ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року Справа № 902/1491/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Гудак А.В.

судді Петухов М.Г.

судді Мельник О.В.

секретар судового засідання Новосельська О.В

за участю представників:

позивача: Балтак Д.О.

відповідача: не з"явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Господарського суду Вінницької області від 21.02.2024 у справі №902/1491/23 в частині відмови у стягненні 669 578,05 грн (суддя Міліціанов Р.В., м.Вінниця, повний текст складено 26.02.2024)

за позовом: Міністерства оборони України, пр-т Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168, код - 00034022

до: Державного підприємства "45 експериментальний механічний завод", вул. Стрілецька, буд. 57, м. Вінниця, 21007, код - 08341806

про стягнення штрафних санкцій

ВСТАНОВИВ:

Міністерство оборони України звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Державного підприємства "45 експериментальний механічний завод" про стягнення штрафних санкцій за договором про закупівлю послуг за державні кошти в розмірі 754 029,34 грн.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 21.02.2024 у справі №902/1491/23 позов задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства "45 експериментальний механічний завод" на користь Міністерства оборони України 84 451,29 грн - штрафних санкцій за порушення виконання зобов`язання за Договором № 370/3/5/2/1/231 від 09.07.2022 року про закупівлю послуг за державні кошти з надання звітних документів, нарахованих за період з 02.03.2023 по 29.03.2023 рр., та 6 333,85 грн - судових витрат зі сплати судового збору. Відмовлено у задоволенні позову Міністерства оборони України в частині вимог про стягнення з Державного підприємства "45 експериментальний механічний завод" 669 578,05 грн штрафних санкцій.

Не погоджуючись частково з ухваленим рішенням Міністерство оборони України звернулось до суду з апеляційною скаргою в якій просить рішення Господарського суду Вінницької області від 21 лютого 2024 р. у справі № 902/1491/23 змінити, виклавши його резолютивну частину у редакції: „Стягнути з Державного підприємства «45 експериментальний механічний завод» на користь Міністерства оборони України штрафні санкцій за порушення умов Договору про закупівлю послуг за державні кошти №370/3/5/2/1/231 від 09.07.2022 у розмірі 754 029,34 грн..

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на те, що у відповідності до абзацу 6 пункту 5.18. Договору про закупівлю послуг за державні кошти №370/3/5/2/1/231 від 09.07.2022 р. зобов`язання Виконавця по наданню Послуг з ремонту Виробів за Договором вважаються виконаними в повному обсязі після підписання та затвердження Акту приймання наданих Послуг з ремонту Виробів Замовником. Як вбачається із матеріалів справи Акт № 3 приймання наданих послуг з ремонту Виробів (додаток №4 до Договору № 370/3/5/2/1/231 від 09.07.2022 р.) підписаний уповноваженою особою Замовника (представником філії 4277 військового представництва МОУ підполковником Чунаєвим) та затверджений Замовником (начальником Центрального управління забезпечення наземними системами озброєння Командування Сил Логістики Збройних Сил України 21 квітня 2023 р. полковником Андрієм Слюсар) саме 21 квітня 2023 р. Таким чином, є позивач вважає, що є помилковим висновок суду першої інстанції про те, що зобов`язання відповідача за Договором є простроченим, починаючи з 02 березня 2023 р. по 29 березня 2023 р., оскільки враховуючи вищенаведене дійсний та вірно обрахований період прострочки виконання зобов`язання відповідача за вказаним Договором становить із 02 березня 2023 по 21 квітня 2023 р.

Крім того, позивач зазначає, що використання результатів отриманого за контрактом для позивача не становить комерційний інтерес, а спрямоване на виконання покладених на нього повноважень - державної політики у сфері оборони держави та військового будівництва, керівництва Збройними Силами України, їх мобілізаційну і бойову готовність та підготовку до виконання покладених на них завдань, а порушення строків виконання умов державного контракту впливає на ефективність обороноздатності держави, у зв`язку із чим правова позиція позивача полягає у тому, що у даному випадку відсутні підстави для зменшення штрафних санкцій згідно змісту статті 233 ГК України та статті 551 ЦК України.

Ухвалою суду від 02.04.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Господарського суду Вінницької області від 21.02.2024 у справі №902/1491/23 в частині відмови у стягненні 669 578,05 грн. Розгляд апеляційної скарги призначено на 15 травня 2024 року.

07 травня 2024 року представником Міністерства оборони України Балтаком Д.О. подане до суду апеляційної інстанції клопотання про відкладення розгляду справи в якому просить визнати поважними причини неприбуття представника позивача на судове засідання, призначене на 15 травня 2024 р. та задовольнити дане клопотання про відкладення судового засідання справи №902/1491/23, призначивши його на іншу дату, про що повідомити представника Міністерства оборони України.

В судове засідання 15.05.2024 Державне підприємство "45 експериментальний механічний завод" свого представника не направило, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомило.

Ухвалою від 15.05.2024 розгляд справи відкладено на 29 травня 2024 року. Зобов`язано Міністерство оборони України та Державне підприємство "45 експериментальний механічний завод" надати додаткові пояснення щодо наявного в матеріалах справи Акту №3 приймання наданих послуг з ремонту виробів, який затверджений представниками замовника та виконавця 10.04.2023 та згідно якого послуги (роботи) надані за договором від 09 липня 2022 року №370/3/5/2/1/231 здані уповноваженою особою виконавця та прийняті уповноваженою особою замовника - 10.04.2023 (а.с. 38 т.1), а саме: які обставини вказаний акт підтверджує або спростовує.

