ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"10" квітня 2024 р. Справа № 911/2899/23

за заявою ОСОБА_1 , Київська область, Білоцерківський район, с. Чупира (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

про неплатоспроможність

Суддя Лопатін А.В.

за участю секретаря судового засідання Єрьоміч О.А.

за участю представників згідно з протоколом судового засідання.

Обставини справи:

До господарського суду Київської області звернулась ОСОБА_1 із заявою від 18.09.2023 р. б/н (вх. № 2483/23, 19.09.2023 р.) про відкриття справи про її неплатоспроможність.

Ухвалою господарського суду від 21.09.2023 р. прийнято заяву до розгляду, проведення підготовчого засідання суду та розгляд заяви арбітражного керуючого Біленка Р.І. призначено на 04.10.2023 р.

Ухвалою господарського суду від 04.10.2023 р. проведення підготовчого засідання суду та розгляд заяви арбітражного керуючого Біленка Романа Івановича про участь у даній справі відкладено на 01.11.2023 р.

20.10.2023 р. боржником на виконання ухвали суду надано письмові пояснення, з долученими до них доказами.

Ухвалою господарського суду від 01.11.2023 р. відкрито провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , попереднє засідання суду призначено на 17.01.2023 р.

Ухвалою господарського суду від 08.12.2023 р. розгляд кредиторської заяви АТ "Перший український міжнародний банк" призначено на 17.01.2024 р.

19.12.2023 р. на офіційну електронну адресу суду від керуючого реструктуризацією боргів боржника надійшов звіт про результати розгляду кредиторських вимог.

Ухвалою господарського суду від 09.01.2024 р. розгляд клопотання керуючого реструктуризацією боргів боржника від 08.01.2024 р. № 02-01-/25 про виплату грошової винагороди призначено на 17.01.2024 р.

17.01.2024 р. розгляд справи не відбувся у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги у м. Києві та, відповідно, наявністю загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів, з урахуванням введення указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 воєнного стану в Україні, а також того, що відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Ухвалою господарського суду від 18.01.2024 р. розгляд кредиторської заяви АТ "Перший український міжнародний банк", розгляд клопотання керуючого реструктуризацією боргів боржника від 08.01.2024 р. № 02-01-/25 про виплату грошової винагороди та попереднє засідання суду призначено на 06.03.2024 р.

31.01.2024 р. на офіційну електронну адресу суду від керуючого реструктуризацією боргів боржника надійшов звіт про результати перевірки декларацій боржника.

Ухвалою господарського суду від 06.03.2024 р. розгляд кредиторської заяви АТ "Перший український міжнародний банк", розгляд клопотання керуючого реструктуризацією боргів боржника від 08.01.2024 р. № 02-01-/25 про виплату грошової винагороди та попереднє засідання суду відкладено на 10.04.2024 р., встановлено строк для подання учасниками у справі про банкрутство заперечень, аргументів, пояснень та міркувань щодо предмету розгляду в судовому засіданні, що відбудеться 10.04.2024 р. до 03.04.2024 р.

21.03.2024 р. до суду від керуючого реструктуризацією боргів боржника надійшли уточнення до звіту керуючого реструктуризацією боргів боржника.

У судове засідання з`явився лише керуючий реструктуризацією боргів боржника, боржник, уповноважений представник АТ "ПУМБ" не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча про місце, дату та час судового засідання були повідомлені належним чином.

Судом враховано, що у своїх рішеннях Європейський суд неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

В силу вимог частини першої ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Зважаючи на те, що неявка належним чином повідомлених про місце, дату та час судового засідання учасників судового процесу не є підставою для відкладення розгляду справи і не перешкоджає проведенню судового засідання, суд вважає за можливе провести попереднє судове засідання за відсутності боржника і представника АТ "ПУМБ".

Заслухавши присутнього керуючого реструктуризацією боргів боржника, розглянувши матеріали, проаналізувавши докази, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд

встановив:

У клопотаннях від 20.12.2023 р. № 02-01/607 та від 08.01.2024 р. № 02-01/25 керуючий реструктуризацією боргів боржника просить суд виплатити йому грошову винагороду у сумі 40 260,00 грн.

Статтею 113 Кодексу України з процедур банкрутства (далі-Кодекс) визначено, що провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Відповідно до частини першої ст. 2 Кодексу провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Згідно з п. 3 частини першої ст. 12 Кодексу арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Кодексом.

Частиною першою ст. 30 Кодексу передбачено, що арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду. Грошова винагорода арбітражного керуючого складається з основної та додаткової грошових винагород.

Відповідно до частини другої ст. 30 Кодексу розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією становить п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання арбітражним керуючим повноважень. Право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень. Сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Київської області від 01.11.2023 р. відкрито провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , призначено керуючим реструктуризацією арбітражного керуючого Біленка Романа Івановича.

