ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"23" травня 2024 р. Справа № 924/307/24

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Яроцького А.М., при секретарі судового засідання Томковій А.І., розглянувши матеріали

за позовом фізичної особи - підприємця Іванини Юрія Дмитровича

до товариства з обмеженою відповідальністю "ПОДІЛЛЯТРАНС"

про стягнення 30000,00 грн.

Представники сторін: не з`явились

Процесуальні дії по справі, заяви, клопотання.

19.03.2024 на адресу Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява фізичної особи - підприємця Іванини Юрія Дмитровича до товариства з обмеженою відповідальністю "ПОДІЛЛЯТРАНС" про стягнення 30000,00 грн. заборгованості за перевезення вантажу у міжнародному сполученні.

Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 19.03.2024, вказану позовну заяву передано для розгляду судді Яроцькому А.М.

Ухвалою суду від 25.03.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 23.04.2024 року. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву до 15 квітня 2024 року, позивачу строк для подання відповіді на відзив до 22 квітня 2024 року. Явку представників учасників справи у підготовче засідання визначено на власний розсуд.

Ухвалу суду від 25.03.2024 надіслано на офіційну електронну адресу позивача зареєстровану в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі та на електронну пошту відповідача зазначену в позовній заяві.

Ухвалою суду від 23.04.2024 підготовче засідання у справі №924/307/24 відкладено на 07 травня 2024.

Ухвалою суду від 07.05.2024 закрито підготовче провадження у справі №924/307/24 та призначено до судового розгляду по суті у загальному позовному провадженні на 12:30 год. 23 травня 2024 року.

Виклад позицій учасників судового процесу.

Фізична особа - підприємець Іванина Юрій Дмитрович звернувся з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ПОДІЛЛЯТРАНС" про стягнення 30000,00 грн. заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на виконання замовлення №06/11/2023 Hm від 06.11.2024 ТОВ "ПОДІЛЛЯТРАНС", яке надіслано електронною поштою, позивачем прийнято умови та здійснено транспортно-експедиційне обслуговування по перевезенню вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні за маршрутом с. Остап`є (Тернопільська обл.) - м. Прессана (провінція Верона, Італія), за узгодженою вартість перевезення 2300,00 євро, яка станом на дату вивантаження - 22.11.2023 по курсу НБУ становила 90772,00 грн. Стверджує про те, що надана міжнародна транспортна накладна CMR A №б/н від 06.11.2023, за своєю правовою природою та істотними умовами, є договором міжнародного перевезення. Факт належного виконання послуги підтверджується відтиском штампу та підписом уповноваженої особи вантажоодержувача в графі 24 накладної CMR. Позивач вказує, що 23.11.2023 надіслав засобами електронного зв`язку відповідачу сканкопії документів для оплати 90% від суми по факту вивантаження та 06.12.2023 поштовим перевізником "Новою поштою" - решту документів для оплати 10% суми з наданням доказів вручення останніх відповідачу 11.12.2023. Відповідач за період з 01.12.2023 по 15.02.2024 частково сплатив борг перед позивачем на суму 60772,00 грн., решту 30000,00 грн. залишились не оплаченими. Позивач вказує, що 07.02.2024 надсилав відповідачу претензію про оплату боргу, однак будь-якого реагування не відбулось. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків за договором перевезення, в частині своєчасної оплати послуг, позивач звернувся з позовом до суду про стягнення 30000,00 грн. боргу за послуги перевезення, в якому окремо просить суд стягнути з ТОВ "ПОДІЛЛЯТРАНС" 5300,00 грн. витрат на правову допомогу та 1500,00 грн. гонорару успіху у разі задоволення позову.

Позивач та відповідач не скористались правом участі в судових засіданнях по справі, повноважних представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується надісланням ухвал суду від 25.03.2024, від 23.04.2024 та від 07.05.2024 на офіційну електронну адресу позивача зареєстровану в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі та на електронну та поштову адреси відповідача, визначені у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Будь-які не розглянуті судом клопотання, подані учасниками процесу в межах розгляду справи, в матеріалах справи №924/307/24 відсутні.

