ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року Справа № 918/693/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Грязнов В.В. , суддя Павлюк І.Ю.

секретар судового засідання Кравчук О.В.

за участю представників сторін:

позивача: представник не з`явився

відповідача: Гуз О.С. адвокат

прокурор Бистрицька І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" на рішення Господарського суду Рівненської області, ухвалене 06.03.2024 суддею Бережнюк В.В., повне рішення складено 07.03.2024, у справі № 918/693/23

за позовом Керівника Дубенської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Тараканівської сільської ради

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія"

про визнання недійсними додаткових угод та стягнення коштів 363 192,27 грн

В липні 2023 року Керівник Дубенської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Тараканівської сільської ради звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" в якій просить:

- визнати недійсною додаткову угоду № 1 від 09.02.2021 до договору № 4108-ВЦ/601 на постачання електричної енергії від 31.12.2020, укладеного між Тараканівською сільською радою та ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія";

- визнати недійсною додаткову угоду № 2 від 02.03.2021 до договору № 4108-ВЦ/601 на постачання електричної енергії від 31.12.2020, укладеного між Тараканівською сільською радою та ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія";

- визнати недійсною додаткову угоду № 3 від 18.08.2021 до договору № 4108-ВЦ/601 на постачання електричної енергії від 31.12.2020, укладеного між Тараканівською сільською радою та ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія";

- визнати недійсною додаткову угоду № 4 від 02.09.2021 до договору № 4108-ВЦ/601 на постачання електричної енергії від 31.12.2020, укладеного між Тараканівською сільською радою та ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія";

- визнати недійсною додаткову угоду № 5 від 02.09.2021 до договору № 4108-ВЦ/601 на постачання електричної енергії від 31.12.2020, укладеного між Тараканівською сільською радою та ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія";

- визнати недійсною додаткову угоду № 6 від 22.09.2021 до договору № 4108-ВЦ/601 на постачання електричної енергії від 31.12.2020, укладеного між Тараканівською сільською радою та ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія";

- визнати недійсною додаткову угоду № 7 від 23.09.2021 до договору № 4108-ВЦ/601 на постачання електричної енергії від 31.12.2020, укладеного між Тараканівською сільською радою та ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія";

- визнати недійсною додаткову угоду № 8 від 11.10.2021 до договору № 4108-ВЦ/601 на постачання електричної енергії від 31.12.2020, укладеного між Тараканівською сільською радою та ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія";

- визнати недійсною додаткову угоду № 9 від 26.10.2021 до договору № 4108-ВЦ/601 на постачання електричної енергії від 31.12.2020, укладеного між Тараканівською сільською радою та ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія";

- визнати недійсною додаткову угоду № 10 від 09.11.2021 до договору № 4108-ВЦ/601 на постачання електричної енергії від 31.12.2020, укладеного між Тараканівською сільською радою та ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія";

- визнати недійсною додаткову угоду № 11 від 03.12.2021 до договору № 4108-ВЦ/601 на постачання електричної енергії від 31.12.2020, укладеного між Тараканівською сільською радою та ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія";

- стягнути із ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" на користь Тараканівської сільської ради кошти у розмірі 363 192,27 грн /т. 1 а.с. 1-18/.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні додаткові угоди укладені з порушенням вимог ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", тому їх слід визнати недійсними, а розрахунок за поставлену електроенергію повинен здійснюватися за ціною, вказаною в основному договорі № 4108-ВЦ/601 на постачання електричної енергії від 31.12.2020. Внаслідок неправомірного збільшення ціни на електроенергію шляхом укладання спірних додаткових угод мала місце переплата коштів у розмірі 363 192,27 грн.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 06.03.2024 у справі № 918/693/23 позов Керівника Дубенської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Тараканівської сільської ради до відповідача ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" про визнання недійсними додаткових угод та стягнення коштів задоволено; визнано недійсними додаткові угоди № 1, № 2, № 3, № 4, № 5, № 6, № 7, № 8, № 9, № 10, № 11; стягнуто з ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" на користь Тараканівської сільської ради кошти у розмірі 363 192,27 грн; стягнуто з ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" на користь Рівненської обласної прокуратури понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 34 971,88 грн /т. 1 а.с. 81-90/

Відповідач ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" , не погоджуючись з ухваленим рішенням, звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в електронній формі, в якій просить рішення Господарського суду Рівненської області від 06.03.2024 у справі № 918/693/23 скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі /т. 2 а.с. 99-107/.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає:

