УХВАЛА

м. Київ

28.05.2024Справа № 910/6479/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Мандриченка О.В., дослідивши матеріали заяви стягувача, Приватного підприємства "Служба безпеки "Комсервіс" про видачу судового наказу за вимогою до боржника, фізичної особи - підприємця Васільєвої Ірини Вікторівни про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за договором №А2-СБ-2-968-ПО від 02.11.2021 у розмірі 3 300,00 грн, інфляційних втрат у розмірі 651,55 грн, 3% річних у розмірі 175,28 грн та пені у розмірі 2 564,44 грн

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Служба безпеки "Комсервіс" звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу про стягнення з фізичної особи - підприємця Васільєвої Ірини Вікторівни заборгованості за договором №А2-СБ-2-968-ПО від 02.11.2021 у розмірі 3 300,00 грн, інфляційних втрат у розмірі 651,55 грн, 3% річних у розмірі 175,28 грн та пені у розмірі 2 564,44 грн.

При цьому, Приватне підприємство "Служба безпеки "Комсервіс" просить суд стягнути з фізичної особи - підприємця Васільєвої Ірини Вікторівни 5 000,00 грн витрат на правничу допомогу.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу в частині стягнення з боржника витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн, з огляду на наступне.

Суд зазначає, що порядок розподілу судових витрат у наказному провадженні визначений розділом II Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Як встановлено ст. 151 ГПК України, за подання заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом. У разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Порядок розподілу судових витрат визначений главою 8 ГПК України, яка регулює порядок розподілу судових витрат, понесених сторонами при розгляді справ.

Частиною 4 ст. 129 ГПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Так, в ч. 1 ст. 124 ГПК України встановлено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Як вбачається з ч. 2 ст. 161 ГПК України, заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Частиною 4 ст. 129 ГПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З наведених норм можна зробити висновок, що суд може покласти витрати на професійну правничу допомогу лише у разі розгляду справи в порядку позовного провадження та постановлення судом рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України, суд відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Частиною 3 ст. 152 ГПК України встановлено, що, у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

За приписами ч. 2 ст. 152 ГПК України, про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відмову Приватному підприємству "Служба безпеки "Комсервіс" у видачі судового наказу про стягнення з фізичної особи - підприємця Васільєвої Ірини Вікторівни 5 000,00 грн витрат на правничу допомогу.

Керуючись статтями 123, 129, 150, 152, 153, 234, 235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Приватному підприємству "Служба безпеки "Комсервіс" у видачі судового наказу про стягнення з фізичної особи - підприємця Васільєвої Ірини Вікторівни 5 000,00 грн витрат на правничу допомогу.

Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку і строк, встановлені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О. В. Мандриченко