Беручи до уваги приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду спору впродовж розумного строку, норми ч. ч. 1, 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті і суд розглядає справу за відсутності такого учасника, враховуючи той факт, що сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи та те, що у суду є всі необхідні матеріали (докази) для вирішення спору по суті, спір належить вирішити у відсутності представників сторін за матеріалами справи.

Обставини, які є предметом доказування у справі, та докази, якими сторони підтверджують або спростовують їх наявність.

01.11.2023 між товариством з обмеженою відповідальністю "ПОДІЛЛЯТРАНС" (замовник-експедитор) та фізичною особою-підприємцем Іваниною Юрієм Дмитровичем (виконавець) укладено договір про надання послуг по перевезенню №01/11-2023-29, відповідно до умов якого виконавець зобов`язується надати транспортні послуги з доставки вантажів до пунктів призначення в установлений строк та видавати їх вантажоодержувачам, а замовник приймати та оплачувати надані послуги.

Предметом даного договору є: надання послуг виконавця з перевезення вантажів транспортними засобами за заявками замовника чи вантажовідправника (п. 1.2 договору).

За умовами п. 1.4 договору вид, найменування вантажу, його кількість (тоннаж), пункти відправлення та призначеннями також інші умови перевезення вказуються в заявці замовника (вантажовідправника). Сторони погодили, що до договору, в межах строку його дії, може бути подано необмежену кількість заявок.

У п.п. 2.2, 2.3 договору узгоджено, що заявка на перевезення передається виконавцю шляхом електронного зв`язку. Фактом погодження виконавцем заявки є виставлений замовнику рахунок/товарно-транспортна накладна на оплату даного перевезення.

Вантаж вважається таким, то переданий вантажоодержувачу, а перевезення таким, що виконане, з моменту підписання уповноваженим представником вантажоодержувача товаросупровідних документів (п. 3.9 договору).

У п. 4.1 договору визначено, що після виконання перевезення по кожній заявці, виконавець складає акт наданих послуг, в якому фіксує факт перевезення вантажу, його кількість (тоннаж), належне (неналежне) виконання, вартість перевезення. Допускається складання акту наданих послуг за декількома заявками або за певний період, за умови, що тривалість періоду не перевищує та не виходить за межі звітного податкового місяця.

Розрахунок за кожну поставлену партію товару здійснюється замовником протягом 5 (п`яти) календарних днів, з дня отримання відповідної партії товару по товарно-транспортній накладній, в сумі, яка зазначена на таку партію товару (п. 5.3 договору).

Згідно з п. 6.1.1 договору замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати виконавцю кошти за виконану роботу.

Договір набирає чинності з моменту підписання його повноважними представниками сторін і діє до 31.12.2024 (п. 10.2 договору).

Договір про надання послуг по перевезенню №01/11-2023-29 від 01.11.2023 підписано та скріплено відтисками печаток сторін.

06.11.2023. товариством з обмеженою відповідальністю "ПОДІЛЛЯТРАНС" (експедитор замовник) та фізичною особою-підприємцем Іваниною Юрієм Дмитровичем (перевізник виконавець) підписано замовлення 06/11/2023 42-1 Hm на транспортно-експедиційне обслуговування по перевезенню вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні від 06.11.2023, у якому сторонами погоджено наступні умови: 1) дата і час завантаження: 09/11/2023; 2) маршрут - Остап`є (Тернопільска обл.) (Україна) - 37040 м. Прессана (Італія); 3) назва вантажу, його об`єм і маса: соя в біг бегах; 4) пункт завантаження: ФГ "Агро Остап`є". Україна, 47861, Тернопільська обл., Тернопільський район, с. Остап`є, вул. Зацерква, буд. 135; 5) пункт замитнення: Тернопіль (дистанційно); 6) пункт перетину кордону: п/п Чоп, на кордоні відкривається Т1; 6) пункт розвантаження: Bearty Group spa; а також узгоджено розмитнення, марку автомобіля, прізвище і тел. водія, тип кузова та його об`єм, додаткові умови. В тому числі у п. 13 узгоджено вартість перевезення без ПДВ - загальна сума фракту 2300,00 EUR на день вивантаження по курсу НБУ оплата: 90% по вивантаженню (по скан. копіям), 10% по оригіналам документів до 5-7 банківських днів.

