ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

27 травня 2024 року м. ОдесаСправа № 916/1489/22

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Поліщук Л.В., Філінюка І.Г.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2022 (повний текст складено та підписано 19.01.2023, суддя Бездоля Ю.С.)

у справі №916/1489/22

за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

до

- ОСОБА_2 ;

- ОСОБА_3 ;

- ОСОБА_1 ;

- ОСОБА_4 ;

про солідарне стягнення 29975145,92 грн

ВСТАНОВИВ

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся з позовом до Господарського суду Одеської області про солідарне стягнення суми збитків (шкоди) до голови правління Банку ОСОБА_2 , заступника голови правління Подгорниц Ю.В., голови спостережної ради Бондарева О.М., члена спостережної ради ОСОБА_4 , які ухвалювали рішення про укладення договору застави майнових прав Банку/майнове поручительство в забезпечення зобов`язань ТОВ "Біт-Стерео" за кредитним договором та договорами, які вносили зміни до нього, і підписували відповідні документи протягом 2011-2014 років у розмірі 29975145,92 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 14.12.2022 у задоволенні позову Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відмовлено повністю.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.05.2023 рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2022 у справі №916/1489/22 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 08.11.2023 у цій справі рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2022 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.05.2023 у справі №916/1489/22 скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) та ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, ) 29 975 145 (двадцять дев`ять мільйонів дев`ятсот сімдесят п`ять тисяч сто сорок п`ять) грн 92 коп. майнової шкоди.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на вищевказане рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2022 по справі №916/1489/22.

Також скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2022 по справі №916/1489/22.

В обґрунтування заявленого клопотання скаржник зазначив, що розгляд справи відбувся за його відсутності та не повідомлення про час, дату та місце розгляду справи. Та лише у лютому 2024 йому стало відомо про наявність оскаржуваного рішення.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.04.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2022 по справі №916/1489/22 залишено без руху та визначено ОСОБА_1 усунути встановлені судом при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме вказати інші причини для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2022 по справі №916/1489/22, протягом 10 днів з дня вручення апелянту ухвали про залишення апеляційної скарги без руху

До суду апеляційної інстанції надійшла заява в якій скаржник просить поновити йому строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2022 по справі №916/1489/22, з огляду на таке.

Так, за твердженням апелянта, він протягом тривалого часу проживає за кордоном та востаннє виїхав за межі України 04.02.2022 року, що підтверджується копією квитка на літак, згідно з яким 04.02.2022 року ОСОБА_1 вилетів до міста Малага в Іспанії, де і знаходиться до цього часу.

Розгляд справи, за твердженням апелянта відбувся без його участі чи його представника, оскільки він належним чином не був і не міг бути повідомлений про розгляд справи, оскільки перебував і перебуває закордоном.

Щодо розміщення інформації в Єдиному державному реєстрі судових рішень або офіційному веб-порталі судової влади України як підставу, що особа отримала рішення, скаржник зазначає, що людина повинна бути обізнана про такі реєстри, має вміти ними користуватися, а саме отримувати інформацію здійснюючи правильний запит у пошуку. Більш того, постійно здійснювати перевірку такої інформації. Але чинним законодавством України такий обов`язок на громадян не покладено. Окрім того, пошук серед оголошень про виклик на веб-сайті господарського суду Одеської області взагалі відсутній, а тому незрозуміло яким чином особа мала відслідковувати оголошення про її виклик в судові засідання.

До суду апеляційної інстанції також надійшли заперечення проти відкриття апеляційного провадження від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в яких позивач просить відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в справі №916/1489/22, з огляду на таке.

Так за твердженням позивача, апелянтом не спростовано того факту, що єдиною відомою суду першої інстанції адресою місцезнаходження ОСОБА_1 була: АДРЕСА_3 . При цьому, Фонд гарантування звертає увагу, що представник ОСОБА_1 , навіть в апеляційній скарзі не зазначає про фактичну адресу проживання скаржника, вказуючи в адресі для листування адресу реєстрації представника: АДРЕСА_5 .

Також, на переконання позивача, оскільки апеляційна скарга подана через чотирнадцять місяців після складання повного тексту рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2022, згідно приписів ч. 2 ст. 261 ГПК України, Південно- західний апеляційний господарський суд повинен відмовити у відкритті апеляційного провадження, тому що апеляційна скарга ОСОБА_1 подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Фонд гарантування вкладів також вважає, що адвокат Бондарева О.М., - ОСОБА_5 був обізнаний про існування оскаржуваного рішення господарського набагато раніше дати подачі апеляційної скарги, що підтверджується наступним.