- судом не взято до уваги відсутність належних правових підстав на представництво прокурором інтересів держави в суді, оскільки прокуратура немає повноважень здійснювати фінансовий контроль за виконанням тендерних закупівель та встановлювати при цьому порушення у сфері закупівель; відповідні повноваження в установленому законодавством порядку покладено на орган державного фінансового контролю Держаудитслужбу;

- позиція Дубенської окружної прокуратури зазначена в позовній заяві, ґрунтується лише на проведені моніторингу відкритих торгів UA-2020-11-27-002343-с в електронній системі публічних закупівель Prozorro, щодо укладеного договору № 4108-ВЦ/601 від 31.12.2020 між Тараканівською сільською радою та ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" з додатковими угодами. При цьому без проведення відповідної перевірки та висновку Держаудитслужби України, Дубенська окружна прокуратура робить безпідставний самостійний висновок, що вказані додаткові угоди суперечать вимогам Закону України "Про публічні закупівлі";

- судом першої інстанції помилково зроблено висновок щодо використання бюджетних коштів при розрахунку по спірних додаткових угодах, укладених до договору на постачання електричної енергії № 4108-ВЦ/601 від 31.12.2020;

- за умовами договору, розмір ціни, який визначений у комерційній пропозиції, залежить безпосередньо від ціни на ринках електричної енергії на розрахунковий період;

- спеціальним Законом України "Про публічні закупівлі" встановлено перелік підстав для зміни істотних умов договору про закупівлю після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, до яких відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 41 цього Закону віднесено випадки, коли відбувається збільшення ціни за одиницю товару;

- чинним законодавством не визначено, які саме документи мають підтверджувати факт коливання ціни товару на ринку. Тому залежно від специфіки предмета закупівлі факт коливання ціни товару на ринку може підтверджуватися, зокрема, довідками Торгово-промислової палати України, Державної служби статистики України, даними із сайту "Оператор ринку" тощо.

- у спірних правовідносинах, що склалися у даній справі, предметом закупівлі є електрична енергія, і зміни, які вносилися до договору спірними додатковими угодами, за рахунок зменшення обсягу закупівлі товару не призвели до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю в редакції додаткових угод. При цьому, жодною зі спірних додаткових угод ціну за одиницю товару не було збільшено понад 10 % пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку;

- додаткові угоди про збільшення ціни за одиницю товару укладені між сторонами у відповідності до вимог ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" та умов пунктів 5.7, 13.9 договору без порушення вимог чинного законодавства. Крім того, ціна за одиницю товару, яка вказана в кожній з додаткових угодах не перевищує 10 відсотків та не призводить до збільшення суми, визначеної в договорі.

За таких обставин, на думку скаржника, судом першої інстанції при ухваленні оспорюваного рішення допущено неправильне застосування норм матеріального права. Оспорюване рішення ухвалене судом за невідповідності висновків суду обставинам справи, є необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.04.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" на рішення Господарського суду Рівненської області від 06.03.2024 у справі № 918/693/23. Розгляд апеляційної скарги призначено на 27.05.2024 об 11:00 год. /т. 2 а.с. 118/.

11.04.2024 (вх. № 3251/24) від керівника Дубенської окружної прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги а ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" на рішення Господарського суду Рівненської області від 06.03.2024 у справі № 918/693/23 /т. 2 а.с. 121-126/.

В судове засідання 27.05.2024 з`явились прокурор та представник відповідача, Тараканівська сільська рада не забезпечила участь в судовому засіданні повноважного представника.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

Враховуючи, що ухвалою суду від 05.04.2024 явка представників сторін в судові засідання обов`язковою не визнавалась, колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності представника Тараканівської сільської ради, оскільки його не явка не перешкоджає перегляду справи.

В судовому засіданні 27.05.2024 представник ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив скасувати рішення Господарського суду Рівненської області від 06.03.2024 у справі № 918/693/23 та ухвалити нове, яким відмовити у позові керівника Дубенської окружної прокуратури.

Прокурор надав заперечення щодо апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Рівненської області від 06.03.2024 у справі № 918/693/23 залишити без змін.

Статтею 269 ГПК України встановлено, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення представника ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" та прокурора, дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Тараканівською сільською радою проведено закупівлю UA-2020-11-27-002343-с за предметом: "Електрична енергія".

31.12.2020 між Тараканівською сільською радою (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" (далі - ТОВ "РОЕК", постачальник) укладено договір № 4108-ВЦ/601 на постачання електричної енергії /т. 1а.с. 22-30/.

Згідно з п. 1.2 договору, умови цього договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 (далі ПРРЕЕ).

Згідно з п. 2.1 договору постачальник продає електричну енергію споживачу (за кодом ДК 021:2015 - 09310000-5 Електрична енергія) для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п. 2.2 договору, загальна кількість електричної енергії за цим договором - 519560 кВт/год. /т. 1 а.с. 36-38/.