Фізичною особою-підприємцем Іваниною Ю.Д. виставлено товариству з обмеженою відповідальністю "ПОДІЛЛЯТРАНС" до оплати рахунок-фактуру №22-7067 від 22.11.2023р. на суму 90772,00 грн.

Відповідно до одностороннього акта виконаних робіт №22-7067 від 22.11.2023р., вартість наданих міжнародних автопослуг визначено у розмірі 90772,00 грн.

Згідно міжнародної товарно-транспортної накладної СMR A №б/н від 06.11.2023 фізичною особою-підприємцем Іваниною Ю.Д. (перевізник) здійснено перевезення вантажу автомобільним транспортом в міжнародному сполученні з Остап`є (Тернопільска обл.) (Україна) до м. Прессана (Італія) з відміткою про одержання 22.11.2023.

До матеріалів справи додано роздруківку з додатку Viber від 23.11.2023, за змістом якої керівнику ТОВ "ПОДІЛЛЯТРАНС" надіслано рахунок-фактуру та акт виконаних робіт від 22.11.2023.

Позивач стверджує про те, що 06.12.2023 поштовим перевізником "Новою поштою" відповідачу відправлено решту документів стосовно перевезення, на підтвердження чого додає роздруківку з веб-сайту Нової пошти щодо відстеження надіслання та вручення останнього - 11.12.2023.

07.02.2024 позивач надіслав відповідачу претензію від 30.01.2024 з вимогою сплатити заборгованість в сумі 40000,00 грн., що підтверджується описом вкладення у цінний лист, накладною Укрпошти та фіскальним чеком від 06.02.2024.

Відповідач сплатив за надані послуги перевезення 60772,00 грн., що підтверджується банківською випискою за період 20.11.2023 - 13.03.2024 з призначенням платежів "За міжнародні транспортні послуги ч/о згідно рахунку №22-7067 від 22.11.2023р. без ПДВ".

Оскільки, ТОВ "ПОДІЛЛЯТРАНС" свої зобов`язання за договором про надання послуг по перевезенню №01/11-2023-29 від 01.11.2023 згідно замовлення 06/11/2023 42-1 Hm на транспортно-експедиційне обслуговування по перевезенню вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні від 06.11.2023 щодо оплати отриманих послуг у повному обсязі не виконало, позивач звернувся з позовом про стягнення 30 000,00 грн., а також 6800,00 грн. витрат на правову допомогу.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, невизнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду:

Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч. 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як вбачається із матеріалів справи, 01.11.2023 між ТОВ "ПОДІЛЛЯТРАНС" (замовник-експедитор) та ФОП Іваниною Юрієм Дмитровичем (виконавець) укладено договір про надання послуг по перевезенню №01/11-2023-29, відповідно до умов якого позивач зобов`язався надати транспортні послуги з доставки вантажів до пунктів призначення в установлений строк та видавати їх вантажоодержувачам, а відповідач прийняти та оплатити надані послуги.

Отже, з вищевказаного договору від 01.11.2023 №01/11-2023-29 між сторонами виникли правовідносини, до яких застосуються положення глави 64 Цивільного кодексу України про перевезення.

Згідно ч. 1 ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

За договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу (ч. 1 ст. 929 ЦК України).

Надання позивачем послуг відповідачу відповідно до умов договору №01/11-2023-29 від 01.11.2023 на виконання замовлення 06/11/2023 42-1 Hm на транспортно-експедиційне обслуговування по перевезенню вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні від 06.11.2023 на суму 90772,00 грн. підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною СMR A №б/н від 06.11.2023.

Згідно з п. 6.1.1. договору замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати виконавцю кошти за виконану роботу.

У п. 13 замовлення 06/11/2023 від 06.11.2023 сторонами узгоджено вартість перевезення без ПДВ - загальна сума фракту 2300,00 EUR на день вивантаження по курсу НБУ оплата: 90% по вивантаженню (по скан. копіям), 10% по оригіналам документів до 5-7 банківських днів.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідач сплатив за надані послуги перевезення 60772,00 грн., що підтверджується банківською випискою за період 20.11.2023 - 13.03.2024 з призначенням платежів "За міжнародні транспортні послуги ч/о згідно рахунку №22-7067 від 22.11.2023р. без ПДВ".

