ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2024м. ДніпроСправа № 904/1237/24
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги", м. Дніпро

до Державної установи "Синельниківська виправна колонія (№94)", сел. Шахтарське Синельниківського району Дніпропетровської області

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Дніпровське квартирно-експлуатаційне управління, м. Дніпро

про стягнення заборгованості

Суддя Крижний О.М.

Без виклику (повідомлення) учасників

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, у якому просить стягнути з Державної установи "Синельниківська виправна колонія (№94)" заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 994 041,44 грн, 3% річних у розмірі 3666,55 грн, інфляційні втрати у розмірі 2982,12 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг в частині повного та своєчасного розрахунку за поставлену електроенергію.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.03.2024 відкрито провадження у справі; визнано справу малозначною та ухвалено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

Від відповідача надійшов відзив на позов, у якому проти позову заперечує, зазначає, що Регіональним відділеним Фонду державного майна України у Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Дніпро укладено договір оренди нерухомого або іншого окремого індивідуального визначеного майна, що належить до державної власності №12-02/7612-ДО-ГС, відповідно до якого передано Квартирно-експлуатаційному відділу м. Дніпро у строкове платне користування нежилі приміщення. Вказаний договір діє з 21.09.2022 на період воєнного стану та 12 місяців після його припинення. Відповідач зазначає, що як балансоутримувач цього майна, неодноразово звертався до орендаря щодо укладення прямого договору на постачання електричної енергії та як виділені асигнування не розраховані на сплату електричної енергії об`єкту, який знаходиться в оренді. Відповідач вказує, що гарантійним листом від 27.11.2023 №525/2149 орендар запевнив що буде укладений прямий договір з постачальника електроенергії з 01.12.2023. Відповідач вважає, що у зв`язку із невиконанням орендарем умов гарантійного листа виникла заборгованість у розмірі 994 041,44 грн. Також відповідач з посиланням на наявність форс-мажорних обставин не погоджується з нарахованими позивачем 3% річних та інфляційними втратами.

У відповіді на відзив позивач не погоджується із запереченнями відповідача, зазначає, що укладення відповідачем договору свідчить про те, що останній брав на себе зобов`язання щодо забезпечення своєчасної та повної оплати спожитої електричної енергії. Позивач зауважує, що відповідач не звертався до позивача із заявою про розірвання договору, а отже, вищезазначений договір був чинним у спірний період та таким що підлягав виконанню. Крім того, позивач звертає увагу, що у відзиві на позов відповідач не заперечує наявності заборгованості за спожиту електроенергію. Позивач також зазначає, що доводи відповідача, викладені у відзиві на позов щодо форс-мажорних обставин не свідчать про наявність форс-мажорних обставин та не є підставою для звільнення відповідача від виконання основного зобов`язання, а також від відповідальності за його невиконання.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.04.2024 залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Дніпровське квартирно-експлуатаційне управління.

Письмових пояснень від третьої особи до суду не надійшло.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є встановлення обставин приєднання відповідача до публічного договору про постачання електричної енергії споживачу, строк дії договору, умови постачання електричної енергії, порядок та строк оплати за поставлену електроенергію, здійснення відповідачем часткових оплат, наявність заборгованості, наявність прострочки, періоди прострочки.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" (позивач, постачальник) у відповідності із Законом України "Про ринок електричної енергії" та Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 року (далі - Правила) постачає електричну енергію споживачам та виконує функції постачальника універсальних послуг на території Дніпропетровської області.

У червні 2018 року позивачу видано ліцензію з постачання електричної енергії споживачам (постанова НКРЕКП від 14.06.2018 №429).

Відповідно до п. 1.2.8. Правил постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який є публічним договором приєднання та зміст якого визначається постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (додаток 6 до цих Правил), та укладається в установленому цими Правилами порядку.

Пунктом 2 постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 року (в редакції, чинній станом на 01.01.2019) встановлено, що укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.

