СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року м. Харків Справа № 917/1554/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Білоусова Я.О., суддя Фоміна В.О.,

розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Григорьєвої Марії Олексіївни (вх. №653П) на рішення Господарського суду Полтавської області від 30.01.2024 (рішення ухвалено суддею Безрук Т.М. 30.01.2024 у приміщенні Господарського суду Полтавської області, повний текст рішення складено 02.02.2024) у справі №917/1554/23

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Альф туристичний оператор"

до фізичної особи-підприємця Григорьєвої Марії Олексіївни

про стягнення 18224,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 30.01.2024 у справі №917/1554/23 (суддя Безрук Т.М.) позов задоволено повністю; стягнуто з ФОП Григорьєвої Марії Олексіївни на користь ТОВ "Альф туристичний оператор" 18224 грн 00 коп. штрафу, 2684 грн 00 коп. відшкодування витрат з оплати судового збору.

ФОП Григорьєва М.О. звернулася до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, просить скасувати повністю рішення Господарського суду Полтавської області від 30.01.2024 у справі №917/1554/23 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову про стягнення 18224,00 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідачка посилалася на те, що не замовляла 14.07.2023 у позивача туристичні послуги, а саме туристичну подорож до Республіки Чорногорія у відповідності до умов агентського договору №2021-1886 на реалізацію туристичних послуг від 29.04.2021, не підтверджувала 15.07.2023 жодних замовлень, в тому числі в особистому кабінеті "on-line" бронювання, а 17.07.2023 не анулювала замовлення. За твердженням відповідачки, посилання позивача на листування за допомогою електронної пошти та надання на підтвердження цього скріншотів такої переписки не може вважатися належними і допустимими доказами, оскільки скріншот електронного листування не може виступати копією електронного документа, адже не містить електронного підпису, і не є електронним документом в розумінні ч. 1 ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", та не дає змогу ідентифікувати особу відправника, і не захищена від втручання та виправлення.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 13.03.2024 для розгляду справи сформовано такий склад колегії суддів: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Білоусова Я.О., суддя Шевель О.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.04.2024 поновлено фізичній особі-підприємцю Григорьєвій Марії Олексіївні строк на апеляційне оскарження рішення суду, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Григорьєвої Марії Олексіївни (вх. №653П) на рішення Господарського суду Полтавської області від 30.01.2024 у справі №917/1554/23, встановлено учасникам справи строк по 26.04.2024 для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань та письмових пояснень з доказами їх надсилання іншим учасникам провадження, попереджено, що апеляційна скарга буде розглядатися за правилами ч. 10 ст. 270 ГПК України без повідомлення учасників справи, зупинено дію рішення Господарського суду Полтавської області від 30.01.2024 у справі №917/1554/23.

23.04.2024 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Альф туристичний оператор" надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. №5773), у якому позивач просив відмовити ФОП Григорьєвій Марії Олексіївні в задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі, а рішення Господарського суду Полтавської області від 30.01.2024 у справі №917/1554/23 залишити без змін. Також позивач просить стягнути з ФОП Григорьєвої М.О. витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн.

Відповідно до розпорядження Східного апеляційного господарського суду щодо повторного автоматизованого розподілу справи та витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.05.2024 у зв`язку з відставкою судді Шевель О.В. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Білоусова Я.О., суддя Фоміна В.О.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів та вимог апеляційної скарги законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила таке.

29.04.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Альф туристичний оператор" та Фізичною особою-підприємцем Григорьєвою Марією Олексіївною укладено Агентський договір на реалізацію туристичних послуг №2021-1886 (далі - договір), відповідно до пункту 2.1. якого турагент зобов`язується за дорученням та від імені туроператора за винагороду здійснювати посередницьку діяльність по реалізації сформованого туроператором турпродукту і укладенню договорів на туристичне обслуговування з третіми особами (фізичними особами - туристами чи юридичними особами - замовниками), а також здійснювати фактичні дії, визначені договором, із забезпечення надання турпродукту (туристичних послуг) туристу.

