РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.03.2024Справа № 908/2175/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., за участю секретаря судового засідання Дишканта Д.В., розглянув матеріали господарської справи

За позовом Запорізького державного медико-фармацевтичного університету

до Приватного підприємства "Адванта"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Бен Ребах Мохамед Дхіа

про стягнення 84 663,99 грн. (2 315,21 дол. США)

За участі представників сторін:

від позивача Волошина Є.В.

від відповідача не з`явився

від третьої особи не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 908/2175/23 за позовом Запорізького державного медико-фармацевтичного університету до Приватного підприємства "Адванта", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Бен Ребах Мохамед Дхіа, про стягнення 84 663,99 грн. (2 315,21 дол. США).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.08.2023 (суддя ОСОБА_1.) прийнято справу № 908/2175/23 до провадження, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 20.09.2023.

Ухвалою суду від 20.09.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів, а також відкладено підготовче засідання на 08.11.2023.

02.10.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому також міститься клопотання про поновлення строку для подання відзиву на позов.

18.10.2024 від позивача через підсистему "Електронний суд" надійшла відповідь на відзив.

19.10.2023 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 08.11.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, відкладено підготовче засідання на 20.12.2023.

18.12.2023 від позивача через підсистему "Електронний суд" надійшло клопотання (письмові пояснення).

Судове засідання, призначене на 20.12.2023, не відбулось, у зв`язку з перебування судді ОСОБА_1. на лікарняному, у зв`язку з чим ухвалою суду від 08.01.2024 призначено проведення підготовчого засідання на 31.01.2024.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 908/2175/23 у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.01.2024 справу № 908/2175/23 передано для розгляду судді Удаловій О.Г.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.02.2024 справу № 908/2175/23 прийнято до провадження, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 19.02.24 о 14:45 год.

16.02.2024 від позивача надійшла заява про стягнення з відповідача судових витрат, пов`язаних з відрядженням представника позивача.

19.02.2024 від відповідача надійшла заява про розгляд даної справи за відсутності представника відповідача, а також клопотання про закриття провадження у справі.

Крім того, у підготовчому засіданні 19.02.2024 позивачем подано клопотання про долучення до матеріалів справи доказів.

Ухвалою суду від 19.02.2024, яка занесена до протоколу судового засідання, відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у даній справі з підстав, викладених в ухвалі суду від 19.02.2024.

У підготовчому засіданні 19.02.2024 представник позивача повідомив, що вважає виконаними завдання підготовчого провадження та просив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті, представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте, як вказано вище, ним подано клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

Крім того, ухвалою суду від 19.02.2024 судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 14.03.2024.

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, представники відповідача та третьої особи не з`явились у судове засідання 14.03.2024, про причини неявки суд не повідомили.

У судовому засіданні 14.03.2024 судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а також заперечення на такі вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

02.05.2018 між Запорізьким державним медичним університетом (Університет) та Приватним підприємством "Адванта" (координатор набору) було укладено договір про навчання іноземних громадян № 41/18, відповідно до умов якого предметом правочину є виконання зобов`язань координатора набору (відповідача) з набору іноземців-кандидатів на навчання в Університеті.

Відповідно до п. 3.1.1 договору університет зобов`язується укласти індивідуальні договори про навчання між університетом та іноземними громадянами, відібраними для навчання.

Згідно з п. 3.2.4 договору університет має право відраховувати особу, яка навчається, в установленому чинним законодавством та даним договором порядку з наступних підстав: академічна неуспішність; пропуски занять без поважних причин більше 30 днів за семестр; медичні протипоказання, підтверджені належним офіційним документом; власне бажання особи, яка навчається; несплата за навчання в порядку, передбаченому цією угодою; порушення законів України чи Правил внутрішнього розпорядку університету або невиконання інших суттєвих умов цієї угоди; виявлена фіктивність документів, які послужили підставою для зарахування на навчання.

Відповідно до п. 4.1.6 договору координатор набору зобов`язується, зокрема, забезпечити укладення індивідуальних договорів про навчання між координатором набору та іноземними громадянами, відібраними для навчання; та забезпечити відшкодування університету у повному обсязі витрат, які поніс останній у результаті вимушеного виконання дій, котрі є обов`язком координатора набора за даним контрактом.

Координатор набору зобов`язується завчасно та без затримки письмово повідомити університет про обставини, що зумовлюють неможливість виконання чи належного виконання зобов`язань за цією угодою та прийняти всі можливі та залежні від координатору набору заходи щодо виконання своїх зобов`язань та мінімізації збитків для університету (п. 4.1.7 контракту).

