ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"03" червня 2024 р. Cправа № 902/603/24

Господарський суд Вінницької області у складі судді Шамшуріної Марії Вікторіни, розглянувши матеріали

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Л-Агроплюс" (22153, Вінницька обл., Хмільницький (Козятинський) р-н, село Флоріанівка, вулиця Шкільна, будинок 1, ідентифікаційний код юридичної особи 43569583)

про визнання недійсним рішення загальних зборів, скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, припинення інших речових прав (прав оренди) на земельні ділянки

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Вінницької області 28.05.2024 надійшла позовна заява № б/н від 27.05.2024 (вх. № 620/24 від 28.05.2024) ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Л-Агроплюс", у якій позивач просить:

- визнати недійсним рішення викладеного у вигляді протоколу загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю "Л-Агроплюс" №б/н від 15.05.2023 року;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 68741155 від 04.08.2023 року, про припинення іншого речового права (права оренди) на земельну ділянку з кадастровим номером :03:006:0129;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 68740431 від 04.08.2023 року, про припинення іншого речового права (права оренди) на земельну ділянку з кадастровим номером :03:005:0063;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 68739182 від 04.08.2023 року, про припинення іншого речового права (права оренди) на земельну ділянку з кадастровим номером :03:006:0131;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 68735697 від 04.08.2023 року, про припинення іншого речового права (права оренди) на земельну ділянку з кадастровим номером :03:006:0025;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 68712294 від 02.08.2023 року, про припинення іншого речового права (права оренди) на земельну ділянку з кадастровим номером :03:004:0084;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 68712013 від 02.08.2023 року, про припинення іншого речового права (права оренди) на земельну ділянку з кадастровим номером :03:004:0042;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 68711544 від 02.08.2023 року, про припинення іншого речового права (права оренди) на земельну ділянку з кадастровим номером :03:005:0007;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 68710873 від 02.08.2023 року, про припинення іншого речового права (права оренди) на земельну ділянку з кадастровим номером :03:005:0006;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 68743403 від 04.08.2023 року, про припинення іншого речового права (права оренди) на земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0089;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 68598929 від 26.07.2023 року, про припинення іншого речового права (права оренди) на земельну ділянку з кадастровим номером :03:004:0136;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 68598619 від 26.07.2023 року, про припинення іншого речового права (права оренди) на земельну ділянку з кадастровим номером :03:004:137;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 68598330 від 26.07.2023 року, про припинення іншого речового права (права оренди) на земельну ділянку з кадастровим номером :03:004:0072;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 68680916 від 01.08.2023 року, про припинення іншого речового права (права оренди) на земельну ділянку з кадастровим номером :03:006:0006;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 68741693 від 04.08.2023 року, про припинення іншого речового права (права оренди) на земельну ділянку з кадастровим номером :03:004:0106;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 68742942 від 04.08.2023 року, про припинення іншого речового права (права оренди) на земельну ділянку з кадастровим номером :03:005:0054;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 68581725 від 25.07.2023 року, про припинення іншого речового права (права оренди) на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0005;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 68506325 від 19.07.2023 року, про припинення іншого речового права (права оренди) на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0012;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 68582873 від 25.07.2023 року, про припинення іншого речового права (права оренди) на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0007;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 68583656 від 25.07.2023 року, про припинення іншого речового права (права оренди) на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0009;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 68586259 від 25.07.2023 року, про припинення іншого речового права (права оренди) на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0010;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 68504700 від 19.07.2023 року, про припинення іншого речового права (права оренди) на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0008.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.05.2024 справу розподілено судді Шамшуріній М.В.

Дослідивши подану позовну заяву, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає поверненню на підставі пункту 2 частини 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) з огляду на таке.

Відповідно до приписів статей 55, 129 Конституції України, застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.

У відповідності до пункту 2 частини 5 статті 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

Відповідно до частини 1 статті 173 ГПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

За своїм процесуальним призначенням інститут об`єднання позовних вимог забезпечує правильність і одночасність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об`єднуються пов`язаністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же підстав або доказів.

Метою об`єднання позовних вимог є можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливити винесення різних рішень за однакових обставин.

У той же час, порушенням правила об`єднання вимог є об`єднання непов`язаних вимог, тобто таких, які не пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, яке складається з двох елементів - предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц, провадження № 14-473цс18).

При цьому об`єднанню підлягають вимоги, які пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Водночас, положеннями частини 4 статті 173 ГПК України визначено, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначив, що поняття "суд встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до вимог статті 1 ГПК України Господарський процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України.