Відповідно до п. 1.1. договору "замовлення" (заявка на бронювання турпродукту/туристичної послуги) - письмовий або електронний запит турагента про надання (бронювання, замовлення), обраного туристом турпродукту (туристичної послуги), отриманий туроператором в оригіналі, по факсу, технічними засобами бронювання, в тому числі через систему "on-line" бронювання, або в інший спосіб, що встановлений цим договором чи туроператором, який містить перелік інформації, необхідної для оформлення турпродукту (туристичної послуги). Замовлення (заявка на бронювання) турпродукту/туристичної послуги вважається офертою, тобто пропозицією на укладення договору на туристичне обслуговування, в тому числі і оформлене в системі "on-line" бронювання.

Порядок замовлення турпродуктів визначено сторонами у статті 4 договору.

Так, відповідно до п. 4.1. договору до розділу 4 цього договору застосовуються вимоги статей 641, 642 Цивільного кодексу України, а саме: пропозиція укласти договір та прийняття пропозиції.

Згідно з п. 4.5 договору після належного оформлення замовлення, турагент направляє його засобами електронного, факсимільного чи поштового зв`язку туроператору або оформлює його в системі "оn-lіnе" бронювання на офіційному сайті туроператора, таке оформлення дорівнює письмовій формі.

Згідно з п. 4.6. договору у разі можливості задоволення всіх істотних умов замовлення турагента, туроператор не пізніше ніж на третій робочий день з дати отримання замовлення здійснює підтвердження замовлення шляхом його оформлення в системі "оn-lіnе" бронювання, з яким турагент повинен ознайомитися та роздрукувати. При цьому, туроператор направляє турагенту за допомогою системи "оn-lіnе" бронювання або іншим способом, визначений умовами цього договору рахунок на оплату туристичного продукту. Всі рахунки на оплату відправлені туроператором електронною поштою, факсом або виставлені через систему "оn-lіnе" бронювання мають чинність рахунків, оформлених письмово.

Вчинення сторонами дій, що передбачені п. 4.5, 4.6 цього договору є окремою угодою в якій сторони дійшли всіх суттєвих умов відносно замовлення турагентом у туроператора туристичної послуги на користь третіх осіб - туристів/замовників, зазначене створює обов`язок для турагента здійснити оплату замовленої туристичної послуги повністю, при цьому не є обов`язковою умовою споживання туристом створеної послуги та/або укладання з туристом договору на туристичне обслуговування (п. 4.2. договору).

Відповідно до п. 4.3. договору за умовами даного договору, турагент, після узгодження із туристом істотних умов договору про туристичне обслуговування заповнює замовлення у двох примірниках або за допомогою системи "on-line" бронювання. У замовленні обов`язково заповнюються істотні умови замовленого турпродукту.

Відповідно до п. 1.13. договору "офіційний сайт туроператора" - це офіційна веб-сторінка туроператора в мережі Інтернет за адресою www.alf.ua, де розміщується та оновлюється інформація про туристичні продукти туроператора. Інформація, опублікована на офіційному сайті туроператора може змінювати та доповнювати умови цього договору. Зазначені зміни набирають чинності з моменту їх розміщення (опублікування) на офіційному сайті туроператора.

У додатку №1 до договору сторони узгодили перелік повноважених представників турагента, яким згідно з п. 1 є Григорьєва Марія Олексіївна, паспортні дані НОМЕР_1 .

Пунктом 2 вказаного додатку визначено, що кожна із вказаних осіб в пункті 1 цього додатку має право від імені турагента складати, підписувати, подавати та отримувати замовлення, відмови від замовлення, зміни замовлення, розписки, замовлені авіаквитки та інші замовлені документи, акти звірки взаєморозрахунків за договором, необхідні заяви.

У п.3 додатку № 1 до договору вказано, що у разі використання турагентом системи "оn-lіnе" бронювання, уповноважені особи турагента, у разі надання їм доступу керівником турагента, зобов`язані забезпечити збереження паролів та ключів доступу до системи від несанкціонованого використання. При цьому будь-які дії, вчинені в системі "оn-lіnе" бронювання туроператора за допомогою паролів, кодів (ключів доступу), наданих турагенту туроператором, вважаються вчиненими уповноваженими на це особами від імені турагента, на підставі яких виникають відповідні зобов`язання сторін, передбачені умовами укладеного сторонами агентського договору на реалізацію туристичних послуг.