Пунктом 8 Постанови НКРЕКП встановлено, що договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальних послуг, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії постачальником універсальних послуг, або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

У відповідності до п. 1.1 Додатку 6 "Типовий договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг" до Правил, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам постачальником універсальних послуг та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до цього Договору, згідно із заявою-приєднанням, яка є додатком 1 до цього Договору.

Згідно з положеннями п. 13 Розділу XVII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ринок електричної енергії" фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

Пунктом 1.2.15 Правил передбачено, що для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку).

Отже, публічний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг не потребує підпису сторін, а укладається у порядку, визначеному вище.

31.03.2023 Державна установа "Синельниківська виправна колонія (№94)" (відповідач, споживач) приєдналась до публічного договору про постачання (закупівлю) електричної енергії №68152/2023/1/4к шляхом підписання заяви-приєднання з додатком (перелік об`єктів точок комерційного обліку споживача) (а.с.24 на звороті, 25 т.1).

Таким чином між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" (постачальник) та Державною установою "Синельниківська виправна колонія (№94)" (споживач) укладений договір про постачання (закупівлю) електричної енергії №68152/2023/1/4к від 31.03.2023.

Умови договору відповідають вимогам Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правилам.

Договір був укладений на умовах комерційної пропозиції "Особлива Ф" постачальника електричної енергії Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" (далі - Комерційна пропозиція), яка є Додатком 2 до договору.

Згідно з п. 1.1 договору постачальник продає електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Пунктом 2.1 договору передбачений строк (термін) поставки товару: квітень-грудень 2023 року.

Відповідно до п. 12.1 договору передбачено, що цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2023 року, а в частині проведення розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

У відповідності з положеннями п. 10.1 Комерційної пропозиції договір набирає чинності з дати його підписання та укладається на строк до 31.12.2023, якщо інший термін не визначений умовами закупівлі. Договір в частині виконання зобов`язань споживача щодо оплати діє до повного виконання споживачем таких зобов`язань.

Пунктом 4.3 договору визначено, що розрахунковим періодом за цим договором є 1 календарний місяць. Оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його споживачем, або в строк, визначений у комерційній пропозиції, прийнятій споживачем (п. 4.5 договору).

Згідно з п. 4.2 Комерційної пропозиції, оплата за спожиту електричну енергію має бути здійснена споживачем у строк не більше 7 робочих днів після закінчення розрахункового періоду.

Відповідно до п. 5.1 Комерційної пропозиції споживач самостійно формує розрахункові документи (рахунок, акт приймання-передавання) в сервісі "Особовий кабінет" не пізніше 5 днів після закінчення розрахункового періоду. В інших випадках виставлення рахунку за спожиту електричну енергію здійснюється не пізніше 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим, за умови отримання даних про обсяги споживання від споживача/оператора системи/адміністратора комерційного обліку. Виставлення рахунку здійснюється шляхом його формування в програмному комплексі Постачальника з можливістю перегляду в сервісі "Особистий кабінет". Розрахункові документи можуть бути роздруковані постачальником та отримані споживачем у відповідному енергоофісі постачальника. У разі неотримання споживачем рахунку, споживач здійснює оплату за спожиту електричну енергію у встановлені цією комерційною пропозицією строки за платіжним документом, самостійно оформленим споживачем. У випадку не отримання споживачем акту прийняття-передавання або не повернення постачальнику отриманого та підписаного з боку споживача акту прийняття-передавання протягом десяти днів з дня його формування, він вважається підписаним та узгодженим сторонами, якщо в цей же строк споживачем не буде надано обґрунтованих заперечень.

Згідно з п. 12 Умов користування інтернет-сервісом "Особистий кабінет для споживачів електроенергії" (додаток 3 до договору), датою отримання споживачем всіх рахунків на оплату, наявність яких передбачена умовами цього додатку, вважається дата здійснення нарахувань споживачу за допомогою сервісу.

Відповідно до п.5.2 договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору згідно з умовами цього договору.

Відповідно до пункту 3.1.8 Правил договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання споживачу всього обсягу фактичного споживання електричної енергії за певним об`єктом у певний період часу одним електропостачальником відповідно до обраної споживачем комерційної пропозиції.