Крім того, позивачем на виконання умов п. 13 замовлення 06/11/2023 від 06.11.2023 (умови оплати) було надіслано відповідачу сканкопії документів, а саме рахунок-фактуру №22-7067 від 22.11.2023 та акт виконаних робіт №22/7067 від 22.11.2023, проте означені документи, як і претензія про сплату заборгованості, залишено відповідачем без підпису, а рахунок-фактуру без повної сплати.

Докази оплати відповідачем рахунку-фактури №22-7067 від 22.11.2023 на суму 90772,00 грн., зокрема в частині оплати залишку боргу у розмірі 30 000,00 грн., в матеріалах справи відсутні. Відповідачем доказів на підтвердження добровільного погашення вказаного боргу не подано.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. ч. 1, 3 ст. 13, ст. 74 ГПК України).

Враховуючи встановлені судом факти та зміст позовних вимог, з огляду на доведеність порушення відповідачем зобов`язань з оплати за надані позивачем послуги перевезення вантажу згідно виконаного замовлення 06/11/2023 від 06.11.2023, відсутність в матеріалах справи доказів сплати відповідачем 30 000,00 грн., суд вважає заявлені позовні вимоги про стягнення 30 000,00 грн. боргу правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у зв`язку з задоволенням позовних вимог.

Окремо позивач у позовній заяві просить суд стягнути з ТОВ "ПОДІЛЛЯТРАНС" 5300,00 грн. витрат на правову допомогу та 1500,00 грн. гонорару успіху у разі задоволення позову. Зазначено, що з метою ознайомлення з матеріалами справи, досудового врегулювання спору, підготовки позовної заяви та юридичного супроводу справи в суді та на стадії примусового виконання судового рішення, позивачем понесені попередні витрати на правову допомогу адвоката у сумі 5300,00 грн. Розрахунок витрат проведений, шляхом додавання вартості окремих дій адвоката, визначних договором про правову допомогу: 1200,00 грн. за огляд, вивчення, аналіз та попередню правову оцінку документів та ін. доказів за їх місцезнаходженням, 100,00 грн. - за проведення переговорів на предмет повернення боргу, 300,00 ірн. - за аналіз судової практики вищих судів, 2500,00 грн. - за підготовку позовної заяви та пакету документів, необхідних для звернення до суду. 1200.00 грн. - за вчинення інших дій необхідних для розгляду справи та її повного юридичного супроводу, в тому числі, забезпечення виконання судового рішення. У договорі про правову допомогу сторони домовилися про премію (гонорар успіху) який повинен бути сплачений адвокату у випадку вирішення спору на користь клієнта. Гонорар успіху складає 1500.00 грн.

При вирішенні заяви позивача про стягнення з відповідача на користь останнього 5300,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 1500,00 грн. гонорару успіху судом враховуються положення ст. 59 Конституції України, якими передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 16 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положеннями статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами частини 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем додано на підтвердження витрат на правову допомогу договір про правову допомогу від 13.03.2024, укладений між ФОП Іваниною Юрієм Дмитровичем (клієнт) та адвокатським бюро "Лози" (повірений) в особі керуючого адвоката Лози Віктора Миколайовича, за змістом п.п. 1.1, 1.2 якого повірений зобов`язується від імені і за рахунок довірителя здійснити наступні дії: Надати правову допомогу у спорі, що виник із ТОВ «ПОДІЛЛЯТРАНС». З цією метою: 1. Здійснити огляд, вивчання та попередню правову оцінку документів та ін. доказів за їх місцезнаходженням (3 год.) 2. Провести заходи досудового врегулювання спору шляхом проведення переговорів на предмет безспірного повернення боргу (0,5 год.) 3. Здійснити аналіз судової практики (1 год.) 4. Провести арифметичні розрахунки (0,5 год.) 5. Підготувати пакет документів, необхідних для звернення до суду, підготувати позовну заяву (7 год.) 6. Вчинити інші дії, необхідні для розгляду справи та її повного юридичного супроводу (3 год.)

Дії вчиняються на таких умовах: і в наступному порядку: за участю чи без особистої участі повіреного в судових засіданнях.