Строк (термін) поставки (передачі) товару з 01.01.2021 по 31.12.2021 включно (п. 3.1 договору).

За змістом пунктів 5.1, 5.2 договору загальна ціна даного договору становить 980 000,00 грн, у т.ч. ПДВ (20%) 163 333,33 грн. Ціна за одиницю електричної енергії визначається у додатку 2 "Комерційна пропозиція" до договору. Споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за ціною, яка зазначена у додатку № 2 до договору.

Відповідно до додатку № 2 до договору № 4108-ВЦ/601 на постачання електричної енергії від 31.12.2020 ціна за електричну енергію становить 1 кВт/год становить 1,88621185 грн з ПДВ (1,57184285 грн без ПДВ).

Згідно з п. 13.1 договору, цей договір набирає чинності з дня його підписання сторонами, але не раніше 01.01.2021, та діє до 31.12.2021, а в частині проведення розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

Відповідно до п. 13.9 договору, умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі, крім випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі. Істотні умови договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.

Зміна ціни за одиницю електричної енергії допускається за умови надання стороною, яка пропонує зміни, документального підтвердження факту коливання ціни електричної енергії на ринку в торговій зоні "ОЕС України". Таким документальним підтвердженням можуть бути офіційні дані про ціну, обсяги купівлі-продажу електричної енергії на ринку "на добу на перед" (далі - РДН) та внутрішньодобовому ринку (далі - ВДР), та інші показники, які склалися у відповідному розрахунковому періоді в торговій зоні "ОЕС України" та оприлюднені офіційному веб-сайті ДП "ОПЕРАТОР РИНКУ" - згідно з частиною шостою статті 67 Закону України "Про ринок електричної енергії". У якості документального підтвердження даних, Сторонами визнаються, зокрема, завірені роздруківки з веб-сайту Звітів про результати роботи РДН/ВДР та про діяльність ОР за відповідний календарний місяць, які оприлюднюються відповідно до законодавства ДП "Оператор ринку" або інший документ органу, установи чи організації, які мають повноваження здійснювати моніторинг цін на товари, визначати зміни ціни товару на ринку.

Нова (змінена) ціна застосовується з першого числа відповідного розрахункового періоду (календарного місяця) і залишається незмінною до його завершення.

У подальшому після укладення договору між сторонами неодноразово укладались додаткові угоди, а саме:

- додатковою угодою № 1 від 09.02.2021 на підставі коливання ціни на електричну енергію на ринку, визначено, що ціна за 1 кВт/год спожиту електричну енергію за становить 1,72887 грн/кВт/год без ПДВ (2,074644 грн/кВт/год з ПДВ) та починає застосовуватись до договірних величин споживання електричної енергії з січня 2021 року (збільшено ціну на 9,99 %);

- додатковою угодою № 2 від 02.03.2021, на підставі коливання ціни на електричну енергію на ринку, визначено, що ціна за 1 кВт/год спожиту електричну енергію за становить 1,87222 грн/кВт/год без ПДВ та починає застосовуватись до договірних величин споживання електричної енергії з лютого 2021 року (збільшено ціну на 19,11 %);

- додатковою угодою № 3 від 18.08.2021, на підставі коливання ціни на електричну енергію на ринку, визначено, що ціна за 1 кВт/год спожиту електричну енергію за становить 2,02989 грн/кВт/год без ПДВ та починає застосовуватись до договірних величин споживання електричної енергії з 01.08.2021 (збільшено ціну на 29,14%);

- додатковою угодою № 4 від 02.09.2021, на підставі коливання ціни на електричну енергію на ринку, визначено, що ціна за 1 кВт/год спожиту електричну енергію за становить 2,20331 грн/кВт/год без ПДВ та починає застосовуватись до договірних величин споживання електричної енергії з 16.08.2021 (збільшено ціну на 40,17%);

- додатковою угодою № 5 від 02.09.2021, на підставі коливання ціни на електричну енергію на ринку, визначено, що ціна за 1 кВт/год спожиту електричну енергію за становить 2,39406 грн/кВт/год без ПДВ та починає застосовуватись до договірних величин споживання електричної енергії з 26.08.2021 (збільшено ціну на 52,30 %);

- додатковою угодою № 6 від 22.09.2021, на підставі коливання ціни на електричну енергію на ринку, визначено, що ціна за 1 кВт/год спожиту електричну енергію за становить 2,58286 грн/кВт/год без ПДВ та починає застосовуватись до договірних величин споживання електричної енергії з 01.09.2021 (збільшено ціну на 64,32 %);

- додатковою угодою № 7 від 23.09.2021, на підставі коливання ціни на електричну енергію на ринку, визначено, що ціна за 1 кВт/год спожиту електричну енергію за становить 2,75568 грн/кВт/год без ПДВ та починає застосовуватись до договірних величин споживання електричної енергії з 14.09.2021 (збільшено ціну на 75,32 %).

