cправа № 914/127/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Булгакової І.В. (головуючої), Колос І.Б. і Малашенкової Т.М.,
за участю секретаря судового засідання Пасічнюк С.В.,
представників учасників справи:
позивача - ОСОБА_1 - Посікіра Р.Р. - адвокат (ордер від 09.01.2024 серія ВС № 1170410),
відповідача - акціонерного товариства "ПроКредит Банк" - Майструк В.І. - адвокат (ордер від 27.05.2024 серія АІ № 1620894),
розглянувши заяву акціонерного товариства "ПроКредит Банк" (далі - Банк)
про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу
за касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 )
на постанову Західного апеляційного господарського суду від 05.02.2024
у справі № 914/127/20
про стягнення збитків у розмірі 3 320 191,28 грн.
Постановою Верховного Суду від 02.05.2024 касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Західного апеляційного господарського суду від 05.02.2024 у справі № 914/127/20 - без змін.
У відзиві на касаційну скаргу Банк просив покласти на скаржника судові витрати, включаючи витрати на професійну правничу допомогу, попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу, які Банк очікує понести у Верховному Суді становить 6 000 дол. У судовому засіданні 02.05.2024 представником Банку повідомлено, що докази понесення судових витрат будуть подані з урахуванням вимог частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
Банк 07.05.2024 через Електронний суд направив до Верховного Суду заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, у якій просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Банку понесені під час касаційного перегляду постанови Західного апеляційного господарського суду від 05.02.2024 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 285 019,20 грн.
ОСОБА_1 подані додаткові пояснення в яких просить відмовити частково у задоволені заяви Банку та зменшити розмір судових витрат. ОСОБА_1 вважає, що подана заява про відшкодування витрат на правничу допомогу та подані до неї докази не доводять дійсність, обґрунтованість, розумність та співмірність витрат. Зазначення адвокатом, як окремо наданої адвокатської послуги "аналіз заяви ОСОБА_1 про усунення недоліків касаційної скарги у справі № 914/127/20" та "аналіз підстав касаційного оскарження, визначених ОСОБА_1 у заяві про усунення недоліків касаційної скарги", не відповідає критерію дійсності витрат на професійну правничу допомогу у цій справі, зважаючи на те, що адвокатська послуга "аналіз заяви Блищака Н.Б. про усунення недоліків касаційної скарги у справі № 914/127/20" не може не включати в себе аналіз підстав касаційного оскарження, вказаного у заяві. Відповідач вважав неспівмірними судові витрати у розмірі 50 000 грн., які поніс позивач за усі послуги представництва у суді першої інстанції при розгляді справи № 914/127/20, тому заявлені ним же витрати у сумі 285 019,20 грн., є явно завищеними та не відповідають критерію розумності. Заявлені Банком витрати за надання правової допомоги на суму 285 019,20 грн. в суді касаційної інстанції є для ОСОБА_1 надмірним тягарем, а також необґрунтованими і неспівмірними з обсягом наданих адвокатських послуг.
Норми ГПК України передбачають таке:
- суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо;
- учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом;
- судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду;
частина перша статті 124:
- разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;
- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
частини п`ята та восьма статті 129:
- під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись;
- розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду;
частини перша статті 221:
- якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
частина третя статті 244:
- суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Аналіз наведених норм частини четвертої статті 126 ГПК України, а також статті 129 цього Кодексу дає підстави для висновку, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість витрат та їх пропорційність предмету спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
Розглянувши доводи сторін та надані докази на підтвердження понесення Банком судових витрат у касаційній інстанції, Суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви Банку про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції з огляду на таке.
З матеріалів справи вбачається, що Банком дотримано вимоги щодо надання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат і строків звернення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу і подання відповідних доказів на виконання частини восьмої статті 129 ГПК України.
На підтвердження понесених витрат на послуги адвоката в суді касаційної інстанції Банком надані такі документи:
- копія договору про надання правової (правничої) допомоги від 22.04.2024 № 1/22-04-2024, укладений Банком (клієнт) та адвокатським об`єднанням "Юридична фірма "ЕКВО", предметом якого є представництво інтересів клієнта в Касаційному господарському суді у складі Верховного Суду у справі № 914/127/20 про стягнення збитків (грошових коштів) у зв`язку з касаційним оскарженням постанови Західного апеляційного господарського суду від 05.02.2024. Гонорар за надання такої професійної правничої допомоги було визначено сторонами у фіксованому розмірі - 6 000,00 доларів США (еквівалент у гривнях) (підпункт 3.1 пункту 3). Професійна правнича допомога включає в себе (зокрема, але не виключно): підготовку процесуальних документів (відзиву на касаційну скаргу, заперечень тощо), представництво інтересів Банку в судових засіданнях, а також вчинення всіх інших дій, необхідних для захисту інтересів Банку в суді (підпункт 2.2 пункту 2); адвокатське об`єднання "Юридична фірма "ЕКВО" передбачає, що партнер Олена Перцова (адвокат), адвокат Вадим Майструк, адвокат Наталія Іверук будуть залучені до роботи у даній справі (підпункт 8.1 пункту 8);
- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) від 02.05.2024 № 136 підписаний Банком та адвокатським об`єднанням "Юридична фірма "ЕКВО" на суму 285 019,20 грн.;
- детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних названим адвокатським об`єднанням під час касаційного перегляду постанови Західного апеляційного господарського суду від 05.02.2024 у цій справі, який містить такі послуги:
аналіз постанови Західного апеляційного господарського суду від 05.02.24 у справі № 914/127/20;
аналіз касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Західного апеляційного господарського суду від 05.02.2024 у справі № 914/127/20;
аналіз ухвали Верховного Суду від 21.03.2024 про залишення без руху касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Західного апеляційного господарського суду від 05.02.2024 року у справі № 914/127/20 та необхідність усунення недоліків;
аналіз заяви ОСОБА_1 про усунення недоліків касаційної скарги;
аналіз підстав касаційного оскарження, визначених Блищаком Н.Б. у заяві про усунення недоліків касаційної скарги у справі № 914/127/20;
підготовка відзиву на касаційну скаргу у справі № 914/127/20;
підготовка до судового засідання та представництво інтересів клієнта в судовому засіданні 02.05.2024 у Верховному Суді у справі № 914/127/20;
Верховний Суд виходить з того, що за пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 вказаного вище Закону).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.