Представник позивача в судовому засіданні 29.05.2024 підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд рішення Господарського суду Вінницької області від 21.02.2024 у справі № 902/1491/23 змінити, виклавши його резолютивну частину у редакції: „Стягнути з Державного підприємства «45 експериментальний механічний завод» на користь Міністерства оборони України штрафні санкцій за порушення умов Договору про закупівлю послуг за державні кошти №370/3/5/2/1/231 від 09.07.2022 у розмірі 754 029,34 грн.. Поряд з цим, представник позивача зазначив, що акт №3 приймання наданих послуг з ремонту виробів, який затверджений представниками замовника та виконавця 10.04.2023 не повинен братись до уваги під час розгляду даної справи, оскільки в обґрунтування позовних вимог позивачем враховуються акт приймання наданих послуг з ремонту виробів № 3 який підписаний 21.04.2023.

В судове засідання 29.05.2024 Державне підприємство "45 експериментальний механічний завод" свого представника не направило, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомило.

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника Державного підприємства "45 експериментальний механічний завод".

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення представника позивача в судовому засіданні 29.05.2024, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскарженого рішення, оцінивши висновки суду першої інстанції на відповідність дійсним обставинам справи, судова колегія судова колегія дійшла висновку, апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, рішення Господарського суду Вінницької області від 21.02.2024 у справі №902/1491/23 в частині відмови у стягненні 669 578,05 грн, без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.07.2022 року Міністерством оборони України (Замовник) та Державним підприємством "45 експериментальний механічний завод" (Виконавець) укладено Договір №370/3/5/2/1/231 про закупівлю послуг за державні кошти (а.с.8-15 т.1).

Виконавець зобов`язується надати Замовникові Послуги з ремонту і технічного обслуговування транспортних засобів військового призначення (50630000-0) (регламентований ремонт майстерень на базі ЗІЛ-131 з кунгом з доведенням до виду ТРМ-80Д) (далі - Послуги з ремонту Виробів) спеціального призначення за номенклатурою, у кількості, в терміни та за цінами, які зазначені у Календарному плані надання Послуг з ремонту Виробів (Додаток 1 до Договору), що є невід`ємною частиною цього Договору, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити ці послуги (п. 1.1 Договору).

Результатом надання Послуг з ремонту виробів є працездатний стан виробів (їх частин, вузлів, агрегатів, комплектуючих) та відповідність робочих параметрів вимогам експлуатаційної документації Виробів.

Вироби (військова техніка, вузли, блоки, агрегати, комплектуючі), які входять до комплекту зразків виробів відповідно до відомостей поставки (комплекту) й отримані Виконавцем для їх ремонту, є військовим майном та власністю держави (п. 1.4 Договору).

За змістом п. 2.1. Договору Виконавець повинен надати Замовнику передбачені цим Договором послуги, якість яких відповідає Технічним умовам, державним стандартам, кресленням, технічним умовам ТУ У 29.1-6:2019 (технічні умови), державним стандартам, кресленням та інше, які діють на підприємстві Виконавця.

Виконавець сповіщенням (Форма 1 додатку 4 ГОСТ В 15.307-77), повідомляє філію 4277 ВП МОУ про готовність Виробів до проведення приймально-здавальних випробувань та приймання виробів (п. 2.4 Договору).

Згідно п. 3.1 договірна ціна послуг з ремонту виробів становить 44 035 313,50 грн з ПДВ, за загальним фондом КПКВ 2101150/7, КЕКВ 2260, код видатків 050/7/1 кошторису Міністерства оборони України, а тому числі ПДВ - 7 339 218,92 грн.

Обсяги закупівлі послуг, зазначені в Календарному плані надання послуг з ремонту Виробів (Додаток 1 до Договору), можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків Замовника, з відповідним зменшенням ціни Договору Замовник у 10-ти денний термін письмово повідомляє Виконавця про зменшення обсягів, на підставі цього Сторони вносять відповідні зміни до Договору. (п. 3.3. Договору)

Відповідно до п. 3.6. Договору Замовник оплачує надані та прийняті послуги, які передбачені Календарним планом надання послуг з ремонту виробів (Додаток 1 до Договору), за договірною ціною, погодженою Сторонами та зафіксованою у Протоколі погодження договірної (фактично) ціни послуг (Додаток 2 до Договору).

Договірна ціна визначена на підставі калькуляції витрат, сформованої Виконавцем з урахуванням економічних показників діяльності підприємства на момент укладення Договору відповідно постанови Кабінету міністрів України від 20 березня 2022 року № 335 Деякі питання здійснення оплати товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб сектору 6с піски і оборони в умовах воєнного стану (п. 3.7 Договору).

Згідно п. 4.1. Договору Замовник здійснює розрахунки з Виконавцем поетапно за фактично надані послуги протягом 30 банківських днів з дати підписання Замовником Акту приймання наданих послуг, який є невід`ємною частиною цього Договору (Додаток 4 до Договору), відповідно до наданих Виконавцем рахунків, за умови надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України.

За змістом п. 4.2 Договору, Виконавець у строк не пізніше терміну поетапного надання послуг, після отримання попередньої оплати, повинен надати Замовнику документи, що підтверджують фактичне надання послуг або повернути невикористані кошти на рахунок Замовника.