29.04.2021 сторони підписали Акт приймання-передачі паролю і логіну системи "оn-lіnе" бронювання, в якому підтвердили, що на виконання умов договору про використання системи "оn-lіnе" бронювання туроператор надав, а турагент отримав 1 комплект паролів та логінів для доступу до системи бронювання туроператора.

У додатку № 2 до договору сторони узгодили використання системи "оn-lіnе" бронювання.

Відповідно до п. 1.8. договору "система "оn-lіnе" бронювання" - це електронна система обміну даних, розміщена на офіційному сайті туроператора, яка містить актуальну вичерпну інформацію про турпродукт (туристичну послугу) та умови його реалізації, а також забезпечує можливість здійснення замовлення/підтвердження замовлення/ануляцію замовлень в режимі реального часу, з використанням мережі Інтернет. Всі дії, вчинені турагентом в системі "оn-lіnе" бронювання, в тому числі направлення замовлення, підтвердження замовлення, ануляція, листування, а також будь-які документи чи витяги, отримані шляхом роздруківки із системи "оn-lіnе" бронювання, мають для сторін цього договору однакову юридичну силу, як і вчинені письмово, уповноваженими на такі дії представниками сторін.

Згідно з п. 3 додатку № 2 до договору всі заявки на бронювання (замовлення), зміни до них або їх ануляція, відправлені від імені турагента за допомогою системи "оn-lіnе" бронювання мають силу заявок, оформлених письмово, з усіма наслідками відповідно до умов договору.

Будь-які операції, здійснені сторонами договору через систему "оn-lіnе" бронювання, як то розміщення замовлення (бронювання) турагентом, підтвердження замовлення (бронювання) туроператором, або відмова чи скасування від розміщеного замовлення (бронювання), є підставою для оплати турагентом туристичних послуг та/або відповідних витрат туроператора, чи штрафних санкцій, відповідно до умов агентського договору на реалізацію туристичних послуг (п. 8 додатку № 2 до договору).

Згідно з п. 9 додатку № 2 до договору форми будь-яких документів, роздрукованих туроператором за допомогою системи "оn-lіnе" бронювання та завірених печаткою туроператора, мають силу документів, підписаних сторонами на паперових носіях, до моменту зміни або скасування умов цих документів відповідними письмовими документами, підписаними уповноваженими представниками сторін.

Згідно з п. 10 додатку № 2 до договору відповідальність турагента за відмову від акцептованого туроператором замовлення, здійсненого в системі "оn-lіnе" бронювання, встановлюється згідно з п. 8.4 цього договору.

29.04.2021 сторони підписали додаткову угоду №1 до договору, відповідно до п.2 якої сторони домовилися про те, що починаючи з дати набрання нею чинності при укладанні та виконанні правочинів між сторонами цієї додаткової угоди можуть використовуватися документи в електронній формі, а підписання таких документів буде здійснюватися з використанням наступних систем електронного документообігу: для підписання та обміну договірними документами, первинними та іншими документами - сервіс електронного документообігу "Вчасно".

У п. 1.1 додаткової угоди №1 до договору вказано, що "Вчасно" - це сервіс електронного документообігу, програмно-апаратний комплекс, призначений для автоматизації процесів документообігу між туроператором та іншими зареєстрованими учасниками документообігу та передбачає підписання, надсилання, отримання та зберігання документів онлайн.

Згідно з п.1.2 додаткової угоди №1 до договору "Електронні документи (Е-документи)" - документи, інформація в яких зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа, які передбачені чинним законодавством України, оформляються сторонами для підтвердження описаних в них господарських операцій з використанням системи електронного документообігу за допомогою комп`ютерної програми "Вчасно" із застосуванням електронного підпису.

В п. 8 додаткової угоди №1 до договору вказано, що Е-документи вважаються переданими стороною-відправником і отриманими стороною-одержувачем з моменту їх внесення в систему "Вчасно" із зазначенням реквізитів сторони одержувача, незалежно від того, чи здійснила сторона-одержувач дії по прийманню/перегляду отриманого Е-документа.