Відповідно до частини 1 статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

За статтею 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 4 ГПК України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

З дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 25.02.2020 у справі №916/385/19, від 13.02.2019 у справі №910/8729/18 визначено ознаки спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду: наявність між сторонами господарських відносин, урегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, та спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Вирішення питання про юрисдикційність спору залежить від того, чи виступає фізична особа - сторона у відповідних правовідносинах - як суб`єкт господарювання та від визначення цих правовідносин як господарських. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 916/1261/18.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.08.2019 у справі № 646/6644/17 зроблено висновок, що при вирішенні питання про розмежування компетенції судів визначальним є характер правовідносин, з яких виник спір. Суб`єктний склад спірних правовідносин є формальним критерієм, який має бути оцінений належним судом.

Отже, при визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суд повинен виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

З матеріалів справи вбачається, що позивач - ОСОБА_1 звернувся до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Л-Агроплюс" про визнання недійсним рішення викладеного у вигляді протоколу загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю "Л-Агроплюс" №б/н від 15.05.2023 року та про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень про припинення іншого речового права (права оренди) на земельні ділянки з кадастровим номером зазначеними у позові.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Як вбачається із змісту позову позивачем у справі є фізична особа, яка звернулася до господарського суду з позовом про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників, обгрунтовуючи підстави звернення тим, що є учасником Товариства з обмеженою відповідальністю "Л-Агроплюс", якому належить 67% частки у статутному капіталі товариства, однак участі у загальних зборах товариства та прийнятті оспорюваного рішення загальних зборів товариства від 15 травня 2023 року не приймав, посилаючись фактично на порушення належних йому корпоративних прав щодо участі в управлінні товариством.

Отже, предметом позову у цій частині є вимога немайнового характеру у спорі, що виник з корпоративних відносин. Вказана вимога підлягає розгляду господарським судом відповідно до вимог пункту 3 частини 1 статті 20 ГПК України.

Також за змістом прохальної частини позову позивачем заявлені вимоги, які на його думку є похідними від вимоги про визнання недійсним рішення загальних зборів, про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо припинення іншого речового права (права оренди) на земельні ділянки з кадастровими номерами, зазначеними у позові, посилаючись на порушення речових прав (права користування) на вказані земельні ділянки, що належать товариству, яке зазначене ним у якості відповідача.

Предметом позову у цій частині є вимоги немайнового характеру у спорі щодо речового права на майно, реєстрації та обліку прав на майно. Позивачем у цій справі є фізична особа ОСОБА_1 , який не є підприємцем.

За умовами пункту 6 частини 1 статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Оскільки позивач не є суб`єктом господарювання (фізичною особою-підприємцем) та спір в цій частині (в силу положень пункту 6 частини 1 статті 20 ГПК України) не підпадає під критерії господарського спору за участю фізичної особи, що охоплюється статтею 20 ГПК України, то подана позовна заява з вимогами фізичної особи в частині скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо припинення іншого речового права (права оренди) на земельні ділянки не підлягає розгляду у порядку господарського судочинства.

Відповідно до вимог частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Таким чином, у порядку цивільного судочинства розглядаються справи, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Отже, у позові ОСОБА_1 об`єднані позовні вимоги, які повинні розглядатись у порядку господарського та цивільного судочинства.

Положеннями статті 21 ГПК України визначено, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Якщо позивач порушив правила об`єднання вимог, то така позовна заява підлягає поверненню суддею (частина 4 статті 173 та пункт 2 частини 5 статті 174 ГПК України).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви у зв`язку із порушенням позивачем правил об`єднання позовних вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства.

Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідно до частини 8 статті 174 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись статтями 173, 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву № б/н від 27.05.2024 (вх. № 620/24 від 28.05.2024) ОСОБА_1 та додані до неї документи повернути позивачу.

2. Копію позовної заяви та копію квитанції про сплату судового збору долучити до примірника ухвали, що залишається у суді.

3. Відповідно до статті 235 ГПК України ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

4. Згідно приписів пункту 6 частини 1 статті 255 ГПК України ухвалу про повернення позовної заяви позивачеві (заявнику) може бути оскаржено окремо від рішення суду до Північно-західного апеляційного господарського суду у порядку та строки визначені статтями 256, 257 ГПК України.

5. Примірник ухвали надіслати учасникам справи до електронних кабінетів у системі ЄСІТС, у разі відсутності - рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Ухвалу підписано 03.06.2024 року.

Суддя Шамшуріна М.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу, 22200, Вінницька обл., місто Погребище, вулиця, Насті Присяжним, будинок 106; 22200, Вінницька обл., місто Погребище, вулиця Заводська, будинок 9;

3 - відповідачу, до електронного кабінету в системі ЄСІТС.