Так, в провадженні Господарського суду Одеської області перебуває справа №916/1522/22, за позовом Фонду гарантування до пов`язаних із ПАТ «ФІНРОСТБАНК» осіб, в тому числі до ОСОБА_1 . В справі №916/1522/22 інтереси ОСОБА_1 представляє також адвокат Грінцов І.В., який 08.05.2023 через Електронний суд подав клопотання в якому зазначив що представляє інтереси ОСОБА_1 з 18.04.2023 на підставі договору про надання правової допомоги.

Позивач звертає увагу на те, що під час судових засідань в справі №916/1522/22, в яких адвокат Грінцов І.В. був присутнім в режимі відео-конференцій, представник Фонду гарантування вкладів неодноразово зазначав про розгляд Верховним Судом справи №916/1489/22, оскільки справи є подібними (той самий позивач, той самий предмет позову, частково ті самі відповідачі, навіть та сама суддя суду першої інстанції).

До того ж, як на тому наполягає позивач, 10.11.2023 в судовому засіданні Господарського суду Одеської області в справі №916/1522/22, в якому в режимі відео-конференції був присутнім адвокат Бондарева О.М., - ОСОБА_5 , представник Фонду гарантування вкладів повідомив про ухвалену Верховним Судом постанову від 08.11.2023 в справі №916/1489/22.

Отже, Фонд гарантування вкладів зауважує, що не безпідставно вважає, що ОСОБА_1 знаючи про існування справи №916/1489/22, в якій він є співвідповідачем, не втручався в її розгляд, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанції були винесені на якого користь. Проте, в цей же час, інтереси ОСОБА_1 в іншій справі №916/1522/22 представляв адвокат Грінцов І.В. І лише після оприлюднення 30.01.2024 повного тексту постанови Верховного Суду від 08.11.2023, про яку адвокат Грінцов І.В. знав, як мінімум з 10.11.2023, коли представник Фонду гарантування повідомив про її ухвалення учасників справи №916/1522/22, вирішив подати апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2022, пояснюючи пропуск строку на апеляційне оскарження тим, що лише в лютому 2024 йому стало відомо про наявність оскаржуваного рішення. Хоча знав про наявність рішення набагато раніше.

Позивач також наголошує на тому, що ОСОБА_1 , оскаржує рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2022, яке було винесено на його користь, що свідчить лише про намагання будь яким чином скасувати рішення суду першої інстанції, оскільки Верховним Судом ухвалено постанову від 08.11.2023 на користь Фонду гарантування, яка є остаточною та оскарженню не підлягає.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду, розглянувши заяву про усунення недоліків, заперечення позивача та дослідивши обставини викладені у ній, дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції 14.12.2022. Повний текст рішення складено та підписано 19.01.2023.

Отже, з урахуванням дати складання повного тексту оскаржуваного рішення, останнім днем строку подання апеляційної скарги на неї є 08.02.2023.

Втім, апеляційна скарга була надіслана до суду апеляційної інстанції 21.03.2024 шляхом її подання до електронного суду, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, судом першої інстанції було здійснено запит до Державної міграційної служби України щодо зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 (т.1, а.с. 153).

У відповідь на даний запит Державна міграційна служби України повідомила, що за наявною інформацією місцем проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_3 (т.2, а.с. 23).

Отже єдиною відомою суду першої інстанції адресою місцезнаходження ОСОБА_1 була АДРЕСА_3 .

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 (з відповідними змінами) затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією.

До названого переліку, зокрема включено всю територію Донецького району з 07.04.2014, тобто місцезнаходження апелянта.

У відповідності до п. 21 Перехідних положень ГПК України собливості судових викликів та повідомлень, направлення копій судових рішень учасникам справи, у разі якщо адреса їх місця проживання (перебування) чи місцезнаходження знаходиться на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції, визначаються законами України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції".

Отже, порядок виклику в суд та повідомлення про судове рішення осіб, які перебувають на тимчасово окупованій території визначено Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Так, зокрема, ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що учасники справи, остання відома адреса місця проживання (перебування) чи місцезнаходження яких знаходиться на тимчасово окупованій території і які не мають електронного кабінету, повідомляються про ухвалення відповідного судового рішення шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади України з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень або шляхом розміщення тексту відповідного судового рішення на офіційному веб-порталі судової влади України з урахуванням вимог, визначених Законом України "Про доступ до судових рішень", у разі обмеження доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень.

З моменту розміщення такої інформації вважається, що особа отримала судове рішення.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, на виконання вищевказаних приписів Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Господарський суд Одеської області 24.01.2022 розмістив оголошення про прийняття судового рішення на офіційному веб-порталі судової влади України (т.3, а.с. 41-42).