Згідно з п. 4.3, 4.13, 5.1.2.30. Правил, обсяги споживання електричної енергії підтверджуються адміністратором комерційного обліку, функції якого, згідно п. 10 постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 виконує відповідний оператор систем розподілу (далі ОСР).

Згідно даних про обсяги розподіленої електричної енергії, отриманих від оператора системи розподілу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Високовольтні мережі", Державною установою "Синельниківська виправна колонія (№94)" за період грудень 2023 року були спожиті наступні обсяги електричної енергії 114 470 кВт*г.

З урахуванням спожитих обсягів електричної енергії постачальником був сформований та направлений на адресу споживача рахунок № 57 від 31.12.2023 про сплату заборгованості за грудень 2023 у сумі 994 041, 44 грн. Кінцева дата сплати рахунку 15.01.2024.

Позивач зазначає, що в порушення умов договору використана у грудні 2023 року електрична енергія відповідачем оплачена не була.

18 січня 2024 року позивачем з метою врегулювання питання щодо погашення виниклої заборгованості на адресу відповідача була надіслана вимога про сплату заборгованості за спожиту електричну енергію.

Позивач зазначає, що відповідач у повному обсязі не розрахувався за спожиту електричну енергію, а отже має непогашену заборгованість у розмірі 994 041,44 грн, що і стало причиною виникнення спору.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів, зокрема, про постачання електричної енергії споживачу (пункт 14).

Згідно з частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Отже, договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (ст. ст. 11, 626 Цивільного кодексу України), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до договору (ст. 526 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно із статтею 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

За приписами статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на положення п. 5.10 договору та розділу "Термін оплати" Комерційної пропозиції строк оплати послуг є таким, що настав.

Згідно зі ст.ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Доказів оплати заборгованості у розмірі 994 041, 44 грн відповідач не надав, проти наявності заборгованості не заперечував, однак зазначив, що наразі Регіональним відділеним Фонду державного майна України у Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях передано в оренду Квартирно-експлуатаційному відділу м. Дніпро нежилі приміщення за договором оренди нерухомого або іншого окремого індивідуального визначеного майна, що належить до державної власності №12-02/7612-ДО-ГС. Відповідач вказує, що даний договір діє з 21.09.2022 на період воєнного стану та 12 місяців після його припинення. Відповідач зауважує, що як балансоутримувач цього майна, неодноразово звертався до орендаря щодо укладення прямого договору на постачання електричної енергії та як виділені асигнування не розраховані на сплату електричної енергії об`єкту, який знаходиться в оренді. Гарантійним листом від 27.11.2023 №525/2149 орендар запевнив що буде укладений прямий договір з постачальника електроенергії з 01.12.2023. Таким чином відповідач вважає, що у зв`язку із невиконанням орендарем умов гарантійного листа виникла заборгованість у розмірі 994 041,44 грн.

Суд звертає увагу, що матеріали справи не містять договору на постачання електричної енергії укладеного між позивачем та третьою особою. Проте матеріали справи містять договір про постачання (закупівлю) електричної енергії №68152/2023/1/4к від 31.03.2023 укладений між позивачем та відповідачем з додатками, докази поставки електроенергії на спірний об`єкт, інформація щодо спожитих обсягів електроенергії відповідачем у грудні 2023 року, а також рахунок на оплату.

За викладеного надані позивачем докази в підтвердження наявності заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 994 041,44 грн є більш вірогідними.

При цьому суд вважає за необхідне зауважити, що зобов`язаною особою перед позивачем є відповідач, як сторона по договору. Відносини відповідача з третьою особою не впливають на ці зобов`язання.

З урахуванням викладеного, вимога про стягнення заборгованості у розмірі 994 041,44 грн. підлягає задоволенню у повному обсязі.

Крім основного боргу позивач нарахував та заявив до стягнення 3% річних у розмірі 3666,55 грн та інфляційні втрати в розмірі 2982,12 грн за період з 16.01.2024 по 29.02.2024.

Відповідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошових зобов`язань на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіркою правильності розрахунків 3% річних та інфляційних втрат помилок не виявлено, тому вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 3666,55 грн та інфляційних втрат у розмірі 2982,12 грн підлягають задоволенню.