Пунктом 5.15 договору в редакції додаткової угоди № 3 від 17.07.2019 передбачено, що оплата за навчання здійснюється в формі безготівкового розрахунку на указаний розрахунковий рахунок Університету студентом відповідно до умов укладеного індивідуальних договорів. За бажанням студента оплата може бути здійснена координатором набору або третьою особою. Оплата здійснюється в наступному порядку: кожного семестру згідно з п. 5.16 (п. 5.15. додаткової угоди).

Відповідно до п. 5.16.1 додаткової угоди № 3 від 17.07.2019 оплата проводиться за другий семестр для студентів 2-4 курсів за непарні семестри - до 05.10 відповідного навчального року, за парні семестри - до 15.02 відповідного навчального року.

Крім того, як погоджено вказаним пунктом договору в редакції додаткової угоди № 3 від 17.07.2019, при простроченні оплати більше ніж на 30 календарних днів Університет має право на відрахування студента, за якого не надійшла оплата. При цьому договір про навчання, укладений між Університетом та таким студентом, підлягає достроковому розірванню. Датою розірвання договору про навчання студента та відрахування студента є дата, зазначена у відповідному наказі Університету. При цьому, Координатор набору зобов`язаний відшкодувати Університету вартість фактично отриманої освітньої послуги, за яку не надійшла оплата, а також сплатити пеню за прострочення виконання грошових зобов`язань, нараховану на момент відрахування, на підставі рахунку Університету у триденний строк з дня дострокового розірвання договору про навчання та відрахування студента.

Як погоджено сторонами в п. 7.1 договору, даний договір набирає чинності від дати подання Координатором набору Університету свідоцтва про право відбору іноземних громадян на навчання.

Відповідно до п. 7.2 договору строк дії договору з 02.05.2018 по 02.05.2024.

05.09.2018 між Запорізький державний медичний університет (виконавець, правонаступником якого є Запорізький державний медико-фармацевтичний університет), Приватне підприємство "Адванта" (координатор набору) та Бен Ребах Мохамед Дхіа (студент) уклали договір про надання освітніх послуг іноземним громадянам № 18-266, який, як вказано в п. 1.1, укладено на підставі контракту про навчання іноземних студентів № 21/12 від 23.04.2012 (далі - контракт).

За умовами договору виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів Координатора набору надати освітні послуги Бен Ребах Мохамед Дхіа за спеціальністю медицина, місце надання освітніх послуг 1 та 2 міжнародні факультети, строк надання освітніх послуг: 01.09.2018-01.08.2024.

Відповідно до п. 3.2 договору № 18-266 координатор набору зобов`язаний: своєчасно вносити плату за освітні послуги в розмірі, строки та порядку відповідно до умов контракту.

Згідно з п. 4.2 договору № 18-266 координатор зобов`язаний у випадку неможливості виконання Координатором набору вимог п. 3.2 цього договору самостійно або за гроші фізичних або юридичних осіб (третіх осіб) здійснити оплату за освітні послуги.

Відповідно до п. 5.2 договору розмір плати за весь строк надання освітніх послуг за цим договором встановлюється в доларах США і не змінюється виконавцем, за винятком прямо передбаченим законодавством, з урахуванням ст. 73 «При вищу освіту», про що виконавець інформує Координатора набору.

Відповідно до п. 5.4 договору оплата за перший рік навчання здійснюється в розмірах передбачених п. 5.2 цього договору, в наступні терміни: за осінній семестр - до 15.09.2018; за весняний семестр - до 15.02.2019.

Оплата за навчання на наступний курсах здійснюється в розмірах, передбачених п. 5.2 договору в наступні терміни: за осінній семестр - до 05 жовтня поточного року; за весняний семестр - до 15 лютого поточного року.

Вказаний договір набуває чинності від дати його підписання сторонами та діє до 01.08.2024, і діє протягом строку, зазначеного в п. 1.1 цього договору, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

Крім того, як встановлено судом під час розгляду даної справи, між позивачем та відповідачем укладено контракт № 21/12 від 23.04.2012, за умовами якого Університет приймає на себе зобов`язання надавати освітні послуги іноземним громадянам, а координатор набору приймає на себе зобов`язання за власний рахунок провести відбір іноземних громадян для навчання в Університеті в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Відповідно до п. 5.6 вказаного контракту Координатор набору здійснює оплату в безготівковому порядку на вказаний розрахунковий рахунок Університету в національній валюті про курсу НБУ, який діє на момент оплати, або розрахунковий рахунок в іноземній валюті в наступному порядку - кожного семестру.