- додатковою угодою № 8 від 11.10.2021, на підставі коливання ціни на електричну енергію на ринку, визначено, що ціна за 1 кВт/год спожиту електричну енергію за становить 2,97453 грн/кВт/год без ПДВ та починає застосовуватись до договірних величин споживання електричної енергії з 15.09.2021 (збільшено ціну на 89,24 %).

- додатковою угодою № 9 від 26.10.2021, на підставі коливання ціни на електричну енергію на ринку, визначено, що ціна за 1 кВт/год спожиту електричну енергію за становить 3,24232 грн/кВт/год без ПДВ та починає застосовуватись до договірних величин споживання електричної енергії з 01.10.2021 (збільшено ціну на 106,28 %).

- додатковою угодою № 10 від 09.11.2021 на підставі коливання ціни на електричну енергію на ринку, визначено, що ціна за 1 кВт/год спожиту електричну енергію за становить 3,53686 грн/кВт/год без ПДВ та починає застосовуватись до договірних величин споживання електричної енергії з 14.10.2021 (збільшено ціну на 125,01 %).

- додатковою угодою № 11 від 03.12.2021 на підставі коливання ціни на електричну енергію на ринку, визначено, що ціна за 1 кВт/год спожиту електричну енергію за становить 3,86083 грн/кВт/год без ПДВ та починає застосовуватись до договірних величин споживання електричної енергії з 05.11.2021 (збільшено ціну на 145,62 %) /т. 1 а.с. 40-63/.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.

Внаслідок укладення додаткових угод відбулось збільшення ціни за одиницю товару на 145,62 %.

Встановлено, що TOB "РОЕК" на виконання договору поставлено 326 989 кВт/год електричної енергії на загальну суму 979 962,80 грн з ПДВ, а саме згідно з актами приймання-передачі:

- № А- за січень 2021 року - 32 142 кВт/год на суму 66 683,20 грн з ПДВ, сплачені відповідно до платіжних доручень № 1, № 1, № 14, № 21, № 26 № 37, від 15.02.2021;

- № А- за лютий 2021 року - 43 802 кВт/год на суму 90 873,60 грн з ПДВ, сплачені відповідно до платіжних доручень № 5, № 5, №16, № 35, № 73, № 76, № 80 від 15.03.2021;

- № А- за березень 2021 року - 17 кВт/год на суму 35,27 грн з ПДВ, сплачені відповідно до платіжного доручення № 6 від 26.03.2021;

- № А- за березень 2021 року - 39 410 кВт/год на суму 96 075,77 грн з ПДВ, сплачені відповідно до платіжних доручень № 7, № 8, № 29, № 61, № 126, № 138, № 152 від 21.04.2021;

- № А- за квітень 2021 року - 25 099 кВт/год на суму 56 389,04 грн з ПДВ, сплачені відповідно до платіжних доручень № 8, № 9, № 32, № 67, № 142, № 150, № 186 від 13.05.2021;

- № А- за травень 2021 року - 19 971 кВт/год на суму 44 868,00 грн з ПДВ, сплачені відповідно до платіжних доручень № 11, № 40, № 93, № 187, № 195, № 228 від 11.06.2021;

- № А- за червень 2021 року - 24 881 кВт/год на суму 55 899,27 грн з ПДВ, сплачені відповідно до платіжних доручень № 20, № 48, № 125, № 253, № 253, № 277, від 20.07.2022; № 11 від 26.07.2021;

- № А- за липень 2021 року - 8 356 кВт/год на суму 18 773,11 грн з ПДВ, сплачені відповідно до платіжних доручень № 13, № 26, № 50, № 144, № 289, № 303 від 17.08.2021;

- № А- за серпень 2021 - 13 810 року кВт/год на суму 35 736,82 грн з ПДВ, сплачені відповідно до платіжних доручень № 16, № 35, № 56, № 165, № 305, № 328, № 333 від 20.09.2021;

- № 489000048/9/1 за вересень 2021 року - 16 286 кВт/год на суму 54 671,51 грн з ПДВ, сплачені відповідно до платіжних доручень № 51, № 60, № 193, № 351, № 353 від 21.10.2021, № 378 від 25.10.2021;