Згідно з п. 1.2. договору "підтвердження замовлення" - відповідь туроператора по електронних чи факсимільних засобах зв`язку, технічних засобів бронювання, в тому числі через систему "оn-lіnе" бронювання, на замовлення, в якій міститься згода туроператора на надання (бронювання) обраного туристом турпродукту (туристичної послуги). Така відповідь туроператора може бути надана в тому числі шляхом виписки та надіслання будь-яким із засобів зв`язку на ім`я турагента рахунку-фактури туроператора. Підтвердження замовлення вважається акцептом туроператора, тобто підтвердженням бажання укласти договір на туристичне обслуговування. Турпродукт вважається реалізованим в момент підтвердження замовлення туроператором.

У пп. 3.2.2 п. 3.2. договору вказано, що турагент зобов`язується замовляти турпродукт шляхом подання туроператору замовлення у будь-який спосіб, що встановлений цим договором чи туроператором.

Згідно з п. 6.1. договору турагент здійснює повну оплату замовленого турпродукту відповідно до виставленого туроператором рахунку-фактури. Сторони дійшли згоди, що оплаті підлягає акцептована туроператором оферта турагента незалежно від направлення та/або не направлення туроператором рахунку-фактури.

Строк дії рахунку виставленого туроператором встановлюється в самому рахунку, оплата рахунку після спливу строку його дії не може вважатися повною оплатою замовлення, а вартість туристичного продукту може бути змінена (пп. 6.1.1. п. 6.1. договору).

Відповідно до п. 3.2.4. договору турагент зобов`язаний здійснювати переказ туроператору вартості турпродукту в строк, встановлений розділом 6 договору, незалежно від розміру, строку фактичного одержання турагентом коштів від туриста чи іншої особи та незалежно від факту реалізації турагентом турпродукту.

Відповідно до пп. 3.2.6 п. 3.2 договору турагент зобов`язується сповіщати туроператора про зміну замовлення чи відмову від замовлення (ануляцію) у письмовій формі з підписом уповноваженої особи та печаткою (у разі наявності) або через систему "оn-lіnе" бронювання.

Відповідно до умов п. 1.5. договору "зміна замовлення" - це відмова від замовлення турагентом та пропозиція замінити його на інший турпродукт (його частину) шляхом подання нового замовлення, в тому числі, але не виключно: заміна одного готелю на інший, та/або зміна дати заїзду чи виїзду з готелю на іншу тощо. Пропозиція про зміну замовлення має здійснюватися турагентом у письмовій формі або за допомогою системи "оn-lіnе" бронювання.

Відповідно до п. 1.4. договору "відмова від замовлення", "ануляція" - є відмовою турагента від замовленого у туроператора турпродукту чи його частини, в тому числі: відмова від усього турпродукту, або зменшення кількості днів, на яку замовляється готель, та/або зменшення числа осіб в замовленні, та/або відмова від однієї чи кількох замовлених в складі турпродукту послуг, несвоєчасна та або неповна оплата рахунку туроператора, не з`явлення туристів до місць надання туристичних послуг, або їх відмова від використання туристичних послуг в цілому або частково, яка надіслана турагентом туроператору будь-яким із засобів зв`язку, в тому числі електронною поштою або за допомогою системи "on - line" бронювання.

Відповідно до п. 8.4. договору у випадку відмови турагента та/або туриста від одержання туристичних послуг з будь-яких причин незалежних від туроператора або неможливості їх одержання внаслідок відмови посольства країни відвідування у видачі візи туристу, а також у випадку зміни замовлення, турагент зобов`язаний сплатити туроператору узгоджену сторонами цього договору неустойку у вигляді штрафу в наступних розмірах і порядку, зокрема, при відмові або зміні замовлення за 22-35 днів до початку подорожі - 30% вартості турпродукту.

Згідно з п. 12.1 договору цей договір набуває сили з моменту його підписання обома сторонами і діє протягом року. У випадку відсутності заяви однієї із сторін про внесення змін або призупинення дії договору за місяць до закінчення строку його дії, договір залишається дійсним і автоматично продовжується на наступний рік.

Матеріали справи не містять доказів дострокового припинення вказаного договору.

За твердженням позивача, 14.07.2023 відповідачем у відповідності до умов договору через систему "оn-lіnе" бронювання з електронної адреси направлено позивачу замовлення на придбання туристичного продукту - туристичної подорожі до Республіки Чорногорія з розміщенням в готелі MONTEBAY PERLA 4* (Прчань) STD MV, 2 ADL, ВВ (2 особи на ім`я: MYKHAILYK OKSANA і MYKHAILYK SOFIIA), з автобусним перевезенням (Петровац-Будва) і трансфером, в період з 10.08.2023 по 21.08.2023 року.