Відповідно до п. 4.3 Договору, до рахунку Виконавцем додається: Акти приймання-передачі Виробів (Додаток 3 до Договору); Акти приймання наданих послуг (Додаток 4 до Договору); Посвідчення (Додаток 5 до Договору), видане філією 4277 ВП МОУ про приймання наданих послуг з ремонту виробів (в цілому по завершенню надання послуг за етапи, або кожного окремого Виробу); Калькуляція витрат, сформована Виконавцем, зафіксована філією 4277 ВП МОУ; виконані наряди на ремонт (копії нарядів, у разі їх часткового виконання); копії доручень на отримання майна після ремонту представниками військових частин та установ Збройних сил України.

На підставі зазначених документів на пізніше 10-денного терміну сторонами оформляється та затверджується Акт приймання наданих послуг з ремонту виробів (Додаток № 4 до Договору) за Договором, який є підставою для проведення розрахунків.

Згідно п. 4.5 Договору після закінчення надання послуг з ремонту виробів за цим договором сторони у місячний строк проводять остаточну звірку розрахунків. За умови відсутності заборгованості між сторонами, Акт звіряння розрахунків (Додаток 6 до Договору) між Міністерством оборони України та Державним підприємством "45 експериментальний механічний завод" за надані послуги з ремонту виробів є підтвердженням повного виконання сторонами цього договору.

В силу положень п. 5.1 Договору термін надання послуг відповідно до Календарного плану надання послуг з ремонту виробів (Додаток 1 до Договору), що є невід`ємною частиною цього договору. Дострокове надання послуг дозволяється за письмовою згодою сторін.

Передбачені цим Договором послуги надаються у відповідності до вимог діючої нормативно-технічній документації визначеної в п. 2.1 цього Договору.

Термін проведення ремонту Виробів встановлюється Календарним планом надання послуг (Додаток 1 до Договору).

Про початок робіт із надання послуг Виконавець повідомляє філію 4277 ВП МОУ.

На підставі п. 5.2.1. Виконавець має право залучити до виконання робіт за цим Договором співвиконавців. Відповідальним за результати роботи залишається Виконавець.

Згідно п. 5.14. Договору Виконавець письмово, не пізніше ніж за три доби, направляє Замовнику погоджене із філією 4277 ВП МОУ письмове повідомлення про дату закінчення ремонту Виробів. Замовник у термін 10 робочих днів після одержання повідомлення забезпечує прибуття до Виконавця представників військової частини для приймання Виробів.

Замовник у термін 10 робочих днів після одержання повідомлення забезпечує прибуття до Виконавця представників військової частини для приймання виробів.

Відповідно до п. 5.15 Договору приймання Виробів після проведення ремонту здійснюється представниками (представником) військової частини, у відповідності до вимог нормативно-технічної документації на здачу Виробів в ремонт та їх видачу з ремонту, та оформляється Актом приймання-передачі Виробів (Додаток 3 до Договору), підписується уповноваженими особами Виконавця, начальником ВТК Виконавця, представниками (представником) військової частини та затверджується Виконавцем. Затверджений Акт приймання-передачі Виробів складається у 4-х примірниках: 2 примірника - для Замовника, 1 примірник для представника військової частини, 1 примірник - для Виконавця та копію Акту приймання-передачі до філії 4277 ВП МОУ.

Транспортування Виробів після проведення ремонту до місця експлуатації Виробів здійснюється власними силами та засобами Виконавця (п. 5.16 Договору).

В силу п. 5.17 Договору, після кінцевого приймання послуг філія 4227 ВП МОУ оформляє та надає Замовнику Посвідчення (Додаток 5 до Договору) в цілому по завершенню надання послуг за Договором або кожного окремого Виробу, яким підтверджується відповідність наданих Виконавцем послуг вимогам п.2.1.

За замістом п. 5.18 Договору приймання наданих послуг Замовником здійснюється на підставі наданих Виконавцем:

Актів приймання-передачі Виробів представнику військової частини (Додаток 3 до Договору);

Посвідчення (Додаток 5 до Договору) видане філією 4277 ВП МОУ, про приймання наданих послуг (в цілому по завершенню надання послуг за Договором, за етапи, або кожного окремого Виробу);

підписання Виконавцем протоколу погодження договірної (фактичної) ціни надання послуг з ремонту Виробів (Додаток 2 до Договору).

За результатом приймання наданих послуг складається Акт приймання наданих послуг (Додаток 4 до Договору). Акт приймання наданих послуг підписується уповноваженими особами Замовника та Виконавця та затверджується Замовником та Виконавцем не пізніше 5 робочих днів.

Зобов`язання Виконавця по наданню послуг за Договором вважаються виконаними в повному обсязі після підписання та затвердження Акту приймання наданих послуг Замовника (Додаток 4 до Договору).

Відповідно до п. 7.2. Договору у випадку ненадання в зазначений термін звітних документів, що підтверджують факт виконання послуг з ремонту виробів, Виконавець сплачує штрафні санкції в розмірі облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення від вартості ненаданих послуг з ремонту виробів.

Договір набирає чинності з моменту підписання його двома сторонами і діє до 31 грудня 2022 року, а з питань розрахунків до повного виконання сторонами зобов`язань по цьому Договору (п. 10.1 Договору).

