату відповідачем частини заборгованості після подання позову до суду, просить закрити провадження у справі в частині стягнення 188400 грн на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України; стягнути з ПОСП ім.І.Франка суму заборгованості у розмірі 1388346,89грн, в тому числі 581142грн. 82коп. основна заборгованість, 763447грн. 31коп. пені та 43756грн. 76коп.- 10% річних; витрати по судовому збору покласти на відповідача та винести ухвалу про повернення судового збору у розмірі 3028грн.

В судовому засіданні 30.05.2024 представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у урахуванням заяви про закриття провадження в частині позовних вимог.

Представник відповідача проти позову заперечив, просив закрити провадження у справі в частині стягнення основного боргу у розмірі 1884000грн. та зменшити розмір заявленої до стягнення пені та процентів річних на 90%.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив наступне.

22 січня 2019 року між ТОВ «Захід-Агро-Техніка» (надалі - Продавець) та ПОСП імені Івана Франка (надалі Покупець) укладено Договір поставки №8-34 (надалі Договір).

Згідно п.1.1 Договору Постачальник зобов`язується поставити товар (запасні частини, мастильні матеріали та інше) Покупцю (далі по тексту Товар), а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах даного Договору.

Поставка товару здійснюється після проведення попередньої оплати за товар Покупцем, у строки визначені в заявці Термін поставки товару, на кожну його окрему партію, узгоджується сторонами дот опору та вказується в заявці (п.3.3 Договору).

Пунктом 3.4 Договору Сторони визначили, що місце відвантаження (поставки) товару є Волинська область, Луцький район, с. Рованці, вул. Веселкова, 54А.

Загальна сума Договору складається із сукупної вартості продукції, вказаної у видаткових накладних (п.5.2 Договору).

Відповідно до пунктів 5.3, 5.4. Договору Покупець оплачує Товар у порядку передоплати на підставі рахунку-фактури протягом трьох банківських днів із дня його виставлення. У разі відпуску Товару без попередньої оплати Покупець зобов`язаний оплатити Товар на протязі трьох банківських днів з дня передачі Товару.

Згідно п.6.1 Договору за несвоєчасне виконання зобов`язань, передбачених у розділі 5 Договору, Покупець сплачує Постачальнику пеню з розрахунку 0,5 % від вартості неоплаченого товару за кожний день прострочки платежу, індекс інфляції за весь час прострочення та 10% річних від простроченої суми.

Договір вважається укладеним з моменту його підписання Сторонами і діє протягом 1 (одного) календарного року, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за Договором (п.8.4).

Договір підписаний сторонами та завірений їх печатками без зауважень.

На виконання своєї зобов`язань, позивач поставив відповідачу обумовлений Договором товар на загальну суму 919542,15 грн, що підтверджується видатковими накладними №РН-00101311 від 07.03.2023р на суму 16 871,40 грн та №РН-0000814 від 01.06.2023р. на суму 88 246,20 грн, №РН-0000866 від 01.06.2023р на суму 4200 грн, №РН-0000938 від 16.06.2023р на суму 10660 грн, №РН-0001088 від 17.07.2023р. на суму 28303,16 грн, №РН-0001096 від 18.07.2023р на суму 2980 грн, №РН-0001180 від 01.08.2023р. на суму 302 687,39 грн, №РН-0001210 від 07.08.2023р на суму 13 800 грн, №РН-0001211 від 07.08.2023р на суму 13 344 грн, №РН-0001360 від 01.09.2023р на суму 229 500 грн, №РН-0001331 від 01.09.2023р на суму 70 950 грн, №РН-0001255 від 04.09.2023р на суму 138 000 грн.

Видаткові накладні підписана обома сторонами та завірені печатками без зауважень.

Свої зобов`язання по оплаті отриманого товару відповідач виконав частково на загальну суму 150 000 грн., про що свідчать інформаційні повідомлення про зарахування коштів №3783 від 30.08.2023р. на суму 100 000 грн. та №294 від 05.10.2023р. на суму 50 000грн.

Враховуючи часткову проплату отриманого товару, основна заборгованість ПОСП ім.І.Франка на час подання позову становила 769 542,15 грн. (919 542,15 грн. - 150 000 грн.).

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч.ч. 1, 7 ст.193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частинами першою та другою статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною першою статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідач позовні вимоги не визнає у повному обсязі. Заперечує факт укладення договору, підписання договору, специфікацій та видаткових накладних.