15.07.2023 за допомогою системи "оn-lіnе" бронювання Товариством з обмеженою відповідальністю "Альф туристичний оператор" було підтверджено відповідачу замовлення №179338, що в порядку ст. 638 і 642 ЦК України є акцептом, тобто прийняттям пропозиції на укладення відповідного правочину з придбання відповідачем туристичного продукту на умовах агентського договору, та здійснено фактичне бронювання замовлених відповідачем послуг.

15.07.2023 позивачем сформовано рахунок-фактуру №СФ-0026801 на оплату туристичних послуг за замовленням №179338 на загальну вартість 60761,00 грн.

17.07.2023 від відповідача в системі "оn-lіnе" бронювання надійшло повідомлення про те, що у туристів змінилися обставини і 10.08.2023 року вони не зможуть поїхати на ці дату у замовлений готель, та просили прорахувати інший готель на інші дати туристичної подорожі.

Так само в системі "оn-lіnе" бронювання позивач повідомив відповідача, що відмова (ануляція) від замовлення можлива із штрафом - 30%, відповідач підтвердив ануляцію замовлення та одночасно повідомив, що штрафні санкції сплачувати не буде.

Позивач направив на адресу відповідача претензію №07-23/18 від 31.07.2023 з вимогою здійснити оплату штрафу на виконання умов Агентського договору. Докази на підтвердження здійсненого відправлення містяться в матеріалах справи.

Позивач вказує, що оскільки відповідач відмовився від замовленого туристичного продукту фактично за 23 календарні дні, то за умовами п. 8.4 договору на відповідача покладається зобов`язання зі сплати штрафу в розмірі 30% від вартості туристичного продукту, що становить 18224,00 грн, у зв`язку з чим він звернувся до суду з позовом про стягнення штрафних санкцій згідно з агентським договором на реалізацію туристичних послуг №2021-1886 від 29.04.2021.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що надані позивачем докази не є такими, стосовно яких законодавство містить пряму вимогу щодо обов`язкового використання електронного підпису, а тому заявка на бронювання (замовлення), ануляція, відправлені від імені турагента за допомогою системи "оn-lіnе" бронювання мають силу заявок, оформлених письмово, з усіма наслідками відповідно до умов договору.

Враховуючи наявність передбаченої договором відповідальності за відмову від замовлення за 22-35 днів до початку подорожі та встановленого штрафу у розмірі 30% вартості турпродукту, місцевий господарський суд визнав вимоги позивача про стягнення 18224,00 грн штрафу, обґрунтованими.

Надаючи власну правову кваліфікацію обставинам справи, апеляційний господарський суд зазначає таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 статті 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Згідно з приписами статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

За умовами частини першої статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).

До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом.

Положеннями ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно зі ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частин першої-третьої статті 20 Закону України "Про туризм" за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій чи електронній формі відповідно до закону.

Враховуючи встановлену ст. 204 ЦК України та неспростовану в межах цієї справи в порядку ст. 215 цього Кодексу презумпцію правомірності означеного агентського договору на реалізацію туристичних послуг, апеляційний господарський суд вважає його належною у розумінні ст. 11, 509 Цивільного кодексу України та ст. 173, 174 Господарського кодексу України підставою для виникнення та існування обумовлених такими правовідносинами кореспондуючих прав і обов`язків сторін.

В силу приписів статей 525, 526 ЦК України та статті 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Частиною першою статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У частині 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частин першої статті 32 Закону України "Про туризм" за неналежне виконання своїх зобов`язань туроператор, турагент, інші суб`єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства.

Згідно з п. 8.4. договору у випадку відмови турагента від одержання туристичних послуг з будь-яких причин незалежних від туроператора, турагент зобов`язаний сплатити туроператору узгоджену сторонами цього договору неустойку у вигляді штрафу в наступних розмірах і порядку, зокрема, при відмові або зміні замовлення за 22-35 днів до початку подорожі - 30% вартості турпродукту.

Як вбачається з матеріалів справи, турагент зобов`язувався замовляти турпродукт шляхом подання туроператору замовлення у будь-який спосіб, що встановлений договором чи туроператором.