До укладеного договору між сторонами підписано ряд Додатків (а.с. 16-19 т. 1), а саме: додаток №1 - Календарний план надання послуг з ремонту виробів згідно якого термін виконання ремонту 30.11.2022; вартість за ремонту за 10 одиниць 44 035 313,50 грн, термін надання звітних документів 15.12.2022; додаток №2 - зразок протоколу погодження договірної ціни надання послуг з ремонту виробів; додаток №3 - акт приймання-передачі виробів; додаток №4 - зразок акту приймання наданих послуг з ремонту виробів; додаток №5 - зразок посвідчення; додаток №6 акт звіряння розрахунків; додаток №7 акт дефектування вузлів, агрегатів, приладів та інших деталей; додаток №8 специфікація надання послуг з ремонту виробів.

Поряд з цим, сторонами укладено ряд додаткових угод а саме: додатковою угодою №1 від 21.07.2022 серед іншого, внесено зміни до п. 4.2.2. Договору та викладено його в наступній редакції:

"За письмовим погодженням між Сторонами, відповідно до належним чином оформленого Рішення заступника Міністра оборони України, з метою виконання завдань щодо відсічі збройної агресії, забезпечення недоторканості державного кордону та захисту держави в умовах особливого періоду та у період проведення операції об`єднання сил, Замовник має право здійснювати попередню оплату у розмірі до 50 відсотків від ціни Договору терміном на чотири місяці (але не пізніше терміну надання послуг за Договором).

Виконавець у строк не пізніше терміну поетапного надання послуг, після отримання попередньої оплати, повинен надати Замовнику документи, що підтверджують фактичне надання послуг або повернути невикористані кошти на рахунок Замовника" (а.с. 25 т. 1).

Додатковою угодою №2 від 30.11.2022, сторони внесли зміни у Специфікацію надання послуг з ремонту виробів (Додаток №8 до Договору №370/3/5/2/1/231 від 09.07.2022 р.) та виклали у новій редакції, що додається у додатку №1 до Угоди (а.с. 24 т. 1).

Додатковою угодою №3 від 09.12.2022, сторони серед іншого внесли зміни в п. 10.1 Договору та виклали його в наступній редакції: "Цей Договір набирає чинності з моменту підписання його двома сторонами і діє до 30 березня 2023 року, в частині розрахунків до повного виконання сторонами зобов`язань по цьому договору, з питань гарантійних зобов`язань до закінчення гарантійного терміну." (а.с.25 на звороті т.1).

Додатковою угодою №4 від 29.12.2022, сторони внесли зміни в Календарний план надання послуг з ремонту Виробів (додаток №1 до Договору № 370/3/5/2/1/231 від 07.09.2022) та викладено його у новій редакції, що додається у додатку №1 до Угоди, згідно якого термін надання звітних документів - 01.03.2023 (а.с. 22-23 т. 1).

Додатковою угодою №5 від 17.02.2023, сторони внесли зміни в п. 3.1 Договору та виклали його в наступній редакції: "Ціна цього Договору становить 44 035 313 (сорок чотири мільйони тридцять п`ять тисяч триста тринадцять) грн. 50 коп., за загальним фондом КПКВ 2101150/7, КЕКВ 2260, код видатків 050/7 кошторису Міністерства оборони України, в тому числі ПДВ - 7 339 218 грн 92 коп (а.с. 21 т. 1).

Філією №4277 ВП МОУ видано ДП "45 експериментальний механічний завод" Посвідчення №34 від 01.03.2023 в тому, що пред`явлена ним за сповіщенням пойменована продукція (послуги), яка відремонтована і укомплектована у повній відповідності з договором №370/3/5/2/1/231 від 09.07.2022, визнається прийнятною (а.с. 87 т.1).

Протоколом № 3 від 01.03.2023 сторонами погоджено договірну ціну надання послуг з ремонту виробів, а саме майстерень на базі ЗІЛ-131 з кунгом з доведенням до виду ТРМ-80Д на загальну суму 22 017 656,75 грн (а.с. 89 т. 1).

01 березня 2023 року уповноваженою особою виконавця Гвоздецьким О.В. та уповноваженою особою представником замовника Загірняком М.О. складено Акт №3 приймання-передачі виробів про те, що виконавцем згідно договору від 09 липня 2022 року №370/3/5/2/1/231 надано послуг з регламентованого ремонту майстерень на базі ЗІЛ-131 з кунгом з доведенням до виду ТРМ-80Д всього на суму 22 017 656 грн 75 коп. У вказаному акті сторони зафіксували, що ремонт виконано якісно та у повному обсязі, вироби випробувані та перевірені, технічний стан виробів відповідає вимогам нормативно-технічної документації на видачу після ремонту. Вказаний акт підписаний: начальником ВТК Кравчуком М., вироби здав 01 березня 2023 року уповноважена особа виконавця Гвоздецький О., вироби прийняв 01 березня 2023 року уповноважена особа представника замовника Загірняк М. та затверджений 01 березня 2023 року директором Державного підприємства «45 експериментальний механічний завод» Ляпуном М.(а.с.97 т.1).

Згідно платіжного доручення №352006019 від 29.04.2023 року відповідачем проведено оплату на надані послуги в сумі 22 017 656,75 грн (а.с.92 т. 1).

Сторонами підписано Акт приймання наданих послуг №3 згідно якого регламентний ремонт виконаний якісно та в повному обсязі, вироби випробувані та перевірені, технічний стан виробів відповідає вимогам нормативно-технічної документації на видачу з регламентованого ремонту з доведенням до виду. Сторони взаємних претензій (щодо якості та комплектності виробу) не мають. Вироби передані представнику замовника. Послуги (роботи) здав 30.03.2023 уповноважена особа виконавця Олег Гвоздецький, послуги (роботи) прийняв 21.04.2023 уповноважена особа замовника п/пк Чумаєв. Вказаний акт затверджений 30.03.2023 директором державного підприємства «45 експериментальний механічний завод» Ляпун М. та 21.04.2023 начальником Центрального забезпечення наземними системами озброєння ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 (а.с.20 т. 1).