У п. 2 договору визначено, що за здійснення дій, що визначені у п. 1.1 цього договору, довіритель сплачує повіреному винагороду в розмірі 5300,00 грн. Розрахунок здійснюється в наступному порядку: кошти у вказаній в п. 2.1 сумі оплачуються повіреному на момент передачі довірителю підготовленої позовної заяви. При задоволенні позову повірений отримує від довірителя премію (гонорар успіху) в сумі 1500,00 грн.

Згідно зі змістом поданого двостороннього акту приймання-передачі наданих послуг від 13.03.2024, який укладено на підставі договору про правову допомогу №б/н від 14.02.2024, повірений (керуючий АБ "ЛОЗИ" адв. Лоза В.М.) надав, а довіритель (ФОП Іванина Ю.Д.) прийняв наступні послуги:

- Огляд, вивчення, аналіз та попередня правова оцінка документів та ін. доказів за їх місцезнаходженням - 3 год. 05 хв.;

- Проведення заходів досудового врегулювання спору, шляхом проведення переговорів на предмет повернення боргу - 20 хв.;

- Здійснення аналізу судової практики - 1 год.;

- Проведення арифметичних розрахунків - 30 хв.;

- Підготовка пакета документів, необхідних для звернення до суду, підготовка позовної заяви - 7 год. 10 хв.;

- Вчинення інших дій, необхідних для розгляду справи та її повного юридичного супроводу - 3 год.

У п. 1.2 акту визначено, що загальна вартість послуг складає 5300,00 год.

До матеріалів справи додано копію квитанції до прибуткового касового ордера №06-02 від 16.02.2024 про прийняття В.М. Лозою від ФОП Іванина Ю.Д. 5300,00 грн. на підставі договору про правову допомогу від 14.02.2024.

Саття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору. Згідно з положеннями цієї статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналогічні положення містяться і у статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 2017 року 09 червня 2017 року, (далі по тексту - Правила адвокатської етики).

Відповідно до частин третьої, четвертої та шостої статті 28 Правил адвокатської етики розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання), розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Не погодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Отже, відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та статті 28 Правил адвокатської етики гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

При цьому, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19).

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 дійшла висновку про можливість існування "гонорару успіху" як форми оплати винагороди адвокату; визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як "гонорар успіху", що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

При цьому, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

З урахуванням наведеного, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Отже, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат заявлена до стягнення сума гонорару успіху в розмірі 1500,00 грн. не може оцінюватись судом виходячи суто з такої домовленості сторін у договорі про надання правничої допомоги, а повинна оцінюватись на предмет її пропорційності, необхідності, неминучості порівняно з фактично понесеними витратами на правничу допомогу.

Крім того, суд зазначає про те, що господарським процесуальним законом визначені критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/ бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Разом з цим, при вирішенні питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічні висновки Верховного Суду щодо застосування частин п`ятої, шостої статті 126 та частин п`ятої - сьомої, дев`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України викладені у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що при визначенні суми відшкодування витрат сторони на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткові постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 лютого 2022 року у справі №904/5726/19, від 16 листопада 2022 року у справі № 906/513/18, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 та інші).

Основними критеріями визначення та розподілу судових витрат є їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Схожі правові висновки викладені в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19.

До матеріалів справи додано ордер на надання правничої (правової) допомоги від 16.02.2024 виданий "АДВОКАТСЬКИМ БЮРО "ЛОЗИ" на підставі договору про надання правової допомоги б/н від 14.02.2024 та свідоцтво ОСОБА_1 про право на заняття адвокатською діяльністю №507 від 16.05.2008.

Судом встановлено, що матеріали справи містять відмітку адвоката Лози В.М. у позовній заяві та клопотання про слухання справи без участі представника позивача від 15.05.2024 за підписом адвоката Лози В.М.

Адвокат Лоза В.М. участі в жодному судовому засіданні по справі №924/307/24 як представник ФОП Іванина Ю.Д. не брав.

Таким чином, позивачем згідно з вимогами статті 74 Господарського процесуального кодексу України, доведено надання йому послуг правової допомоги під час розгляду справи №924/307/24 у Господарському суді Хмельницької області.

Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат, понесених нею на правову допомогу повністю або частково - керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами.