З матеріалів справи вбачається, що боржником ОСОБА_1 перераховано на депозитний рахунок господарського суду Київської області кошти у розмірі 40 260,00 грн. для авансування винагороди арбітражного керуючого у цій справі про неплатоспроможність.

З огляду на вищезазначене, враховуючи те, що право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень, суд вважає за можливе задовольнити наведені клопотання керуючого реструктуризацією боргів боржника та здійснити виплату основної грошової винагороди арбітражного керуючого Біленка Романа Івановича (свідоцтво від 07.03.2013 р. № 461; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на рахунок НОМЕР_3 в АБ "Укргазбанк" за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією в період з 01.11.2023 р. по 31.01.2024 р. на суму 40 260 грн. з депозитного рахунку господарського суду Київської області, за рахунок коштів авансованих боржником.

Окрім наведеного, відповідно до п. 1 частини першої статті 120 Кодексу з моменту відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника: пред`явлення кредиторами вимог до боржника та задоволення таких вимог може відбуватися лише в межах провадження у справі про неплатоспроможність та у порядку, передбаченому цим Кодексом;

Згідно із положеннями частин першої, другої та третьої статті 122 Кодексу подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб. Попереднє засідання суду проводиться не пізніше 60 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Керуючий реструктуризацією не пізніше ніж за 10 днів до дня попереднього засідання суду зобов`язаний направити суду, кредиторам та боржнику звіт про результати перевірки декларації боржника.

Частиною першою статті 45 Кодексу визначено, що конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Адміністратор за випуском облігацій, який діє як конкурсний кредитор, подає заяву з вимогами до боржника з урахуванням вимог статті 93-1 цього Кодексу. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.11.2023 р., у відповідності до приписів частини шостої статті 119 Кодексу України з процедур банкрутства оприлюднено оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника у порядку, визначеному цим Кодексом (№ публікації 71766).

У встановлений частиною першою статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства 30 динний строк з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі до суду з вимогами до боржника звернулось АТ "ПУМБ" на суму 123 549,02 грн.

Розглянувши кредиторську заяву АТ "ПУМБ" з грошовими вимогами на суму 123 549,02 грн., проаналізувавши подані на їх підтвердження докази, заявлені заперечення, суд зазначає таке:

В обґрунтування заявлених вимог банк посилається на те, що між Акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний Банк" (далі - АТ "ПУМБ") та ОСОБА_2 (наразі ОСОБА_1 ) підписано заяву № 401 від 28.06.2020 р. на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

Відповідно до вказаної заяви боржнику відкритий поточний рахунок у національній валюті, видано платіжну картку та встановлений кредитний ліміт на рахунку у сумі 3 000,00 грн. зі сплатою процентів у розмірі 47,88% річних.

Згідно з частиною першою ст. 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.

Відповідно до п.4.3.6.4. п.4.3. ч.4 р. ІІ Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб кредитний ліміт було збільшено до 5 000,00 грн. Боржник використав кредитні кошти у сумі 4 976,59 грн., що підтверджується випискою з рахунку. Відповідно до умов договору за користування кредитом нараховані проценти у сумі 1 377,39 грн.

Станом на 31.10.2023 р. заборгованість боржника за договором склала 6 353,98 грн., з яких: 4 976,59 грн. за сумою кредиту (тіло), 1 377,39 грн. проценти.

Поряд з наведеним, між АТ "ПУМБ" та боржником підписано Заяву № 101 від 13.01.2023 р. на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

Відповідно до вказаної заяви боржнику виданий кредит у сумі 100 000,00 грн. на загальні споживчі цілі, строком на 24 місяці, зі сплатою процентів у розмірі 0,01% річних, комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 4,5%, що складає реальну процентну ставку 123,8694% річних.

Видача кредиту підтверджується платіжною інструкцією № TR.62273788.49716.8810 від 13.01.2023 р.

Станом на 31.10.2023 р. заборгованість боржника за договором склала 117 195,04 грн., з яких: 87 432,38 грн. за сумою кредиту (тіло); 4,62 грн. проценти; 29 758,04 грн. комісійна винагорода.

Таким чином, на переконання заявника, заборгованість за двома кредитними договорами становить 123 549,02 грн.: 6 353,98 грн. - за кредитним договором № 401 від 28.06.2020 117 195,04 грн. - за кредитним договором № 101 від 13.01.2023 р.

Проаналізувавши наведені твердження АТ "ПУМБ" та матеріали справи, суд зазначає таке:

За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частинами другою, третьою статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені статтею 203 ЦК України. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Отже, законодавець встановлює, що наявність підстав для визнання правочину недійсним має визначатися судом на момент його вчинення.