Стосовно форс-мажорних обставин, про які відповідач зазначає у відзиві, то відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 визнано форс-мажорною обставиною військову агресію проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24.02.2022. Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків, згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт та ситуації, що з ним пов`язані (включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, ембарго, діями іноземного ворога): загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибухи, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані положеннями відповідних рішень або актами державних органів влади, закриття морських проток, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також обставини, викликані винятковими погодними умовами чи стихійним лихом - епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха, тощо (ч. 2 ст. 141 Закону України "Про торгово-промислові палати України").

Відповідно до ч. 1 ст. 141 Закону України "Про торгово-промислові палати України", Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності.

Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Також згідно з положеннями ст. 218 Господарського кодексу України у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Листом від 28.02.2022 Торгово-Промислова палата України засвідчила форс-мажорні обставини, зокрема, військову агресію проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента № 64/2022 від 28.02.2022 "Про введення воєнного стану".

У п. 11.1 договору передбачено, що сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим договором, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин). Сторони зобов`язані негайно повідомити про форс-мажорні обставини та протягом 14 днів з дати їх виникнення надати підтверджуючі документи щодо їх настання відповідно до чинного законодавства (п.11.4 договору).

Доказів того, що відповідач повідомляв позивача про неможливість належним чином виконувати свої зобов`язання за договором через настання у нього форс-мажорних обставин матеріали справи не містять.

У постанові Верховного Суду від 30.11.2021 у справі №913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них, як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Відповідно до Висновку Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеному у постанові від 19.08.2022 у справі № 908/2287/17 сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі № 905/55/21). Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу.

Воєнний стан на території України не означає, що відповідач не повинен своєчасно розраховуватися за спожиту електроенергію. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів впливу саме воєнного стану на можливість виконання зобов`язань за договором. Отже, відповідачем не доведено наявність підстав для звільнення від відповідальності.

За викладеного з відповідача на користь позивача підлягає стягнення 994 041,44 грн основний борг, 3666,55 грн 3% річних та 2982,12 грн інфляційні втрати.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у розмірі 12 008,28 грн (з урахуванням того, що позов подано в електронній формі).

Оскільки позивачем при зверненні із позовом до суду надмірно сплачений судовий збір (сплачено у загальному розмірі 12041,30 грн, в той час як 1,5% від ціни позову 1000690,11 грн становить 15010,35 грн, а з урахуванням коефіцієнту пониження 0,8 12 008,28 грн), то надмірно сплачений судовий збір у розмірі 33,02 грн (12041,30-12008,28) може бути повернутий з державного бюджету за клопотання позивача. На час прийняття рішення клопотання про повернення судового збору від позивача не надходило, що не позбавляє останнього права подати зазначене клопотання після прийняття рішення.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. З урахуванням розглядуваних відносин, інші аргументи сторін по справі стосуються викладених та проаналізованих у рішенні обставин та доводів сторін, не змінюють сутність правовідносин та їх оцінку, надану судом, і, відповідно, не потребують окремої оцінки.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" до Державної установи "Синельниківська виправна колонія (№94)" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Дніпровське квартирно-експлуатаційне управління про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з Державної установи "Синельниківська виправна колонія (№94)" (52543, Дніпропетровська область, Синельниківський район с. Шахтарське, вул. Миру, буд. 7-А, ідентифікаційний код 08562989) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" (49001, м. Дніпро, вул. Січових стрільців, буд. 4Д, ідентифікаційний код 42082379) заборгованість у розмірі 994041,44 грн. (дев`ятсот дев`яносто чотири тисячі сорок одна грн 44 коп), 3% річних у розмірі 3666,55 грн (три тисячі шістсот шістдесят шість грн 55 коп), інфляційні втрати в розмірі 2982,12 грн (дві тисячі дев`ятсот вісімдесят дві грн 12 коп) та судовий збір у розмірі 12008,28 грн (дванадцять тисяч вісім грн 28 коп).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 24.05.2024

Суддя О.М. Крижний