За твердженнями позивача відповідачем порушено умови договору, в частині невчасного надання звітних документів, які підтверджують факт виконання послуг, оскільки виконавцем порушено терміни та невчасно підтверджено виконання робіт за Актом приймання наданих послуг з ремонту виробів № 3, яким підтверджено виконання лише 21.04.2023 року (а.с.20 т. 1).

Міністерство оборони України звернулось до відповідача із претензією щодо належного виконання умов Договору (вих. №717/4/7467 від 22.05.2022 року) в якій пропонувало відповідачу розглянути претензію та в добровільному порядку перерахувати на розрахунковий рахунок Міністерства оборони України штрафні санкції на загальну суму 754 029,34 грн (а.с. 6 т.1). Однак, вказана претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Враховуючи вищевикладене, Міністерство оборони України звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Державного підприємства "45 експериментальний механічний завод" про стягнення штрафних санкцій за договором про закупівлю послуг за державні кошти в розмірі 754 029,34 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ним, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 627 ЦК України, ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 цього ж Кодексу встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Проаналізувавши укладений між позивачем та відповідачем Договір №370/3/5/2/1/231 про закупівлю послуг за державні кошти від 09.07.2022, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є фактично договором підряду, що містить деякі елементи договору надання послуг.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

За змістом ч. 1 ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами (ч. 4 ст. 882 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Основний критерій відмінності роботи від послуги, на який найчастіше звертається увага при розгляді господарських справ (встановлення дійсних правовідносин між сторонами спору) - майновий результат роботи і відсутність такого у послуги.

Різниця між послугами і роботами полягає у тому, що саме оплачується - процес (послуги) чи результат (роботи). У зобов`язаннях по виконанню робіт на одного з контрагентів покладається обов`язок виконати роботу, яка б завершувалась досягненням певного матеріального результату, а в зобов`язаннях про надання послуг діяльність контрагента спрямована на вчинення юридичних і фактичних дій, які безпосередньо не породжують матеріальних наслідків або зовсім не повинні завершуватися матеріальними наслідками, тобто споживання послуги має місце в процесі її надання, на відміну від роботи, споживання результатів якої зазвичай не збігається з часом її надання.

Так п. 4.1. Договору сторони передбачили, що Замовник здійснює розрахунки з Виконавцем поетапно за фактично надані послуги протягом 30 банківських днів з дати підписання Замовником Акту приймання наданих послуг, який є невід`ємною частиною Договору (Додаток 4 до Договору), відповідно до наданих Виконавцем рахунків, за умови надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України.

Пунктом 5.2. Договору визначено, що передбачені цим Договором послуги надаються у відповідності до вимог діючої нормативно-технічної документації визначеної в п. 2.1. цього Договору. Термін проведення ремонту Виробів встановлюється Календарним планом надання послуг (Додаток 1 до Договору).

Згідно п. 5.18. Договору сторони визначили, що зобов`язання Виконавця по наданню послуг за Договором вважаються виконаними в повному обсязі після підписання та затвердження Акту приймання наданих послуг Замовником (Додаток 4 до Договору).

Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Колегія суддів погоджується з висновок суду першої інстанції , що визначаючи зміст зобов`язання сторони визначили через категорію послуги, однак під виглядом послуг передбачили виконання ремонту і технічного обслуговування транспортних засобів військового призначення, що за правовим змістом відповідає предмету договору підряду (ч. 2 ст. 837 ЦК України).

Згідно п.2.1 Договору, виконавець повинен надати замовнику передбачені цим Договором послуги з ремонту Виробів, якість яких відповідає Технічним умовам ТУ У 29.1-6:2019 (далі-Технічні умови), державним стандартам, кресленням та інше, які діють на підприємстві виконавця;

Замовник оплачує надані та прийняті послуги, які передбачені Календарним планом надання послуг (Додаток №1 до Договору).

Таким чином, перелік робіт визначено відповідним Календарним планом, згідно якого послуги (роботи) складаються із послуги з ремонту і технічного обслуговування транспортних засобів військового призначення (50630000-0) (регламентований ремонт майстерень на базі ЗІЛ-131 з кунгом з доведенням до виду ТРМ-80Д).

Тобто, предмет зобов`язань за договором становить якісне виконання ремонтних робіт та своєчасне надання звітних документів.

За змістом п. 5.18 договору приймання наданих послуг Замовником здійснюється на підставі наданих Виконавцем: Актів приймання-передачі Виробів представнику військової частини (Додаток 3 до Договору); Посвідчення (Додаток 5 до Договору) видане філією 4277 ВП МОУ про приймання наданих послуг (в цілому по завершенню надання послуг за Договором, за етапи, або кожного окремого Виробу); підписання Виконавцем протоколу погодження договірної (фактичної) ціни надання послуг з ремонту Виробів (Додаток 2 до Договору).

За результатом приймання наданих послуг складається Акт приймання наданих послуг (Додаток 4 до Договору). Акт приймання наданих послуг підписується уповноваженими особами Замовника та Виконавця та затверджується Замовником та Виконавцем не пізніше 5 робочих днів.