- № 489000048/10/1 за жовтень 2021 року - 30 921 кВт/год на суму 126 652,35 грн з ПДВ, сплачені відповідно до платіжних доручень № 55, № 67, № 222, № 389, № 414, № 438 від 25.11.2021;

- №489000048/11/1 за листопад 2021 року - 30 767 кВт/год на суму 140 951,80 грн з ПДВ, сплачені відповідно до платіжних доручень № 19, № 59, № 72, № 243, № 413, № 456, № 478 від 15.12.2021;

- № 489000048/12/1 за грудень 2021 року - 41 527 кВт/год на суму 192 353,06 грн з ПДВ, сплачені відповідно до платіжних доручень № 81 від 29.12.2021, № 23, № 66, № 80, № 82, № 278, № 443, № 502, № 601 від 30.12.2021 /т. 1 а.с.99-106/.

Дубенською окружною прокуратурою у відповідності до вимог ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" скеровано на адресу Тараканівської сільської ради відповідний лист № 51-1592вих-23 від 18.05.2023, яким повідомлено, що додаткові угоди до договору про постачання електричної енергії № 4108-ВЦ/601 від 31.12.2020 не відповідають вимогам ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" та підлягають у відповідності до ст. 203, 215 ЦК України визнанню недійсними.

Також у зазначеному листі керівник Дубенської окружної прокуратури просив надати інформацію щодо вжиття Тараканівською сільською радою заходів цивільно-правового характеру щодо усунення описаних у листі порушень, а саме оскарження 11 додаткових угод до договору про постачання електричної енергії № 4108-ВЦ/601 від 31.12.2020 та стягнення з постачальника ТОВ "РОЕК" 363 192,27 грн надмірно сплачених коштів /т. 1 а.с. 194-195/.

Тараканівська сільська рада у наданій відповіді (лист від 22.05.2023 № 07-27/1112/23) повідомила, що оскарження додаткових угод до договору про постачання електричної енергії № 4108-ВЦ/601 від 31.12.2020 та заходи щодо стягнення коштів радою не здійснювались /т. 1 а.с. 196-197/.

Дубенська окружна прокуратура у листі № 51-2181ВИХ-23 від 30.06.2023 повідомила Тараканівську сільську раду про звернення до Господарського суду Рівненської області з позовом в інтересах держави в особі Тараканівської сільської ради до ТОВ "РОЕК" про визнання недійсними додаткових угод до договору про постачання електричної енергії № 4108-ВЦ/601 від 31.12.2020 та стягнення 363 192,27 грн, відповідно до ст. 1311 Конституції України, ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" /т. 1 а.с. 198/.

Враховуючи вищезазначені обставини, керівник Дубенської окружної прокуратури звернувся до Господарського суду Рівненської області із цим позовом.

06.03.2024 Господарський суд Рівненської області за результатами розгляду позову керівника Дубенської окружної прокуратури ухвалив рішення про задоволення позову; визнав недійсними додаткові угоди № 1, № 2, № 3, № 4, № 5, № 6, № 7, № 8, № 9, № 10, № 11; стягнув з ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" на користь Тараканівської сільської ради кошти у розмірі 363 192,27 грн; на користь Рівненської обласної прокуратури 34 971,88 грн понесених витрат на сплату судового збору.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з наступного.

Щодо підстав представництва прокурором інтересів держави в особі Тараканівської сільської ради.

Позивач Тараканівська сільська рада є органом місцевого самоврядування, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження у спірних правовідносинах.

Так статтею 143 Конституції України визначено, що місцеві органи самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання відповідно до закону тощо. Отже завданням органу місцевого самоврядування є забезпечення раціонального використання майна та інших ресурсів, що перебувають у комунальній власності.

Відповідно до норм п. 15, 22, ч. 1 ст. 26, ч. 1 ст. 62, ч. 4 ст. 71 Закону України "Про місцеве самоврядування" Тараканівська сільська рада має повноваження здійснювати контроль щодо законності проведених закупівель за бюджетні кошти, прийнятих за результатами таких закупівель рішень та контроль за ефективністю використання бюджетних коштів при укладенні господарських договорів. Крім того оплата за спірним договором здійснювалася за рахунок коштів місцевого бюджету саме Тараканівською сільською радою.

Отже Тараканівська сільська рада, маючи відповідні правомочності для звернення до суду з цим позовом, не відреагував на повідомлення прокурора про стверджуване порушення та самостійно не до суду не звернувся.

Верховний Суд у постанові від 08.02.2019 у справі № 915/20/18 визначив, що інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також й у захисті прав та свобод місцевого самоврядування, яке не має загальнодержавного характеру, але спрямоване на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи.