За приписами ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

За загальним правилом, фактом підтвердження здійснення господарської операції є саме первинні документи бухгалтерського обліку, до яких належать усі документи в їх сукупності, складені щодо господарської операції, що відповідають вимогам закону, зокрема статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, та відображають реальні господарські операції.

Підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

У заяві про закриття провадження в частині позовних вимог позивач вказує, що враховуючи те, що згідно з Актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000018 від 02.05.2024, складеного на підставі договору оренди майна з екіпажем №02/2024К від 02.05.2024 року, ТОВ «Захід-Агро-Техніка» провело роботи на загальну суму 81 600 грн, в т.ч. ПДВ 13 600 грн., то сплачені відповідачем кошти згідно з платіжним дорученням №1513 від 02.05.2024р. в сумі 270 000 грн. позивач, на прохання ПОСП ім.І.Франка зараховує наступним чином: за оренду комбайна з екіпажем згідно договору 02/2024К від 02.05.2024 року в сумі 81 600 грн. в т.ч ПДВ 13 600 грн.; погашення заборгованості за договором поставки №8-34 від 22.01.2019 року в сумі 188 400 грн. в т.ч. ПДВ 31 400,00 грн. Просить закрити провадження у справі в частині стягнення 188400 грн на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України у зв`язку із сплатою відповідачем частини заборгованості після подання позову до суду.

Відповідач також подав заяву про закриття провадження у справі в частині стягнення 188400грн основного боргу, у зв`язку із відсутністю предмета спору.

Як вбачається з наданого суду інформаційного повідомлення про зарахування коштів №1513 від 02.05.2024, ПОСП ім.І.Франка перерахував ТОВ «Захід-Агро-Техніка» 270000грн.

Отже, спірні правовідносини між сторонами (позивачем та відповідачем) в частині стягнення 188400грн основного боргу, які потребували судового врегулювання, фактично були врегульовані, шляхом погашення заборгованості відповідачем в цій частині, а тому правовідносини між сторонами у справі в частині стягнення 188400грн основного боргу втратили характер спірних, в свою чергу предмет та підстави позову зникли.

Статтею 231 Господарського процесуального кодексу України (далі - Кодекс) визначено перелік підстав для закриття судом провадження у справі. Зокрема, згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 231 Кодексу, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження є формою закінчення розгляду судом справи без прийняття рішення, у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи. Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами по справі у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Відсутність предмета спору означає відсутність спірного матеріального правовідношення між сторонами.

Оскільки, існування предмета спору в частині стягнення 188400грн основного боргу припинилось після пред`явлення позову та відкриття провадження у справі, провадження у справі в цій частині необхідно закрити у зв`язку з відсутністю предмету спору.

На день розгляду спору заборгованість відповідача за отриманий товар повністю не погашена відповідачем, становить 581142грн 15коп, підтверджена матеріалами справи та є підставною, а тому позов в цій частині підлягає до задоволення.

Частиною 2 ст. 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання.

Частинами 4 та 6 ст. 231 ГК України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов`язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до поданих розрахунків, позивач нарахував відповідачу 763447грн. 31коп. пені на підставі п.6.1 Договору та 43756грн. 76коп.- 10% річних за сукупний період з 11.03.2023 по 26.02.2024.

З наданого розрахунку вбачається, що пеня нарахована позивачем з розрахунку 0,5% від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочки платежу, що перевищує подвійну облікову ставку Національного банку України.

Відповідно до ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За приписом статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та частини другої статті 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

Таким чином, здійснивши власний розрахунок суми пені, суд дійшов висновку, що підставною та підлягає до стягнення з відповідача 150129,30грн. пені. У позові в частині стягнення 613318грн 01коп пені слід відмовити.

Розмір 10% річних встановлений пунктом 6.3 Договору, а тому нараховані за період з 11.03.2023 по 26.02.2024 річні у розмірі 43756грн. 76коп є підставними та підлягають до стягнення з відповідача.

Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідач просить зменшити розмір заявлених до стягнення пені та річних на 90%.

Частина 3 статті 551 ЦК України встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При застосуванні частини третьої статті 551 ЦК України та статті 233 Господарського кодексу України приймається до уваги, що поняття "значно" та "надмірно" є оціночними конкретизуються судом у кожному конкретному випадку.

Зменшення розміру заявленої до стягнення суми штрафних санкцій є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені.

Вирішуючи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

За своєю правовою природою штрафні санкції виконують стимулюючу функцію, спонукуючи боржника до належного виконання своїх зобов`язань під загрозою застосування до нього цього виду відповідальності та стягуються в разі порушення такого зобов`язання.

