ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

"20" травня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/4466/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М

секретар судового засідання Павлова О. В.

при розгляді справи за позовом: Державного підприємства "Адміністрація річкових портів" (04071, місто Київ, вул. Електриків, буд. 14)

до відповідача: Комунальне підприємство "Херсонський комунальний транспортний сервіс" (73000, Херсонська обл., м. Херсон, вул. Залізнична, буд. 8)

про стягнення 547 102,43 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Сербулов О. В. довіреність від 06.11.2023.

від відповідача: Калугін Д. О. ордер ВТ №1047787.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою суду від 18.10.2023 відкрито провадження у справі № 916/4466/23 за правилами загального позовного провадження за позовом Державного підприємства "Адміністрація річкових портів" до Комунального підприємства "Херсонський комунальний транспортний сервіс" про стягнення 547 102,43 грн.

17.05.2024 до суду від відповідача надійшло клопотання, у якому останній просить суд зупинити провадження у справі №916/4466/23 до закінчення розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 908/1162/23.

Обґрунтовуючи подане клопотання, відповідач зазначає, що фактичної передачі теплоходу "Домбай" у володіння та користування КП "Херсонський комунальний транспортний сервіс" на підставі договору бербоутного чартеру теплоходу "Домбай" від 23.05.2022 не відбулось, рівно як і не виникло будь-яких інших фактичних правовідносин, пов`язаних з дією та виконанням договору бербоутного чартеру теплоходу "Домбай" від 23.05.2022.

При цьому місцезнаходженням КП Херсонський комунальний транспортний сервіс на момент укладення договору була тимчасово окупована територія, що підтверджується Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309. Отже такий договір, в силу положень ч.2 ст.13 ЗУ "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", є нікчемним, що свідчить про відсутність у позивача права на отримання заявлених до стягнення грошових коштів та відсутність у відповідача кореспондованого зобов`язання їх сплачувати.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд, виклавши його у постанові від 07.03.2024 у справі № 910/9680/23.

Натомість ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27 березня 2024 року справу № 908/1162/23 з подібними правовідносинами було передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Зазначена ухвала була прийнята Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду з відповідним мотивуванням: «з огляду на виконання функцій із забезпечення сталості та єдності судової практики, справа № 908/1162/23 підлягає передачі на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду згідно із частиною другою статті 302 ГПК України, оскільки колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 07.03.2024 у справі № 910/9680/23 щодо того, що достатнім для застосування частини другої статті 13 та частини другої статті 13-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" є розповсюдження дії цього Закону на спірні правовідносини з огляду на приписи статті 2 Закону. Колегія суддів вважає, що положення статей 13 та 13-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" можуть бути поширені на тимчасово окуповані території з урахування частини першої цих статей, а саме за рішенням Кабінету Міністрів України".

Таким чином, відповідач вважає, що у справі №916/4466/23, як і у справі №908/1162/23, та справі № 910/9680/23, йдеться про діяльність, що підпадає під ознаки, наведені у частині другій статті 13-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України"; окрім того, в усіх цих справах йдеться про території, окуповані з лютого 2022 року, за відсутності окремого рішення Кабінету Міністрів України щодо територій, тимчасово окупованих, починаючи з 24 лютого 2022 року.

З огляду на викладене, відповідач просить суд зупинити провадження у даній справі до закінчення перегляду в касаційному порядку об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №908/1162/23.

В судове засідання 20.05.2024 з`явився позивач та відповідач.

У судовому засіданні відповідач подане клопотання про зупинення провадження у справі підтримав. Представник позивача заперечував проти поданого відповідачем клопотання з підстав відсутності на момент укладення договору відповідного рішення компетентного органу щодо статусу м.Херсон як окупованої території.

Згідно з п. 10 ч. 2 ст. 182 ГПК України у підготовчому засіданні суд: вирішує заяви та клопотання учасників справи.

Розглянувши клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, суд вказує наступне.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках: перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Судом встановлено, що ухвалою Верховного Суду від 27.03.2024 на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду передано справу №908/1162/23.

Вказана ухвала мотивована тим, що Верховний Суд вважає за необхідне відступити від висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 07.03.2024 у справі № 910/9680/23 щодо того, що достатнім для застосування частини другої статті 13 та частини другої статті 13-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" є розповсюдження дії цього Закону на спірні правовідносини з огляду на приписи статті 2 Закону.

