УХВАЛА

м. Київ

28.05.2024Справа № 910/6409/24
Суддя Мудрий С.М., розглянувши заяву Керівника Деснянської окружної прокуратури міста Києва про вжиття заходів забезпечення позову у справі

за позовом Керівника Деснянської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради

до товариства з обмеженою відповідальністю "Нові Перспективи Плюс"

про стягнення 1 149 026,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна Керівника Деснянської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до товариства з обмеженою відповідальністю "Нові Перспективи Плюс" про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, повернення земельної ділянки шляхом знесення самочинно збудованого об`єкта та припинення правом володіння нерухомим майном.

Разом з позовною заявою Керівником Деснянської окружної прокуратури міста Києва подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в якій просить суд: до набрання рішенням законної сили у даній справі:

- заборонити товариству з обмеженою відповідальністю "Нові Перспективи Плюс" (вул. Мілютенка, буд. 28-а, м. Київ, 02156, ) та будь-яким іншим особам, з якими укладено договори про здійснення підготовчих, вишукувальних та будівельних робіт на земельній ділянці площею 0,3092 га (кадастровий номер :62:030:0013) на вул. Мілютенка, 28-а у Деснянському районі м. Києва, вчиняти будь-які дії щодо проведення будівельних та вишукувальних робіт, у т.ч. з реконструкції нежитлової будівлі (літ. А) під адміністративну будівлю з приміщеннями торгівельного призначення на вказаній земельній ділянці, а також заборонити здійснювати будь-які дії з нею;

- накласти арешт на об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю (літ. А) загальною площею 9,4 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Мілютенка, буд. 28-а (реєстраційний номер об`єкта Нерухомого майна: 000, номер про речове право: 28135552);

- заборонити товариству з обмеженою відповідальністю "Нові Перспективи Плюс" (вул. Мілютенка, буд. 28-а, м. Київ, 02156, ) та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо об`єкта нерухомості - нежитлової будівлі (літ. А) загальною площею 9,4 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Мілютенка, буд. 28-а, в тому числі укладати договори купівлі-продажу або іншим особам відчужувати права на вказаний об`єкт нерухомості, передавати його у користування третім особам, здійснювати заходи щодо поділу, об`єднання, виділення частини вказаного нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, номер про речове право: 28135552);

- заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також будь-яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно - нежитлову будівлю (літ. А) загальною площею 9,4 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Мілютенка, буд. 28-а (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, номер про речове право: 28135552), в тому числі: приймати рішення про державну реєстрацію, здійснювати будь-яку державну реєстрацію змін стосовно вказаного нерухомого майна та вносити будь-які записи про такі зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

В обґрунтування поданої заяви, прокуратурою зазначено, що Деснянською окружною прокуратурою м. Києва до Господарського суду міста Києва подано позовну заяву в інтересах держави в особі Київської міської ради до ТОВ «Нові Перспективи Плюс» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, повернення земельної ділянки з кадастровим номером :62:030:0013 на вул. Мілютенка, 28-а у Деснянському районі м. Києва шляхом знесення самочинно збудованого об`єкта нерухомого майна - нежитлової будівлі площею 9,4 кв.м. (літ. А) та припинення володіння правом власності на нерухоме майно - нежитловою будівлею площею 9,4 кв.м. (літ. А) за адресою: м. Київ, вул. Мілютенка, будинок, 28-а (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000).

Позов мотивовано тим, що за ТОВ ««Нові Перспективи Плюс» проведено незаконну реєстрацію права власності на самочинно збудоване нерухоме майно - нежитлову будівлю (літ. А) площею 9,4 кв.м. на земельній ділянці територіальної громади міста Києва на вул. Мілютенка, 28-а у Деснянському районі м. Києва, що у подальшому стало підставою для набуття права оренди земельної ділянки площею 0,3092 кв.м. з кадастровим номером :62:030:0013 по Мілютенка, 28-а у Деснянському районі м. Києва у позаконкурентний спосіб.

Прокуратурою зазначається, що за даними з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на даний час об`єкт нерухомого майна - нежитлова будівля (літ. А) загальною площею 9,4 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Мілютенка, буд. 28-а на праві власності належить ТОВ «Нові Перспективи Плюс», однак у вказаного товариства наявна реальна можливість вчинити будь-які дії з метою поділу чи об`єднання вказаного об`єкту нерухомості або відчужити його третім особам, що у майбутньому, у разі задоволення позову прокурора, унеможливить виконання судового рішення, як такого, що не матиме правового сенсу.

Також, звернено увагу на те, що у разі, якщо до закінчення розгляду справи державним реєстратором будуть здійснені нові реєстраційні дії відносно спірного нерухомого майна, то вказане істотно ускладнить чи взагалі зробить неможливим виконання рішення суду, у разі його задоволення.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з ч.1 статті 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1 статті 140 ГПК України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі дійсної необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18.

Таким чином, звертаючись з відповідною заявою, заявник, серед іншого, повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову; наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення і предметом позовної вимоги.

При цьому, адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів та, вживаючи заходи забезпечення позову, слід враховувати, що такі заходи не будуть перешкоджати іншим особам здійснювати покладені на них згідно із законодавством повноваження.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Дослідивши надані суду докази та обставини, викладені у заяві про забезпечення позову, суд вважає їх не обґрунтованими, оскільки, прокуратурою не надано доказів на підтвердження того факту, що невжиття заходів до забезпечення позову порушить його права та в подальшому утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду, що є підставою для відмови в задоволенні заяв про забезпечення позову.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви Керівника Деснянської окружної прокуратури міста Києва про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржено в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції безпосередньо до суду апеляційної інстанції в строк, визначений ст. 256 ГПК України

Суддя С.М. Мудрий