Подібна позиція викладену у постанові Верховного Суду від 17.01.2024 у cправі №910/2158/23.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.11.2023 у справі №914/2355/21 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Із урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Разом з тим, у вирішенні питання щодо судових витрат суд, керуючись правилами, встановленими у частині 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності клопотання відповідача щодо зменшення суми судових витрат, суд дійшов висновку не покладати на відповідача всі витрати в сумі 6800,00 грн.

У п. 2 договору визначено, що за здійснення дій, що визначені у п. 1.1 цього договору, довіритель сплачує повіреному винагороду в розмірі 5300,00 грн. Розрахунок здійснюється в наступному порядку: кошти у вказаній в п. 2.1 сумі оплачуються повіреному на момент передачі довірителю підготовленої позовної заяви. При задоволенні позову повірений отримує від довірителя премію (гонорар успіху) в сумі 1500,00 грн.

Зокрема, у акті приймання-передачі наданих послуг від 13.03.2024 адвокатом Лозою В.М. загалом витрачено 14 год. 05 хв. часу на надання послуг по справі щодо стягнення боргу з ТОВ "ПОДІЛЛЯТРАНС".

Враховуючи незначну складність справи, зміст та об`єм позовної заяви (5 сторінок) та кількість наданих по справі доказів (договір №01/11-2023-29 від 01.11.2023, замовлення від 06.11.2024, рахунок-фактура та акт виконаних робіт від 22.11.2023, міжнародна товарно-транспортна накладна СMR A №б/н від 06.11.2023, виписка банку та претензія від 30.01.2024) на переконання суду, час витрачений представником ТОВ "ПОДІЛЛЯТРАНС" на підготовчі дії та звернення до суду з позовною заявою з доданими документами не повною мірою відповідає обсягу наданих адвокатом послуг і є надмірним. Крім того, розрахунок позовних вимог включений у зміст позовної заяви та є юридично не складним.

Оцінюючи обґрунтованість розміру заявлених позивачем до стягнення з відповідача витрат на правничу (правову) допомогу, судом враховується, що за своєю категорією (стягнення заборгованості за договором перевезення) дана справа не є спором значної складності, не характеризується наявністю виключної правової проблеми або значним суспільним інтересом, обмежується аналізом невеликої кількості доказів, чітко врегульована нормами права, умовами договору і не потребує великого обсягу юридичної та технічної роботи.

Окремо судом враховується, що представник позивача участі в судових засіданнях не брав та матеріали справи не містять значного обсягу процесуальних документів за підписом останнього.

Під час розгляду заяви позивача про стягнення витрат на правничу допомогу судом враховується, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання сторін від подачі безпідставних заяв, скарг і своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів юридичних осіб. Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Аналогічні висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 04.10.2021 № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19, від 17.01.2024 у cправі №910/2158/23.

Таким чином, дослідивши надані позивачем докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі №924/307/24, встановивши фактичний обсяг наданих послуг, керуючись критеріями обґрунтованості, пропорційності та розумності, з урахуванням ціни позову та незначної складності спору, суд дійшов висновку, що стягнення витрат у формі "гонорару успіху" не відповідає критерію розумної необхідності, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) у справі №924/307/24 є неспівмірним розміру заявлених витрат на оплату послуг адвоката, а тому суд вважає за належне частково задовольнити вимогу про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "ПОДІЛЛЯТРАНС" на користь фізичної особи - підприємця Іванини Юрія Дмитровича витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи №924/307/24, на суму 1500,00 грн. У стягненні решти судових витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 14, 20, 123, 126, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ПОДІЛЛЯТРАНС" (29016, Хмельницька обл., місто Хмельницький, вул. Тернопільська, буд. 28, кв. 24, ) на користь фізичної особи - підприємця Іванини Юрія Дмитровича ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) 30 000,00 грн. основного боргу, 3028,00 грн. судового збору та 1500,00 грн. витрат на правову допомогу.

Після набрання рішенням законної сили, видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Рішення надіслати сторонам за допомогою підсистем ЄСІТС в електронний кабінет, а у разі відсутності такої можливості - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Повний текст рішення складено та підписано 29.05.2024.

Суддя А.М. Яроцький