Зобов`язання Виконавця по наданню послуг за Договором вважаються виконаними в повному обсязі після підписання та затвердження Акту приймання наданих послуг Замовника (Додаток 4 до Договору).

Хоча факт повного виконання послуг залежить від підписання та затвердження відповідного акту, однак особливістю надання послуг є споживання у момент їх виконання, а підрядних робіт матеріальний результат, який за змістом договору полягає у фактичному виконання ремонту та передачі результату Замовнику разом із звітними документами.

Тобто, факт завершення ремонтних робіт є відмінним від факту підтвердження сторонами їх повного виконання шляхом підписання Акту приймання наданих послуг.

Так, зокрема, п. п. 5.14-5.19 Договору встановлено поетапний алгоритм прийняття-передачі результатів ремонтних робіт, а також розмежовано зобов`язання зі складання звітних документів.

Особливістю договірних правовідносин є множинна участь на стороні Замовника учасників, які підпорядковані Міністерству оборони України, зокрема військової частини, її філії, Центрального управління забезпечення наземними системами озброєння Командування сил логістики Збройних Сил України, тощо.

Відтак, ступінь вини відповідача не може зводитись виключно до дати складення Акту приймання наданих послуг з ремонту виробів, оскільки обов`язок його складення є двостороннім.

Також, надання виконавцем документів, необхідних для підсумкового прийняття наданих послуг, перелік яких визначений п. 5.18 Договору, безпосередньо залежить від дій Замовника (позивача). Саме на філію 4227 ВП Міністерства оборони України покладено обов`язок зі складення і передачі Замовнику Посвідчення (Додаток №5 до Договору) в цілому по завершенню надання послуг по Договору.

Тому, за відсутності відповідного Посвідчення відповідач не мав змоги самостійно розпочати складення та надати Замовнику повний перелік документації згідно вимог п. 5.18 Договору.

Посвідчення №34 про прийняття продукції за договором складено 01.03.2023 року (а.с. 87 т.1).

З урахуванням внесених змін Додатковою угодою №4 від 29.12.2022 року до Календарного плану надання послуг з ремонту Виробів (а.с. 22-23 т. 1) сторонами узгоджено кінцевий термін виконання ремонту та надання звітних документів - 01.03.2023 року.

На підставі Акту №3 приймання-передачі виробів, відповідні вироби передано 01.03.2023 (а.с. 97 т.1). Позивачем не пред`явлено вимог щодо порушення вимог відносно якості та строків передачі виробів.

Таким чином предмет позову стосується виключно порушення строків передачі звітних документів. Відповідний факт не заперечувався відповідачем.

Згідно Акту №3 приймання наданих послуг з ремонту виробів послуги здано уповноваженою особою виконавця 30.03.2023 року; послуги прийнято уповноваженою особою Замовника 21.04.2023 року (а.с. 20 т.1).

Таким чином, відповідачем порушено строки надання звітних документів за номенклатурою, етапами, в обсягах та у строки, які зазначені у Календарному плані надання Послуг з ремонту Виробів (Додаток 1 до Договору), що є невід`ємною частиною Договору, а саме: термін надання звітних документів згідно Календарного плану надання Послуг з ремонту виробів становив до 01.03.2023 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем правомірно заявлено вимоги про нарахування визначених договором штрафних санкцій.

Пунктом 7.2. Договору сторони погодили, що у випадку ненадання в зазначений термін звітних документів, що підтверджують факт виконання послуг з ремонту виробів, Виконавець сплачує штрафні санкції в розмірі облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення від вартості ненаданих послуг з ремонту виробів.

Згідно Додаткової угоди №4 від 29.12.2022 року, сторонами внесено зміни в Календарний план надання послуг з ремонту Виробів (додаток №1 до Договору № 370/3/5/2/1/231 від 07.09.2022) та погоджено наступні строки: послуги з ремонту і технічного обслуговування транспортних засобів військового призначення (50630000-0) (регламентований ремонт майстерень на базі ЗІЛ-131 з кунгом з доведенням до виду ТРМ-80Д термін виконання ремонту - 01.03.2023 року; термін надання звітних документів - 01.03.2023 (а.с. 22-23 т.1).

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідальність відповідача як виконавця за Договором у вигляді штрафних санкцій має місце у разі виконання відповідачем зобов`язання за Договором після 01.03.2023 року.

З матеріалів справи вбачається, що сторонами підписано окремі Акт приймання-передачі виробів №3 від 01.03.2023 року (а.с. 97 т. 1) та Акт №3 приймання наданих послуг з ремонту Виробів (а.с. 20 т.1). Саме на останній акт посилається позивач, як підставу для визначення терміну прострочення надання послуг з передачі звітних документів, який і не заперечує відповідач.

Колегія суддів зазначає, що із змісту наданого позивачем Акту №3 приймання наданих послуг з ремонту Виробів (а.с. 20 т.1) за текстом якого уповноваженою особою виконавця О.Гвоздецьким здано послуги 30.03.2023 року. Вказаний акт 30 березня 2023 року затверджено підписом директора ДП "45 експериментальний механічний завод" М. Ляпуна, скріплений печаткою державного підприємства, підтверджено здачу послуг 30.03.2023 року. В свою чергу дату передачі послуг 30.03.2023 - також підтверджено уповноваженими особами Замовника, а саме: п/пк Чунаєвим та Начальником Центрального управління забезпечення наземними системами озброєння Командування Сил логістики Збройних Сил України А. Слюсаром, підпис якого скріплено печаткою.