Водночас у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.06.2021 у справі № 927/491/19 викладено висновок, що закон не зобов`язує прокурора подавати позов в особі усіх органів, які можуть здійснювати захист інтересів держави у спірних відносинах і звертатися з позовом до суду. Належним буде звернення в особі хоча б одного з них.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17 (пункт 38) зазначено, що за певних обставин прокурор може звертатися до суду в інтересах держави в особі органу місцевого самоврядування, зокрема, і тоді, коли цей орган є стороною правочину, про недійсність якого стверджує прокурор. Оскільки таку позовну вимогу вправі заявити, зокрема, будь-яка сторона правочину, відповідний орган як така сторона може бути позивачем.

За наведеного прокурор відповідно до норм ч. 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" обґрунтував необхідність представництва інтересів держави внаслідок стверджуваного порушення законності у сфері публічних закупівель та правильно визначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, оскільки саме Тараканівська сільська рада, а не Держаудитслужба, є стороною правочину/договору про закупівлю у спорі про визнання такого договору недійсним та стягнення коштів, сплачених відповідачеві іншій стороні за цим договором.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову, прокурор надав йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення тощо. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після повідомлення прокурора про стверджуване порушення, кваліфікується як бездіяльність відповідного органу та є достатньою підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів відхиляє як безпідставні доводи апелянта про те, що єдиним належним позивачем відповідно до Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" є Держаудитслужба, тому представництво інтересів держави прокурором здійснене за участі неналежного позивача. Одночасно прокурор дотримався порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і суд першої інстанції правомірно установив відповідність поданої прокурором позовної заяви вимогам статей 162, 164 ГПК України.

Стаття 15 ЦК України встановлює право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним.

За приписами статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 207 ГК України господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України).

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

При цьому вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

З позовної заяви вбачається, що прокурор просить визнати недійсними правочини щодо внесення змін до договору про постачання електричної енергії № 4108-ВЦ/601 від 31.12.2020, укладеного між Тараканівською сільською радою та ТОВ РОЕК за результатами проведення процедури публічних закупівель.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтями 11 Цивільного кодексу України та 174 Господарського кодексу України унормовано, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасно правові та економічні засади закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначає Закон України "Про публічні закупівлі".

Положеннями частини першої статті 5 Закону України Про публічні закупівлі визначено, що закупівлі здійснюються за такими принципами: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія та ефективність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників; об`єктивна та неупереджена оцінка тендерних пропозицій; запобігання корупційним діям і зловживанням.

У статті 1 Закону України "Про публічні закупівлі" зазначено, що договір про закупівлю - це господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.

Договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ч. 1 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі").

Частиною 7 ст. 179 ГК України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Судом встановлено, що 31.12.2020 за результатами проведення процедури закупівлі UA-2020-11-27-002343-с між Тараканівською сільською радою та ТОВ РОЕК укладено договір № 4108-ВЦ/601 про постачання електричної енергії споживачу, відповідно до якого постачальник продає споживачу із 01.01.2021 до 31.12.2021 електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (п. 2.1, 3.1 договору).

Частиною 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України та ст. 180 ГК України договір вважається укладеним, якщо між сторонами досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов (предмету, визначених законом необхідних умов для договорів даного виду та визначених за заявою сторін умов).

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" , договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Згідно з ч. 4 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Разом з тим п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" встановлено, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

Вбачається, що ключовим у вказаній нормі Закону є те, що для збільшення ціни за одиницю товару має бути реальне коливання ціни такого товару на ринку в сторону збільшення, що повинно оцінюватися починаючи від підписання договору та до моменту укладення відповідної додаткової угоди (або ж момент розповсюдження дії додаткової угоди), тобто на момент укладання додаткової угоди ціни на товар повинні бути вищими ніж на момент укладання основного договору про закупівлю (або ж додаткової угоди, у разі її обгрунтованого укладення).

Зобов`язання має виконуватися належним чином, зокрема відповідно до умов договору (ст. 526 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Варто відмітити, що Закон не містить виключень з цього правила.

Із вказаного слідує, зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проекту, що входив до тендерної документації); підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку, що обґрунтоване і документально підтверджене постачальником; ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися.

Разом з тим аналізуючи підстави внесення змін до договору шляхом підписання додаткових угод, встановлено, що упродовж 2021 року мало місце як збільшення, так і зменшення цін на електричну енергію.

Між сторонами укладено додаткову угоду № 1 від 09.02.2021 до договору, якою збільшено ціну за одиницю товару на 9,99 % (до 1,72887 грн/кВт/год без ПДВ (2,074644 грн./кВт/год з ПДВ) та розповсюджено її дію з січня 2021 року.