Відповідно до п. 7.2 договору строк дії контракту з 23.04.2012 по 23.04.2018.

Як встановлено судом під час розгляду даної справи, наказом № 419-с від 07.06.2021 вирішено відрахувати Бен Ребах Мохамед Дхіа з 07.06.2021 за порушення умов договору про навчання та припинити дію договору про навчання з 07.06.2021.

Як вказується позивачем, за навчання студента (Бен Ребах Мохамед Дхіа) відповідно до умов додаткової угоди № 1 від 21.06.2018 до договору № 41/18 від 02.05.2018 мала бути сплачена сума коштів в розмірі 8 145,45 доларів США, в той час, як оплата за надані освітні послуги сплачена в розмірі 7000,00 доларів США, у зв`язку з чим сума заборгованості за надані освітні послуги становить 1145,45 доларів США.

Позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача 84 663,99 грн, що по курсу НБУ є еквівалентом 2 315,21 доларів США, з яких 41 887,50 грн, що еквівалентно 1145,45 доларів США основного боргу, 29 535,00 грн, що еквівалентно 807,66 доларів США, втрат від інфляції, 2929,88 грн, що еквівалентно 80,12 доларів США, 3% річних, 10 311,61 грн, що еквівалентно 281,98 доларів США, пені.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, позивач посилається на те, що:

- договір № 41/18 від 02.05.2018 не набрав чинності, оскільки відповідачем не надавалось позивачу свідоцтво про право відбору іноземних громадян на навчання;

- крім того, за умовами договору № 18-266 обов`язок щодо оплати покладено також і на студента, у зв`язку з чим відповідач вказав, що позивач мав би звертатись з позовом до третьої особи, таким чином, відповідач, за його твердженням, є неналежним відповідачем у даній справі;

- крім того, відповідач вказав про частково пропуск строку позовної давності щодо вимог про стягнення пені.

Розглядаючи даний спір та вирішуючи його по суті, оцінюючи правомірність заявлених вимог та заперечень на такі вимоги, суд виходив з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За умовами ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Судом встановлено, що на підставі договору про надання освітніх послуг іноземним громадянам № 18-266 від 05.09.2018, укладеного між Запорізьким державним медичним університетом, ПП "Адванта" та третьою особою у даній справі, останню було зараховано до Університету на спеціальність "медицина", українська мова.

Наказом № 419-с від 07.06.2021 вирішено відрахувати Бен Ребах Мохамед Дхіа з 07.06.2021 за порушення умов договору про навчання та припинити дію договору про навчання з 07.06.2021.

За навчання студента за спеціальністю "медицина", денна форма навчання, українська форма викладання відповідно п. 5.1. додаткової угоди № 3 від 17.07.2019 договору № 18-266 від 05.09.2018 до договору про навчання іноземних громадян № 41-18 від 02.05.2018 мала бути сплачена сума в розмірі 8145,45 доларів США з розрахунку 1-3 курс по 2800,00 доларів США, а також за 90 календарних днів на 3 курсі весняного семестру в розмірі 1145,45 доларів США, проте в матеріалах справи наявні докази оплати освітніх послуг на суму 7000,00 доларів США.

За таких обставин сума заборгованості за освітні послуги становить 1145,45 доларів США, при цьому судом не беруться до уваги послання відповідача на те, що останній є неналежним відповідачем, оскільки оплата послуг покладена як на студента, так і на координатора набору, проте координатор набору (відповідач) здійснює таку оплату за письмовим підтвердженням з огляду на таке.

Як погоджено сторонами в п. 3.2 договору, обов`язком координатора набору є своєчасне внесення плати за освітні послуги в розмірі, строки та порядку, відповідно до умов контракту.

Крім того, як погоджено сторонами в п.5.16.1 додаткової угоди № 3 від 17.07.2019 до договору № 41/18 від 02.05.2018, Координатор набору зобов`язаний відшкодувати Університету вартість фактично отриманої освітньої послуги, за яку не надійшла оплата, а також сплатити пеню за прострочення виконання грошових зобов`язань.

Таким чином, заперечення відповідача у вказаній частині не беруться судом до уваги.

Крім того, судом відхиляються посилання відповідача на те, що договір № 41/18 від 02.05.2018 не набрав чинності, оскільки не надано свідоцтва на право відбору іноземних громадян на навчання, що передбачено в 7.1 вказаного договору, оскільки такий обов`язок не виконано саме відповідачем.

Також суд зазначає, що конклюдентними діями сторін, а саме укладенням чотирьох додаткових угод до договору № 41/18 від 02.05.2018 сторонами підтверджено факт укладення та виконання договору.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 29 535,00 грн, що еквівалентно 807,66 доларів США, втрат від інфляції, 2929,88 грн, що еквівалентно 80,12 доларів США, 3% річних.