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

У рішенні від 03 жовтня 1997 року № 4-зп Конституційний Суд України роз`яснив порядок набрання чинності Конституцією України та іншими нормативно-правовими актами. Зокрема зазначається, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше, тобто діє правило Lex posterior derogat priori "наступний закон скасовує попередній".

Таким чином, єдиний орган конституційної юрисдикції фактично передбачив порядок подолання правових колізій шляхом застосування принципу, відповідно до якого новий закон скасовує положення закону, прийнятого раніше, якщо обидва ці закони регулюють аналогічні види правовідносин та містять суперечливі між собою положення.

Отже, залежно від порядку набрання чинності нормативно-правового акта, може бути застосовано декілька способів його дії у часі. Зокрема, як зазначено у пункті 2 рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99, перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема: негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).

Перша форма застосовується у разі, якщо нормативно-правовий акт прийнято на момент виникнення правовідносин та він залишається чинним на час, коли правовідношення припинило своє існування. У випадку, якщо у новоприйнятому нормативно-правовому акті визначено особливий порядок набрання ним чинності, у тому числі визначено перехідний період, під час якого залишаються чинними окремі норми скасованого ним нормативно-правового акта, застосовується ультраактивна форма.

Відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування") кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Згідно із частиною п`ятою статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування") до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування") продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливими, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Згідно із пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

10 червня 2017 року набув чинності Закон України "Про споживче кредитування", у зв`язку з чим у Законі України "Про захист прав споживачів" текст статті 11 викладено в такій редакції: "Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" з набуттям чинності Закону України "Про споживче кредитування" залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України "Про захист прав споживачів", визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України "Про споживче кредитування".

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України "Про споживче кредитування" безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 "Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту".

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів.

Закон України "Про споживче кредитування" розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України "Про споживче кредитування" після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/ рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування", щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування".

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 21.10.2020 р. у справі № 194/1387/19 (провадження № 61-7416св20), а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 р. у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).

Крім того, в постанові від 01.04.2020 р. у справі № 583/3343/19 (провадження № 61-22778св19) Верховний Суд встановив, що "оспорюваними пунктами кредитного договору позичальнику фактично встановлено плату за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена частиною першою статті 11 Закону України "Про споживче кредитування". За наслідками касаційного перегляду справи Верховний Суд положення частини другої пункту 1.10, а також пункту 6 кредитного договору від 21 листопада 2018 року, щодо встановлення плати за обслуговування кредитної заборгованості визнав недійсними відповідно до положень частин першої-п`ятої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів".".

Також, у постанові Верховного Суду від 15.03.2021 р. у справі № 361/392/20 (провадження № 61-16470св20) підставою визнання недійсними пунктів кредитного договору від 16 липня 2018 року щодо встановлення плати за обслуговування кредитної заборгованості вказано частини першу-п`яту статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів".

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 р. у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) наголосила, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Дані висновки сформульовані в пункті 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19), пункт 6.13 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20). Судове рішення щодо правових наслідків недійсного правочину, в якому суд у мотивувальній частині робить висновки щодо дійсності чи нікчемності правочину, відповідає зазначеному принципу.

Врахувавши все вищенаведене, з урахуванням правових висновків Верховного Суду, наведених у зазначених постановах, суд дійшов до висновку про нікчемність пунктів наведеного кредитного договору щодо можливості нарахування позичальнику комісії за обслуговування кредиту, так як такі умови договору суперечать наведеному законодавству, чинному на дату укладення договору, у зв`язку із чим, грошові вимоги АТ "ПУМБ" до боржника ОСОБА_1 в частині комісії за обслуговування кредиту на суму 29 758,04 грн. відхиляються судом.

За результатами дослідження наданих доказів, врахувавши зміст пояснень керуючого реструктуризацією боргів боржника, які свідчать про не визнання ним кредиторських вимог АТ "ПУМБ" лише в частині комісії, також врахувавши відсутність доказів погашення вказаних кредитних зобов`язань, суд, виходячи із положень ст. 525, 526, 527, 610, 612, 629 та ст. 1054 ЦК України, а також положень Кодексу України з процедур банкрутства, визнає кредиторські вимоги АТ "ПУМБ", заявлені до гр. ОСОБА_1 в сумі, що, з урахуванням понесених на сплату судового збору витрат, становить 98 085,38 грн., які з урахуванням положень статті 133 Кодексу України з процедур банкрутства підлягають задоволенню наступним чином: 4 294,40 грн. підлягають відшкодуванню до задоволення вимог кредиторів; 93 790,98 грн. підлягають задоволенню в другу чергу. В іншій частині суд відхиляє кредиторські вимоги АТ "ПУМБ".