Відповідач зазначає, що розмір нарахованих санкцій є сумарно перевищує розмір основної заборгованості та обґрунтовує свої вимоги про зменшення розміру санкцій тим, що він під час воєнної агресії продовжує здійснювати агровиробництво та проводити виплати орендодавцям землі сільськогосподарського призначення у Волинській області. Також відповідач посилається на підтвердження ТПП форс-мажорних обставин, які виникли у відповідача при здійсненні основного виду діяльності - вирощування зернових культур та, як наслідок, негативно вплинули на фінансовий стан ПОСП ім І.Франка, на відсутність заподіяння збитків позивачу та не незначний період прострочення.

З матеріалів справи вбачається, що прострочення відповідача з оплати отриманого товару становить близько року, виконання зобов`язання з оплати відповідач виконав лише частково.

Посилання відповідача на форс-мажорні обставини, що зумовлені воєнними діями на території України, є безпідставними, оскільки відповідач посилається на ці обставини лише як на факт, при цьому не наводячи обставин, які зумовили неможливість виконання зобов`язань саме для нього.

Сертифікат №0700-23-2730 від 08.06.2023 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), на який посилається відповідач, видано Волинською торгово-промисловою палатою на підтвердження засвідчення форс мажорних обставин, викликаних винятковими погодними умовами і стихійним лихом, зокрема, надмірні опади і підтоплення, щодо обов`язку (зобов`язання) із поставки кукурудзи 3-го класу у кількості 2000 т у термін до 31.12.2022 за договором поставки №КВ-ВЗ-2-1-2619 від 28.09.2022, укладеним із ТОВ Агротехніка, а не за договором поставки, укладеним із позивачем у цій справі. Крім того, період дії форс-мажоврних обставин: 16.12.2022 30.05.2023.

Будь-які докази, які б підтверджували скрутне матеріальне становище відповідача, до матеріалів справи не надано, а саме лише посилання на такі обставини не є автоматичною підставою для зменшення штрафних санкцій на підставі положень статті 233 ГК України та частини третьої статті 551 ЦК України.

Крім того, суд звертає увагу, що під час розгляду справи відповідач не сприяв встановленню обставин у справі та заперечував усі подані позивачем копії документів, що призвело до затягування розгляду справи, витребування судом для огляду оригіналів документів, копії яких було долучено позивачем до матеріалів справи, продовження строку розгляду справи судом, з метою огляду в судовому засіданні оригіналів електронних документів.

Щодо часткового погашення суми основної заборгованості суд зауважує, що така заборгованість була сплачена відповідачем майже через два місяці після пред`явлення позову ТОВ «Захід-Агро-Техніка».

Таким чином, відповідачем не доведено поважність причин прострочення виконання договірних зобов`язань перед позивачем, а також скрутного матеріального становища та достатніх підстав для зменшення розміру пені на 90%, оскільки таке зменшення нівелюватиме саме значення штрафних санкцій як відповідальності за порушення грошового зобов`язання, що має на меті захист прав та інтересів кредитора у зв`язку з порушенням його права на своєчасне (відповідно до строків, передбачених договором) отримання грошових коштів за поставлений товар.

Отже, для зміни судом розміру санкцій, визначених умовами договору, укладеного сторонами добровільно і за взаємною згодою, повинні бути наявні виняткові обставини. Однак, відповідач наявності таких обставин суду не довів та не сприяв швидкому вирішенню спору.

За таких обставин відсутні правові підстави для задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 90%. Зменшення судом нарахованих відсотків річних, які не є штрафними санкціями, законодавством не передбачено.

Згідно із ч.ч. 2-4 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас частиною 9 ст.129 ГПК України встановлено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи положення ст.129 ГПК України, часткове задоволення позову та часткове погашення відповідачем заборгованості майже через два місяці після пред`явлення позивачем позову, витрати по сплаті судового збору слід покласти на відповідача у розмірі 14451грн 42коп.

Керуючись ст.ст. 86, 129, п.2 ч.1 ст. 231, 233, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства імені Івана Франка (45726, Волинська область, Горохівський район, село Губин Перший, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід-Агро-Техніка" (45606, Волинська обл., Луцький район, село Рованці, вул.Веселкова, буд.54А, ) 775028грн 21коп (з яких: 581142грн. 15коп. основного боргу, 150129грн. 30коп. пені та 43756грн. 76коп.- 10% річних), а також 14451грн 42коп витрат по сплаті судового збору.

3. Відмовити у позові в частині стягнення 613318грн 01коп пені.

4. Закрити провадження у справі в частині стягнення 188400грн основного боргу.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 31.05.2024.

Суддя О. Г. Слободян