Стосовно вказаних вимог позивача суд зазначає про наступне.

Відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно висновку Великої Палати Верховного Суду, який викладено у постанові від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19, зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних суд вважає його арифметично вірним, а відтак вимогу про стягнення 3% річних в розмірі 2929,88 грн (еквівалент по курсу НБУ 80,12 доларів США) обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Проте, щодо вимоги про стягнення втрат від інфляції суд зазначає про таке.

У постанові Верховного Суду від 03.03.2021 у справі №130/2604/18 викладено правовий висновок, згідно з яким за змістом статті 1 Закону "Про індексацію грошових доходів населення", індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.

Норми частини другої статті 625 ЦК щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

Разом із тим у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною другою статті 625 ЦК інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 07.07.2020 у справі № 296/10217/15-ц та у постанові Північного апеляційного господарського суду міста від 16.01.2024 у справі №908/1709/23.

Таким чином, вимоги про стягнення інфляційних витрат в розмірі 29 535,00 грн, що еквівалентно 807,66 доларів США, задоволенню не підлягають.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 10 311,61 грн, що еквівалентно 281,98 доларів США, пені.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Відповідно до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Суд зазначає, що за порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено пеню.

Згідно з ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як визначено ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Аналогічне обмеження щодо можливості нарахування пені встановлено ст. 3 Закону України «Про несвоєчасне виконання грошових зобов`язань».

Так, як погоджено сторонами в п. 6.2 договору № 18-266 від 05.09.2018, при порушенні строків оплати, передбачених договором, студент зобов`язаний сплатити заборгованість та пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого зобов`язання за кожен день прострочення, включаючи день фактичного погашення заборгованості або день відрахування студента.

Крім того, згідно з п. 5.15 додаткової угоди № 1 від 21.06.2018, укладеної між позивачем та відповідачем, при порушенні строків оплати, передбачених цією угодою, Координатор набору (студент) зобов`язаний сплати заборгованість та пеню у розмірі 0,1% від суми простроченого зобов`язання за кожен день прострочення, включаючи день фактичного погашення заборгованості або день відрахування студента.

Крім того, у відзиві на позов відповідачем заявлено про сплив строку позовної давності щодо вимог про стягнення пені.

Так, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд зазначає, що позивачем пеня нараховується з 15.02.2019.

Проте, суд не в повному обсязі погоджується з доводами відповідача про сплив строку позовної давності щодо вимог про стягнення пені, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог, зокрема, про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Водночас, відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

При цьому згідно з ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Так, карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби введено на території України з 11.03.2020 (постанова Кабінету Міністрів України № 211).

Таким чином, вимоги позивача про стягнення пені є такими, що заявлені з пропущенням строку позовної давності за період з 15.02.2019 по 11.03.2020, проте з вказаної дати такі строки є продовженими згідно з п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені з урахуванням обмеження щодо нарахування пені подвійною обліковою ставкою НБУ та за вирахуванням пені, строк позовної давності якої сплив, обґрунтований до стягнення розмір пені становить 160,03 грн пені, що еквівалентно 4,38 доларам США.

Відповідно у вимозі про стягнення пені в розмірі 10 151,58, що еквівалентно 277,60 доларів США, суд відмовляє.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає покладенню на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог а саме в розмірі 1 425,86 грн.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 236-237, 240 та 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства «АДВАНТА» (04119, місто Київ, вул. Дегтярівська, будинок 21 літера "А", офіс 107/4, код 34268353) на користь Запорізького державного медико-фармацевтичного університету (69035, Запорізька обл., місто Запоріжжя, пр. Маяковського, будинок 26, код 45030873) 41 887,50 грн (сорок одна тисяча вісімсот вісімдесят сім грн 50 коп.) основного боргу, що еквівалентно за курсом НБУ 1145,45 (одна тисяча сто сорок п`ять доларів 45 центів США), 2929,88 грн (дві тисячі дев`ятсот двадцять дев`ять грн 88 коп.) 3% річних, що еквівалентно за курсом НБУ 80,12 (вісімдесят доларів 12 центів США), 160,03 грн (сто шістдесят грн 03 коп.) пені, що еквівалентно за курсом НБУ 4,38 (чотири долари 38 центів США), судовий збір в розмірі 1 425,86 грн (одна тисяча чотириста двадцять п`ять грн 86 коп.).

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Повне рішення складено 30.05.2024.

Суддя О.Г. Удалова