Враховуючи умови підписаного договору сторонами встановлено декілька способів оформлення документів при замовленні, зокрема, через систему "on-line" бронювання на офіційному сайті туроператора, якою не передбачено підписання документів електронним цифровим підписом, так і через систему "Вчасно" із застосуванням електронного підпису.

Колегією суддів встановлено, що згоду на використання системи "on-line" бронювання ФОП Григорьєвою М.О. було надано шляхом підписання додатку №2 до договору, відповідно до п. 3 якого всі заявки на бронювання (замовлення), зміни до них або їх ануляція, відправлені від імені турагента за допомогою системи "on-line" бронювання мають силу заявок, оформлених письмово, з усіма наслідками відповідно до умов договору.

Відповідачка шляхом підписання акту приймання-передачі паролю і логіну системи "on-line" бронювання від 29.04.202 підтвердила, що на виконання умов договору про використання системи "on-line" бронювання турператор надав, а турагент отримав 1 комплект паролів та логінів для доступу до системи бронювання туроператора.

За твердженням позивача, відповідачка сформувала замовлення через систему "on-line" бронювання на офіційному сайті туроператора із використанням електронної адреси (e-mail): , яка зазначена у п. 13 договору.

Як свідчать матеріали справи, на підтвердження факту отримання від відповідачки заявки на бронювання турпродукту, позивачем надано (паперові копії електронних доказів) електронного листування, з яких вбачається, що заявка на придбання туристичного продукту - туристичної подорожі: 10.08.2023, Чт, 22:00 MNE: Київ (Автобус Петровац-Будва) FOR SPO (N), 74 MONTEBAY PERLA 4* (Прчань) BB STD MV / 2 ADL, 67532 UAN, MON-(N)-1-IEV, Економ була надіслана з електронної адреси greenway.tours7 14.07.2023 о 16:33 год (а.с. 21).

Позивач 15.07.2023 підтвердив замовлення за №179338, що згідно з ст. 638 і ст. 642 ЦК України є прийняттям пропозиції на укладення правочину з придбання відповідачем туристичного продукту - туристичної подорожі до Республіки Чорногорія з розміщенням в готелі MONTEBAY PERLA 4* (Прчань) STD MV, 2 ADL, ВВ (2 особи на ім`я: MYKHAILYK OKSANA і MYKHAILYK SOFIIA), з автобусним перевезенням (Київ-Будва) і трансфером, в період з 10.08.2023 по 21.08.2023 року на умовах Агентського договору, та визначив загальну вартість замовленого туристичного продукту в сумі 60641,00 грн (а.с. 22).

Позивачем сформовано відповідачці рахунок-фактуру №СФ-0026801 від 15.07.2023 на оплату туристичних послуг за замовленням №179338 на загальну вартість 60761,00 грн (а.с.23).

Як свідчать надані позивачем докази, від турагента із електронної адреси greenway.tours7 через систему "on-line" бронювання 17.07.2023 об 11:15 год позивачу надійшло повідомлення про те, що у туристів змінилися обставини і 10.08.2023 року вони не зможуть поїхати на ці дату у замовлений готель, та просили прорахувати інший готель на інші дати туристичної подорожі (а.с. 24).

Позивач 17.07.2023 о 13:16 год в системі "on-line" бронювання повідомив турагента за електронною адресою greenway.tours7, що відмова (ануляція) від замовлення можлива із штрафом - 30% (а.с.24).

Турагент із електронної адреси greenway.tours7 через систему "on-line" бронювання 17.07.2023 о 15:39 год підтвердив позивачу ануляцію замовлення та одночасно повідомив, що штрафні санкції сплачувати не буде.

Місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що замовлення турпродукту, зміна замовлення та ануляція замовлення надійшли з електронної адреси greenway.tours7, яка зазначена у п. 13 договору як електронна адреса ФОП Григорьєвої Марії Олексіївни.

Враховуючи, що заявка на бронювання та її ануляція були здійснені з електронної адреси greenway.tours7 через систему "on-line" бронювання, то згідно умов договору вони не повинні були скріплюватися електронним підписом.

Щодо доводів відповідача про те, що скріншот електронного листування не може виступати копією електронного документа, адже не містить електронного підпису і не є електронним документом в розумінні ч. 1 ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 91 ГПК України).