Таким чином, шляхом підписання вищевказаного Акту №3 приймання наданих послуг з ремонту Виробів (а.с. 20 т.1) уповноваженим особами замовника підтверджено юридичний факт передачі виконавцем результатів наданих послуг саме 30.03.2023, оскільки акт підписано без зауважень.

Крім того, розбіжності у строках здачі послуг - 30.03.2023 року та моментом прийняття послуг 21.04.2023 року повністю узгоджується з положеннями укладеного сторонами договору, зокрема п.п. 5.14-5.17 Договору, якими визначено конкретні терміни прийняття робіт та послуг (прибуття до Виконавця представників військової частини для приймання Виробів протягом 10 робочих днів після одержання повідомлення, транспортування виробів, надання посвідчення після кінцевого прийняття виробів, яке датовано 01.03.2023 року, підписання протоколу погодження договірної ціни, складення актів та їх затвердження Замовником протягом 5 робочих днів). Вказане, передбачає термін приймання наданих послуг щонайменше 15 робочих днів.

Отже, з моменту передачі послуг виконавцем здійснюється поетапний процес прийняття та перевірки результатів.

В свою чергу п. 7.2. Договору передбачає нарахування штрафних санкцій виключно на період прострочення терміну надання звітних документів, а не до моменту прийняття результатів наданих послуг Замовником чи датою підписання виключно зі сторони Замовника Акту приймання-передачі послуг.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що нарахування будь-яких штрафних санкцій повинно відповідати засадам добросовісності та не суперечити юридичним вчинкам учасників правовідносин.

Принцип свободи договору належить до загальних засад цивільного законодавства, закріплених у ст. 3 ЦК України, та є одним із принципів здійснення суб`єктивних цивільних прав. Водночас в межах свободи договору дозволено все те, що не суперечить Закону.

Принцип добросовісності, який лежить в основі доктрини venire contra factum proprium, є стандартом чесної та відкритої поведінки. Це означає повагу до інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Сама доктрина venire contra factum proprium базується на римській максимі non concedit venire contra factum proprium - не можна діяти всупереч своїй попередній поведінці.

Таким чином, добросовісності та чесній діловій практиці суперечать дії, що не відповідають попереднім заявам або поведінці, якщо інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі №390/34/17).

В контексті викладеного, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідач не може нести відповідальність протягом періоду, у який виконання умов договору залежить виключно від дій та волевиявлення замовника.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія дійшла висновку, що наведений позивачем період нарахування штрафних санкцій з 02.03.2023 по 20.04.2023 не узгоджується з письмовими доказами у справі та вчиненими позивачем юридичними діями, оскільки враховуючи узгоджену обома сторонами дату передачі відповідачем звітних документів, зобов`язання відповідача за Договором є простроченим, починаючи з 02.03.2023 року по 29.03.2023 року.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що за період прострочення з 02.03.2023 по 29.03.2023 сумою штрафних санкцій, яка підлягає до задоволенню є 422 256,43 грн (22 017 656,75 грн х (25,00 (облікова ставка НБУ):365) х 28 днів (прострочення) / 100 = 422 256,43 грн.), а в задоволенні позову в частині вимог про стягнення штрафних санкцій в сумі 331 772,91 грн, відмовити, як нарахованих безпідставно за період з 30.03.2023 по 20.04.2023.

Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо остаточного розміру суми пені, які підлягають стягненню застосовуючи положення ст. 551 ЦК України, ст. 233 ЦК України дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для зменшення на 80% суми нарахованих штрафних санкцій за період з 02.03.2023 по 29.03.2023 та стягнув з відповідача 84 451,29 грн штрафних санкцій. У задоволенні позову в частині вимог стягнення 669 578,05 грн (337 805,14 грн (зменшений на 80% розмір) + 331 772,91 грн (заявлені безпідставно), судом першої інстанції відмовлено.

Стосовно доводів апеляційної скарги Міністерства Оборони України про неправильне застосування судом першої інстанції приписів статті 233 ГК України і статті 551 ЦК України у контексті зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, суд першої інстанції дійшов висновку щодо наявності підстав для зменшення заявлених позивачем до стягнення штрафних санкцій у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору на 80 % та стягнення з відповідача нарахованих за період з 02.03.2023 по 29.03.2023 штрафних санкцій в розмірі 84 451,29 грн.

Так, правовідносини із застосування неустойки (штрафних санкцій) за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, правила її застосування, умови зменшення її розміру врегульовані положеннями ГК України та ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 230 ГК України неустойка є штрафною санкцією, яка застосовується до учасника господарських відносин у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Неустойка має подвійну правову природу - є одночасно способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно забезпечення дисципліни боржника стосовно виконання зобов`язання (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі, у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Водночас застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За частиною другою статті 233 ГК України якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Подібні норми також містить частина третя статті 551 ЦК України, яка визначає, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Положення частини третьої статті 551 ЦК України надають суду право зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Тобто зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин (частина третя статті 551 ЦК України), господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

У цьому висновку суд апеляційної інстанції звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 26.08.2021 у справі №911/378/17 (911/2223/20).

Окрім того, у вирішенні судом питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки суду належить брати також до уваги ступінь виконання основного зобов`язання, поважність причин несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язання, поведінку відповідача, яка свідчить про вжиття ним всіх можливих заходів до виконання зобов`язання. При цьому вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

У цьому висновку суд апеляційної інстанції звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постановах від 22.05.2019 у справі №910/11733/18 та від 04.06.2019 у справі №904/3551/18.