Відтак, з огляду на приписи ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», з моменту розміщення тексту оскаржуваного рішення на офіційному веб-порталі судової влади України, а саме з 24.01.2022 вважається, що скаржник отримав судове рішення.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку про дотримання місцевим господарським судом вимог ГПК України та Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» щодо належного повідомлення скаржника про прийняття оскаржуваного рішення та обізнаність останнього про його наявність.

Колегія суддів також наголошує на тому, що за приписами ч.7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

Так наявні матеріали справи не містять доказів на підтвердження повідомлення апелянтом суд першої інстанції про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

Також, за змістом ст.2 Закону України Про доступ до судових рішень кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Нормами статті 4 цього Закону передбачено, що судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Згідно з відомостями, які містяться у Єдиному державному реєстрі судових рішень, оскаржуване рішення було оприлюднено 24.01.2023, а тому з названої дати скаржник мав можливість ознайомитись з оскаржуваною ухвалою.

При цьому, судова колегія наголошує на тому, що Державна судова адміністрація України з 20 червня 2022 року відновила загальний доступ до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Відповідно до ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Пономарьов проти України Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Мушта проти України зазначено: право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

Колегія суддів відзначає, що з правового контексту приписів ст. 119 ГПК України вбачається, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично відновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити - з якої саме поважної причини такий строк було порушено скаржником, та чи підлягає відновленню.

Як свідчить правовий аналіз норм чинного законодавства, суд може відновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не враховувати який вважалось би несправедливим та таким, що суперечить загальним засадам законодавства.

Для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність відповідних обставин, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність, у зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, що може використовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Судова колегія зазначає, що лише факт подання стороною клопотання про відновлення строку не зобов`язує суд автоматично відновити цей строк, оскільки клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи ст. 256 Господарського процесуального кодексу України повинно містити обґрунтування поважності пропуску цього строку.

Крім того, наявність або відсутність підстав для задоволення заяви про відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги визначається за правилами ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, за приписами якої господарський суд може відновити пропущений процесуальний строк за заявою сторони чи з своєї ініціативи, якщо визнає причину пропуску процесуального строку поважною. Поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. При цьому, Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, тобто у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду вирішуючи питання щодо поважності пропуску скаржником строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2022, з огляду на інші підстави наведені апелянтом, зазначає наступне.

За приписами ч.4 ст. 122 ГПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. В оголошенні про виклик вказуються дані, зазначені в частині першій статті 121 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають електронного кабінету, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання.

Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії.

З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

На виконання наведених законодавчих приписів суд першої інстанції 15.07.2022, 23.08.2022, 19.09.2022, 03.10.2022, 17.10.2022, 18.11.2022, 08.12.2022 розмістив на офіційному веб-порталі судової влади України оголошення із текстами відповідних ухвал в яких вказано про час, дату та місце розгляду справи (т.1, а.с. 150, т.2, а.с. 25, 160, 177, 192, 222, 229).

Вищенаведене обставини у сукупності свідчать про те, що апелянт був належним чином повідомлений про наявність у провадженні Господарського суду Одеської області даної справи, а також про час, дату та місце розгляду справи.

Відповідно наявні у матеріалах справи докази спростовують твердження апелянта про необізнаність про розгляд даної справи судом першої інстанції та неналежне повідомлення про час, дату та місце розгляду справи.

Колегія суддів також зазначає, що за приписами ч. 2 ст. 261 ГПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Наявні матеріали справи свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції 14.12.2022. Повний текст рішення складено та підписано 19.01.2023, а тому з урахуванням дати складання повного тексту, річний строк звернення з апеляційною скаргою спливає 19.01.2024.

В той же час, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на вищевказане рішення звернувся лише 21.03.2024, тобто із пропуском визначеного ч. 2 ст. 261 ГПК України річного звернення з апеляційною скаргою.

При цьому, як вже було вказано вище, з огляду на положення ГПК України та Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» ОСОБА_1 вважається таким, що отримав оскаржуване судове рішення з моменту розміщення інформації про його прийняття на офіційному веб-порталі судової влади України, а саме 24.01.2022 (т.3, а.с. 41-42).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апелянтом було пропущено строк на апеляційне оскарження, а наведені обставини для його поновлення не є обґрунтованими, оскільки можливість вчасного подання апеляційної скарги на оскаржуване рішення першої інстанції залежала виключно від волевиявлення самого скаржника, тобто мала суб`єктивний характер.

Частиною 4 ст. 261 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Оскільки наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнаються судом неповажними, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2022 по справі №916/1489/22 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 3, 119, 234, 261 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2022 по справі №916/1489/22.

Апеляційну скаргу з доданими до неї матеріалами повернути скаржнику.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Поліщук Л.В.

Суддя Філінюк І.Г.