Поряд з наведеним, суд звертає увагу кредитора АТ "ПУМБ", що відповідно до частини третьої статті 4 ЗУ "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, а відтак, враховуючи, що кредиторську заяву АТ "ПУМБ" подано в електронній формі, банк мав сплатити судовий збір у розмірі 4294,40 грн., однак здійснив відповідну сплату в сумі 5368,00 грн. За таких обставин, суд визнав вимоги кредитора, з урахуванням розміру судового збору, що у відповідності до наведеної норми чинного законодавства мав сплатити АТ "ПУМБ", звертаючись до суду з кредиторською заявою в електронній формі. Одночасно, суд зазначає, що кредитор не позбавлений права у порядку визначеному ЗУ "Про судовий збір" звернутись до суду з відповідним клопотанням про повернення судового збору, у зв`язку з внесенням його у більшому розмірі ніж встановлено Законом.

Судом також враховано, що положеннями частини четвертої статті 122 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що в ухвалі за результатами попереднього засідання суду, зокрема, зазначаються:

1) обов`язок керуючого реструктуризацією провести збори кредиторів, які мають відбутися не пізніше 14 днів з дня постановлення такої ухвали;

2) дата засідання господарського суду, яке має відбутися не пізніше 60 днів з дня постановлення такої ухвали, на якому буде розглянуто схвалений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі.

З огляду на наведене, суд призначає судове засідання з розгляду погодженого кредиторами плану реструктуризації боргів або рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі на 26.06.2024 р.

Керуючись ст. 234 Господарського процесуального кодексу України та Кодексом України з процедур банкрутства, суд

ухвалив:

1. Клопотання керуючого реструктуризацією боргів боржника від 20.12.2023 р. № 02-01/607 та від 08.01.2024 р. № 02-01/25 про виплату грошової винагороди задовольнити.

2. Здійснити виплату основної грошової винагороди арбітражного керуючого Біленка Романа Івановича (свідоцтво від 07.03.2013 р. № 461; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на рахунок НОМЕР_3 в. АБ "Укргазбанк" за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією в період з 01.11.2023 р. по 31.01.2024 р. на суму 40 260 грн. з депозитного рахунку господарського суду Київської області, за рахунок коштів авансованих боржником.

3. Визнати кредиторські вимоги Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" до боржника ОСОБА_1 на суму 98 085,38 грн., з яких: 4 294,40 грн. підлягають відшкодуванню до задоволення вимог кредиторів; 93 790,98 грн. підлягають задоволенню в другу чергу.

4. В іншій частині кредиторські вимоги Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" відхилити.

5. Внести керуючому реструктуризацією боргів боржника до реєстру вимог кредиторів боржника ОСОБА_1 кредиторські вимоги Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" на суму 98 085,38 грн., з яких: 4 294,40 грн. підлягають відшкодуванню до задоволення вимог кредиторів; 93 790,98 грн. підлягають задоволенню в другу чергу.

6. Зобов`язати керуючого реструктуризацією боргів боржника організувати та провести збори кредиторів, які мають відбутись не пізніше 14 днів з дня постановлення даної ухвали, та про які арбітражний керуючий протягом трьох робочих днів після постановлення ухвали за результатами попереднього засідання має повідомити кредитора. Кредитору на зборах розглянути: звіт керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларації про майновий стан боржника; проект плану реструктуризації боргів боржника та прийняти рішення: про схвалення плану реструктуризації боргів боржника або про звернення з клопотанням до господарського суду про перехід до процедури погашення боргів боржника або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність. Відповідний протокол подати до суду у строк до 19.06.2024 р.

7. Судове засідання з розгляду погодженого кредиторами плану реструктуризації боргів або рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі призначити на "26" червня 2024 року о 10:45 год. Засідання відбудеться в приміщенні Господарського суду Київської області за адресою: м. Київ, вул. С.Петлюри, 16/108, в залі судових засідань №1.

8. Учасникам процесу письмові докази, які подаються до господарського суду, оформити відповідно до вимог ст. 91 ГПК України, а заяви та клопотання в письмовій формі відповідно до частини другої ст. 169 та ст. 170 ГПК України, вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування в заявах по суті відповідно до статті 161 ГПК України.

9. Повноваження представників учасників судового процесу мають бути підтверджені довіреністю, оформленою в установленому порядку (засвідченою нотаріально або, якщо довіреність видає юридична особа - підписом її керівника та завірена печаткою цієї організації); у разі представництва інтересів сторони безпосередньо її керівництвом або засновниками - відповідним документом, що підтверджує його призначення або обрання (або засвідчені належним чином витяги з них).

10. Повідомити учасників справи, що інформацію по справі, що розглядається, учасники справи можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://ko.arbitr.gov.ua/sud5012.

Примірники даної ухвали надіслати: боржнику, керуючому реструктуризацією, АТ "ПУМБ".

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 255-257 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання повного тексту ухвали 27.05.2024 р.

Суддя А.В. Лопатін