Отже, для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої статті 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити. Якщо неустойка стягується понад збитки (частина перша статті 624 ЦК України), то вона також не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер.

Така неустойка стягується не понад дійсні збитки, а лише понад збитки у доведеному розмірі, які, як правило, є меншими за дійсні збитки. Для запобігання перетворенню неустойки на каральну санкцію суд має застосовувати право на її зменшення. Тож право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві.

Водночас закріплений законодавцем в статті 3 ЦК України принцип можливості обмеження свободи договору (статті 6, 627 цього Кодексу) в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах.

Главою 24 ГК України загальні засади відповідальності учасників господарських відносин врегульовано таким чином, що господарсько-правова відповідальність передбачена за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Тож справедливість, добросовісність, розумність як загальні засади цивільного законодавства є застосовними у питаннях застосування господарсько-правової відповідальності.

За частиною другою статті 216 ГК України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими: потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; передбачена законом відповідальність виробника (продавця) за недоброякісність продукції застосовується також незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; сплата штрафних санкцій за порушення зобов`язання, а також відшкодування збитків не звільняють правопорушника без згоди другої сторони від виконання прийнятих зобов`язань у натурі; у господарському договорі неприпустимі застереження щодо виключення або обмеження відповідальності виробника (продавця) продукції (частина третя статті 216 ГК України).

За частинами першою та другою статті 217 ГК України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Отже, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

У наведених висновках суд апеляційної інстанції звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18.

У справі, яка переглядається, вирішуючи питання зменшення пені, суд першої інстанції оцінив обставини справи, врахував повне та належне виконання основного зобов`язання відповідачем, що підтверджено підписаним сторонами без зауважень відносно якості робіт Актом на суму 22 017 656,75 грн; незначний термін прострочення надання звітних документів протягом 28 календарних днів.

Також суд першої інстанції звернув увагу на правовий статус сторін у справі, оскільки засновником відповідача є Державний концерн "Укроборонпром", який у свою чергу засновано Кабінетом Міністрів України, до складу якого входить Міністерство оборони України. При цьому, предмет спору стосується стягнення державою, в особі Міністерства оборони України, штрафних санкцій зі створеної державою юридичної особи публічного права.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника щодо неправильного застосування судом першої інстанції положень статті 233 ГК України, статті 551 ЦК України, якими передбачено можливість зменшення розміру штрафних санкцій, оскільки суд першої інстанції, оцінивши за внутрішнім переконанням встановлені обставини та подані докази в сукупності обґрунтовано визначив, що такі обставини є винятковими та достатніми для зменшення пені.

При цьому, відхиляючи аргументи Міністерства оборони України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу, що в питаннях підстав для зменшення розміру неустойки не може бути подібних правовідносин, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 09.11.2023 у справі №902/919/22.

При цьому, колегія суддів відзначає, що аналіз висновків Верховного Суду стосовно підстав для зменшення розміру штрафних санкцій, зокрема у справах, на які посилається Міністерство оборони України (постанови Верховного Суду від 02.11.2022 у справі №910/14591/21, від 15.06.2022 у справі №922/2141/21) свідчить, що з них не можна виокремити умови їх застосування окремо від специфічних обставин тих справ і застосувати у цій справі.

До того ж, Верховний Суд у наведених справах не формулював висновків, які б певним чином додатково обмежували умови здійснення розсуду суду у питаннях зменшення розміру пені так, щоб тільки один варіант реалізації розсуду суду можна було вважати правильним. Тому відсутні підстави вважати, що у тих випадках, коли суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність порушення норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права при реалізації судами власної дискреції, що тільки такий варіант реалізації дискреції слід вважати законним.

Подібні висновки, викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.07.2023 у справі №914/3231/16 та від 10.08.2023 у справі №910/8725/22, від 26.09.2023 у справі №910/22026/21.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано застосував у цій справі надане статтею 233 ГК України та частиною третьою статті 551 ЦК України право щодо зменшення розміру штрафних санкцій.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача 84 451,29 грн штрафних санкцій та відмову у задоволенні позову в частині вимог стягнення 669 578,05 грн (337 805,14 грн (зменшений на 80% розмір) + 331 772,91 грн (заявлені безпідставно).

Інші аргументи скаржника не впливають на правильність висновку суду першої інстанції за результатом розгляду вимог у цій справі.

Поряд з цим, суд апеляційної інстанції також враховує висновки в рішенні ЄСПЛ у справі "Проніна проти України" в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Суд апеляційної інстанції також зважає, що як неодноразово вказував ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "Руїз Торія проти Іспанії"). Лише той факт, що суд окремо та детально не відповів на кожний аргумент, представлений сторонами, не є свідченням несправедливості процесу (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "Шевельов проти України").

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду Вінницької області від 21.02.2024 у справі №902/1491/23 в частині відмови у стягненні 669 578,05 грн відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на апелянта в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Вінницької області від 21.02.2024 у справі №902/1491/23 в частині відмови у стягненні 669 578,05 грн, без змін.

2. Справу №902/1491/23 повернути Господарському суду Вінницької області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту в порядку, передбаченому главою 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "03" червня 2024 р.

Головуючий суддя Гудак А.В.

Суддя Петухов М.Г.

Суддя Мельник О.В.