Суд також виходить з того, що чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Також частини четверта -шоста, сьома, дев`ята статті 129 ГПК України, визначає випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Як вже зазначалося, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правничу допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правничу допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).
До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123 - 130 ГПК України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При цьому згідно з статтею 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 ГПК України.
Суд зазначає, що подані Банком докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в цілому у сукупності відповідають вимогам статей 73, 75-79 ГПК України.
Суд, у контексті оцінки доказів, поданих Банком на обґрунтування заяви, звертається до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, зокрема:
133. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
135. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.
145. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.
147. Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо".
Як убачається з матеріалів справи, відзив Банку на касаційну скаргу ОСОБА_1
на постанову Західного апеляційного господарського суду від 05.02.2024, який поданий через "Електронний суд", складається з 16 сторінок, з яких 1 сторінка - це реквізити сторін у справі, 2-9 сторінки - описова частина справи та доводів касаційної скарги позивача, 10-15 сторінки - обґрунтування безпідставності доводів касаційної скарги та резолютивна частина, 16 сторінка - список додатків.
Верховний Суд зазначає, що такі послуги як "аналіз касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Західного апеляційного господарського суду від 05.02.2024", "аналіз заяви ОСОБА_1 про усунення недоліків касаційної скарги", "аналіз підстав касаційного оскарження, визначених ОСОБА_1 у заяві про усунення недоліків касаційної скарги" по суті є однією послугою та є складовими такої дії як підготовка відзиву.
Відповідно до підпункту 8.1 пункту 8 договору про надання правової (правничої) допомоги від 22.04.2024 № 1/22-04-2024 адвокатське об`єднання "Юридична фірма "ЕКВО" передбачає, що партнер Олена Перцова (адвокат), адвокат Вадим Майструк, адвокат Наталія Іверук будуть залучені до роботи у даній справі.
З протоколу судового засідання від 02.05.2024 № 2819760 вбачається, що партнер адвокатського об`єднання "Юридична фірма "ЕКВО" Перцова О.І. (адвокат) приймала участь у судовому засіданні під час розгляду справи № 914/127/20 у Верховному Суді.
З матеріалів справи вбачається, що відзив на касаційну скаргу було підготовлено адвокатом адвокатського об`єднання "Юридична фірма "ЕКВО" Іверук Н.О., у судовому засіданні Верховного Суду 02.05.2024 приймала участь партнер адвокатського об`єднання "Юридична фірма "ЕКВО" Перцова О.І., однак відсутні відомості про здійснення представництва, надання правової допомоги адвокатом Майструком В.І. у даній справі по суті розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Західного апеляційного господарського суду від 05.02.2024.
Верховний Суд зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Враховуючи наведене, а також заперечення позивача, Суд доходить висновку, що очевидних підстав стверджувати, що необхідна підготовка до розгляду цієї справи у касаційному провадженні (підготовка відзиву, участь у судовому засіданні) вимагала значного обсягу юридичної роботи та потребувала значних витрат часу представника Банку не має.
Таким чином, керуючись зазначеними у цій додатковій постанові критеріями, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу, дослідивши заяву про ухвалення додаткового рішення та документи щодо витрат, не визначення у договорі про надання правової (правничої) допомоги від 22.04.2024 № 1/22-04-2024 пропорційності і співмірності участі кожного з названих партнера/адвокатів у даній справі, а також заперечення позивача щодо заяви відповідача, Суд з огляду на міркування, викладені у цій додатковій постанові, доходить висновку про не покладення всієї заявленої суми витрат на правничу допомогу в розмірі 285 019,20 грн. на ОСОБА_1 .
Отже, ураховуючи наведене, оцінивши доводи заяви відповідача про розподіл витрат на професійну правничу допомогу та клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, виходячи з вищенаведених критеріїв їх оцінки та керуючись статтями 2, 80, 123, частиною четвертою статті 126, статтею 129 ГПК України, Верховний Суд дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь Банку 150 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції, які відповідають критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критеріям пропорційності, справедливості, необхідності та розумності їхнього розміру, і ці витрати є співрозмірні з виконаною роботою у суді касаційної інстанції. В іншій частині заяви Суд не покладає такі витрати на ОСОБА_1 .
Керуючись статтями 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
1. Заяву акціонерного товариства "ПроКредит Банк" про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції задовольнити частково.
2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства "ПроКредит Банк" 150 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції у справі № 914/127/20.
3. У задоволенні решти заяви відмовити.
Видачу відповідного наказу доручити господарському суду Львівської області.
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя І. Булгакова
Суддя І. Колос
Суддя Т. Малашенкова