Проте опрацюванням інформації з веб порталу ДП "Оператор ринку" встановлено, що фактично ціна на електричну енергію з моменту укладення договору (31.12.2020) зменшилась в порівнянні на дату, на яку розповсюджується додаткова угода № 1 (01.01.2021).

Так станом на 31.12.2020 середньозважена ціна на електричну енергію на ринку РДН становила 1 377,59 грн/МВт.год (без ПДВ), а на ринку ВДР - 1 524,25 грн/МВт.год (без ПДВ).

Проте станом на 01.01.2021 (дата на яку фактично поширюється дія додаткової угоди № 1) ціна електричної енергії на ринку РДН становить - 872,82 грн/МВт.год (без ПДВ) (тобто ціна зменшилась на 36,64 %), а на ринку ВДР - 914,95 грн/МВт.год (без ПДВ) (тобто ціна зменшилась на 39,97 %).

Крім того станом на грудень 2020 року середньозважена ціна на електричну енергію становила 1 459,12 грн/МВт.год (без ПДВ), а на ринку ВДР - 1 570, 07 грн/МВт.год (без ПДВ).

У той же час середньозважена ціна на ринку РДН за січень 2021 року становить - 1 406,79 грн/МВт.год (без ПДВ) (тобто ціна зменшилась на 3,59 %), а на ринку ВДР - 1 485,74 грн/МВт.год (без ПДВ) (тобто ціна зменшилась на 5,37 %).

Враховуючи вказане, додаткова угода № 1 укладена безпідставно, адже фактично коливання ціни електроенергії на ринку порівняно з ціною, встановленою у договорі, відбулося в сторону зменшення.

Отже оскільки додаткова угода № 1 укладена з порушенням ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" та підлягає визнанню судом недійсною, наступні додаткові угоди також підлягають визнанню недійсними, адже їх укладення призвело до перевищення допустимої межі збільшення ціни за одиницю товару (10%), що визначена Законом.

Так укладення додаткової угоди № 2 призвело до збільшення ціни за 1 кВт/год. на 19,11% відносно ціни, визначеної за умовами договору; додаткової угоди № 3 - на 29,14%; додаткової угоди № 4 - на 40,17%; додаткової угоди № 5 - на 52,30%; додаткової угоди № 6 - на 64,32%; додаткової угоди № 7 - на 75,32%, додаткової угоди № 8 - на 89,24%, додаткової угоди № 9 - на 106,27%, додаткової угоди № 10 - на 125,01%, додаткової угоди № 11 - на 145,62%.

Вказані додаткові угоди укладено на підставі порівняльного аналізу із веб-порталу ДП "Оператор ринку", які містять відомості про підвищення цін у серпні у порівнянні з липнем 2021 року, а тому сторонами у вересні 2021 року укладено 4 додаткові угоди про збільшення ціни, опираючись на аналіз лише одного періоду (липень-серпень) для 4 окремих угод, що свідчить про неналежне обґрунтування коливання ціни.

Проаналізувавши інформацію щодо середньозважених цін упродовж 2021 року, оприлюдненої на сайті ДП "Оператор ринку", вбачається, що в період з березня (укладення додаткової угоди № 2) до вересня 2021 року, мало місце коливання цін на електричну енергію як в бік зниження, так і в бік збільшення.

Для прикладу середньозважені ціни на ринку електричної енергії у травні 2021 року знизились на понад 40% у порівнянні з лютим 2021 року, однак жодних додаткових угод про зміну ціни за договором у бік зменшення не укладалось.

В подальшому у жовтні 2021 року між сторонами також укладено 2 додаткові угоди (№№ 8-9), внаслідок чого збільшено ціну за одиницю товару до 106,27 % у порівняння з початковою ціною за умовами Договору від 31.12.2020, у листопаді - грудні укладено 2 додаткові угоди (№№ 10-11), внаслідок чого збільшено ціну за одиницю товару до 145,62 % у порівнянні з початковою ціною за умовами Договору від 31.12.2020.

Стаття 652 ЦК України передбачає, що в разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Через зміну істотних обставин договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) у момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Тобто передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим.

Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, Закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%.

При цьому, Верховним Судом висловлено правову позицію, що обмеження у 10% застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначеної в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод) (постанова Верховного Суду від 07.09.2022 у справі № 927/1058/21).

Верховним Судом у постанові від 12.09.2019 у справі № 915/1868/18 наголошено, що можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі та мети проведення відкритих тендерів, визначених Законом.

У постанові Верховного Суду від 18.06.2021 у справі № 927/491/19 зазначено, що перемога у тендері (закупівля за державні кошти) та укладення договору з однією ціною та її подальше підвищення шляхом так званого "каскадного" укладення додаткових угод є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку продавця.

