ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28 травня 2024 року Справа № 903/290/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління «ВОЛИНЬЛІФТ», м.Луцьк

до відповідача: Житлово-комунального підприємства №2, м.Луцьк

про стягнення 39 707 грн. 72 коп.

Суддя Шум М.С.

Без виклику (повідомлення) представників сторін

встановив: в позовній заяві від 22.03.2024 (вх.№01-52/315/24) Товариство з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління «ВОЛИНЬЛІФТ» просить суд стягнути з Житлово-комунального підприємства №2 39 707 грн. 72 коп. основного боргу, а також судові витрати по справі. Позивач також зазначає про орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу в сумі 7500 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані несплатою наданих послуг згідно з підрядним договором на технічне обслуговування та ремонт ліфтів і диспетчерських систем №2/02-14-23 від 02.01.2023.

Ухвалою суду від 27.03.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Запропоновано відповідачу подати суду в порядку статей 165, 178 Господарського процесуального кодексу України не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову при їх наявності, одночасно копію відзиву надіслати позивачу, докази чого подати суду. У разі наявності заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження відповідачу подати суду заяву із обґрунтуванням заперечень протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали, позивачу - протягом 5 днів з дня отримання відзиву

Ухвала суду про відкриття провадження у справі надіслана сторонам поштовим зв`язком 29.03.2024, що підтверджується списком розсилки поштової кореспонденції та отримано Житлово-комунальним підприємством №2, м.Луцьк (а.с. 28).

Відзив на позовну заяву до суду від відповідача станом на 28.05.2024 не надходив.

Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в матеріалах справи відсутні

Згідно ч.9 ст.165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що норми ст. 74 ГПК України щодо обов`язку суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за необхідне розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, встановив.

02.01.2023 між ТзОВ Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління Волиньліфт (позивач, замовник) та Житлово-комунальним підприємством №2 (відповідач, підрядником) укладено договір підряду на технічне обслуговування та ремонт ліфтів і диспетчерських систем за №2/02-14-23.

Відповідно до п.п 1.1 договору сторонами визначено, що замовник доручає, а підрядник приймає на себе зобов`язання по організації і виконанню робіт по технічному обслуговуванню та ремонту ліфтів і диспетчерських систем на об`єктах замовника відповідно з додатком 1, який є невід`ємною частиною даного договору.

Згідно п.п 3.1 договору визначено, що вартість послуг за місяць з урахуванням ПДВ складає 132807,06 грн.

Пунктом 4.1.2. Договору сторони визначили, що розрахунки за надані послуги здійснюються протягом 20 днів з часу підписання акту приймання і здачі наданих послуг з технічного обслуговування і ремонту ліфтів.

Даний договір підписано уповноваженими особами та скріплено печатками, у встановленому порядку не оспорено, не розірвано та не визнано недійсним, а отже є дійсним, укладеними належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ст.144 Господарського кодексу України (далі - ГК України), майнові права та майнові обов`язки суб`єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Відповідно до ст.174 ГК України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з договору.

Між сторонами зобов`язання виникли з договору договір підряду на технічне обслуговування та ремонт ліфтів і диспетчерських систем за №2/02-14-23.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (ст. 837 ЦК України).

На підтвердження виконання передбачених договором робіт за період з липня2023 по грудень 2023 на суму 761 634,40 грн. до матеріалів справи долучено підписані позивачем та відповідачем акти надання послуг .

З матеріалів справи судом додатково встановлено, що за період відповідач оплатив борг в сумі 721 926,68 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №732 від 31.08.2023, №822 від 29.09.2023, №897 від 30.10.2023, №989 від 30.11.2023, №1060 від 28.12.2023 та №91 від 31.01.2024.

Отже, заборгованість відповідача за виконані роботи на момент подання позову складала у розмірі 39 707,72 грн. (761 634,40 грн. - 721 926,68 грн.).

Відповідно до ст.853 ЦК України, замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

В силу ст.882 ЦК України, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Про відступлення позивачем від умов договору або інших недоліків в частині виконаних робіт, що підтверджені актами, як це передбачено ст.853 ЦК України, відповідач не заявив.

Судом встановлено, що заборгованість відповідача за договором технічного обслуговування та ремонт ліфтів і диспетчерських систем становить в сумі 39 707,72 грн., підтверджена матеріалами справи, підставна і підлягає до стягнення, оскільки в силу ст.193 ГК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

П Відповідно до положень статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Також, згідно з нормами статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 73-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Житлово-комунального підприємства №2 (43017, м. Луцьк, бульвар Дружби Народів, 13А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління Волиньліфт (43023, м.Луцьк, вул. Карбишева,2, ) заборгованість в розмірі 39 707,72 грн., та 2 422,40 грн. витрат на оплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. ст. 255, 256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя М. С. Шум