При цьому, колегія суддів Верховного Суду вважає, що положення статей 13 та 13-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" можуть бути поширені на тимчасово окуповані території з урахування частини першої цих статей, а саме за рішенням Кабінету Міністрів України.

Ухвалою від 19.04.2024 об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду прийнято до розгляду справу №908/1162/23 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІМК" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 06.12.2023 та призначено розгляд справи № 908/1162/23 у відкритому судовому засіданні на 07 червня 2024 року о 12:30.

У вказаній ухвалі об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зазначено, що характер спірних правовідносин у справах №908/1162/23 та №910/9680/23 в контексті застосування частини другої статті 13 та частини другої статті 13-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" не є очевидно неподібним, а доводи, викладені в ухвалі від 27.03.2024 щодо необхідності передачі цієї справи на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, не є вочевидь неприйнятними, з огляду на що касаційна скарга ТОВ "ВІМК" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 06.12.2023 у цій справі підлягає прийняттю до розгляду Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду.

Як встановлено судом, у справі №916/4466/23 позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за укладеним між сторонами договором бербоутного чартеру теплоходу "Домбай" від 23.05.2022 в частині оплати наданих послуг оренди.

При цьому, як встановлено судом з матеріалів справи, на момент укладення договору бербоутного чартеру теплоходу "Домбай" від 23.05.2022 місцезнаходженням відповідача у даній справі є: 73000, місто Херсон, вул. ЗАЛІЗНИЧНА, буд. 8.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 затверджений Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, згідно з яким з 01.03.2022 по 11.11.2022 Херсонська міська територіальна громада входить до переліку тимчасово окупованих Російською Федерацією території України.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" здійснення господарської діяльності юридичними особами, фізичними особами-підприємцями та фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, місцезнаходженням (місцем проживання) яких є тимчасово окупована територія, дозволяється виключно після зміни їхньої податкової адреси на іншу територію України. Правочин, стороною якого є суб`єкт господарювання, місцезнаходженням (місцем проживання) якого є тимчасово окупована територія, є нікчемним. На такі правочини не поширюється дія положення абзацу другого частини другої статті 215 ЦК України;

- частиною другою статті 13-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" визначено, що на період тимчасової окупації переміщення товарів (робіт, послуг) з тимчасово окупованої території на іншу територію України та/або з іншої території України на тимчасово окуповану територію усіма видами транспорту, в тому числі автомобільним, залізничним, повітряним та трубопровідним транспортом, а також лініями електропередач та гідротехнічними спорудами, заборонено.

Враховуючи подібність правовідносин у справі № 908/1162/23 та у справі, що розглядається, суд зазначає, що прийняття об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду рішення у справі № 908/1162/23 щодо передумов розповсюдження на правочини, укладені у спірний період на відповідних територіях та відповідними суб`єктами, положень ст.ст.13, 13-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" має суттєве значення для вирішення спору в цій справі та для єдності судової практики у спорах з подібними правовідносинами.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне зупинити провадження у справі за позовом Державного підприємства "Адміністрація річкових портів" до Комунального підприємства "Херсонський комунальний транспортний сервіс" про стягнення 547 102,43 грн до закінчення розгляду справи № 908/1162/23 об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Заперечення позивача щодо неприйняття станом на 23.05.2022 Кабінетом Міністрів України відповідного рішення про поширення положень статті 13 Закону № 1207- VII на території, що були окуповані після 24 лютого 2022 року не приймаються судом в якості підстави для відмови у задоволенні клопотання про зупинення, оскільки на розгляд Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду як раз і поставлено питання необхідності прийняття відповідного рішення для висновку про нікчемність укладених правочинів.

Керуючись п. 7 ч.1 ст.228, ст.234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Комунального підприємства "Херсонський комунальний транспортний сервіс" - задовольнити.

2. Провадження у справі №916/4466/23 зупинити до закінчення розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 908/1162/23.

Ухвала набирає чинності 20.05.2024 та може бути оскаржена в порядку ст.256 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 27.05.2024.

Суддя Ю.М. Щавинська