Враховуючи наведене, перемога у закупівлі, джерелом фінансування якої є кошти місцевого бюджету, укладення договору про закупівлю електричної енергії з ціною за 1 кВТ/год 1,88621185 грн з ПДВ (1,57184285 грн без ПДВ) та її подальше підвищення шляхом укладення оспорюваних додаткових угод (без відповідного коливання ціни на ринку), що призвело до загального збільшення ціни на понад 145,62% є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку відповідача.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 16.02.2023 у справі № 903/366/22, та, окрім вищенаведеного, вказано, що відповідно до ст. 5 Закону, закупівлі здійснюються за принципом відкритості та прозорості на всіх їх стадіях. Поряд з цим, перемога в тендері (закупівля за кошти місцевого бюджету) та укладення договору за однією ціною та її подальше підвищення більш як на 10% у спосіб укладення оскаржуваних додаткових угод є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку продавця, та свідчить про свідоме заниження цінової пропозиції у тендері з метою перемоги.

Із системного тлумачення наведених норм ЦК України, ГК України та Закону України "Про публічні закупівлі" вбачається, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.

Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у випадку зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, в порядку статті 652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

В іншому випадку не досягається мета ЗаконуУкраїни "Про публічні закупівлі", яка полягає в забезпеченні ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку.

Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою статті 203 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Враховуючи вищевикладене, оскаржувані додаткові угоди № 1 від 09.02.2021, № 2 від 02.03.2021, № 3 від 18.08.2021, № 4 від 02.09.2021, № 5 від 02.09.2021, № 6 від 22.09.2021, № 7 від 23.10.2021, № 8 від 11.10.2021, № 9 від 26.10.2021, № 10 від 09.11.2021, № 11 від 03.12.2021 укладені з порушенням вимог ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", а тому з огляду на положення ст. 203, 215 ЦК України підлягають визнанню недійсними.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача переплачених за додатковими угодами грошових коштів у розмірі 363 192,27 грн.

Частиною 2 статті 712 ЦК України передбачено, що до договору постачання застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 669 ЦК України визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 670 ЦК України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Оскільки вказані додаткові угоди визнані судом недійсними, розрахунок за поставлену електроенергію (326 989 кВт/год) повинен здійснюватися за ціною, визначеною за умовами Договору про постачання електричної енергії споживачу № 4108-ВЦ/601 від 31.12.2020, а саме: 1,88621185 грн з ПДВ.

З огляду на викладене, здійснюючи розрахунок за поставлену електричну енергію за тарифом, визначеним за умовами договору, Тараканівська сільська рада повинна була сплатити за поставлену електричну енергію в обсязі 326 989 кВт/год кошти у розмірі 616 770,53 грн (326989 х1,88621185).

Отже внаслідок неправомірного збільшення ціни на електричну енергію шляхом укладання спірних додаткових угод з порушенням законодавства мала місце переплата коштів у розмірі 363 192,27 грн (979 962,80 грн - 616 770,53 грн).

Частиною 2 статті 208 ГК визначено, що у разі визнання недійсним зобов`язання з інших підстав, кожна сторона зобов`язана повернути другій стороні все одержане за зобов`язанням, а за неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість грошима, якщо інші наслідки недійсності зобов`язання не передбачені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 670 ЦК України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Відповідно отримана відповідачем оплата у сумі 363 192,27 грн за товар, який не був ним поставлений, підлягає стягненню з відповідача на підставі ч. 1 ст. 670 ЦК України.

Вказаної позиції про стягнення коштів за товар, який так і не був поставлений за договором, на підставі ст. 670 ЦК України дотримується Верховний Суд, зокрема, у постановах від 16.02.2023 у справі № 903/383/22, від 16.02.2023 у справі № 903/366/22, від 13.04.2023 у справі № 908/653/22, які прийняті за наслідками розгляду спору щодо дотримання вимог Закону України "Про публічні закупівлі" при виконанні сторонами договору постачання електроенергії.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтвердженими наявними в матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

Заперечення апелянта, викладені у апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, адже не спростовують наведених судових висновків, а тому відхиляються як необґрунтовані.

Відповідно до ст. 74, 76 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до п. 1 част. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому правові підстави для скасування рішення Господарського суду Рівненської області від 06.03.2024 у справі № 918/693/23 відсутні.

На підставі ст. 129 ГПК України судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Рівненської області від 06.03.2024 у справі № 918/693/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу № 918/693/23 повернути Господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "30" травня 2024 р.

Головуючий суддя Крейбух О.Г.

Суддя Грязнов В.В.

Суддя Павлюк І.Ю.