Відповідно до положень ст. 96 ГПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються у формі документів, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу. Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Поняття електронного документа визначено у ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" як документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відносини, пов`язані з використанням удосконалених та кваліфікованих електронних підписів, регулюються Законом України "Про електронні довірчі послуги" (частини 1-3 ст. 6 зазначеного Закону).

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 15.07.2022 у справі №914/1003/21 зауважив, що на відміну від електронного документа, електронний доказ - це будь-яка інформація в цифровій формі, що має значення для справи. Таким чином, повідомлення (з додатками), відправлені електронною поштою, є електронним доказом.

При цьому, паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом, однак є однією з форм, у якій учасник справи має право подати електронний доказ, що є засобом встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, що мають значення для вирішення справи. Подання електронного доказу в паперовій копії саме по собі не робить такий доказ недопустимим. Суд може не взяти до уваги копію (паперову копію) електронного доказу, у випадку якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу (такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 922/51/20, від 14.12.2021 у справі № 910/17662/19).

Сам лист електронної пошти є таким, що містить відомості про факт відправлення повідомлення із відповідної електронної адреси, час відправлення, адресатів листа - осіб, до відома яких було доведено таке повідомлення тощо. У випадку, якщо позивач подає позов у паперовій формі, то електронний лист може бути наданий суду у вигляді відповідної роздруківки. Така роздруківка електронного листа та додатків до нього є паперовою копією електронного доказу.

Чинним законодавством визначені випадки, коли використання електронного підпису є обов`язковим і за відсутності такого підпису документ не буде вважатися отриманим від певної особи. Але ці випадки не охоплюють комерційне, ділове чи особисте листування електронною поштою між приватними особами (якщо інше не встановлено домовленістю між сторонами). У таких відносинах презюмується, що повідомлення є направленим тим, хто зазначений як відправник електронного листа чи хто підписав від свого імені текст самого повідомлення.

Отже, відсутність кваліфікованого електронного підпису на повідомленні не свідчить про те, що особу неможливо ідентифікувати з достатнім ступенем вірогідності як відправника такого повідомлення, направленого електронною поштою, тобто поширювача інформації. (такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.12.2023 у справі №910/11210/22).

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 15.07.2022 у справі №914/1003/21 зазначив, що чинним законодавством визначені випадки, коли використання електронного підпису є обов`язковим і за відсутності такого підпису документ не буде вважатися отриманим від певної особи. Але ці випадки не охоплюють комерційне, ділове чи особисте листування електронною поштою між приватними особами (якщо інше не встановлено домовленістю між сторонами). У таких відносинах презюмується, що повідомлення є направленим тим, хто зазначений як відправник електронного листа чи хто підписав від свого імені текст самого повідомлення. Отже, відсутність кваліфікованого електронного підпису на повідомленні не свідчить про те, що особу неможливо ідентифікувати з достатнім ступенем вірогідності як відправника такого повідомлення, направленого електронною поштою, тобто поширювача інформації". Таким чином, Верховний Суд застосував відомий у світі принцип самоідентифікації автора.

Водночас, відсутність кваліфікованого електронного підпису не зумовлює недостовірність певних даних в електронній формі, й відповідно, недостовірність електронного доказу. Вирішення питання достовірності такого доказу має відбуватися на загальних засадах, визначених ГПК, і відповідно до стандарту доказування "баланс ймовірностей", передбаченого ст.79 ГПК. Невикористання електронного підпису особами, які створили електронний доказ (лист, повідомлення, файл, аудіозапис, інші дані), не є підставою для визнання такого доказу недопустимим, якщо інше не встановлено законом.

У Керівництві "Електронні докази в цивільному та адміністративному процесі", ухваленому Комітетом міністрів Ради Європи 30.01.2019р. (далі - Керівництво) зазначено, що електронні (цифрові) докази можуть бути у формі тексту, відео, фотографій чи аудіозаписів. Дані можуть бути отримані за допомогою різних способів та з різних джерел, наприклад мобільних телефонів, веб-сторінок, бортових комп`ютерів або GPS-реєстраторів (у тому числі відомості, що перебувають поза контролем сторони). Електронні повідомлення (електронна пошта) є типовим прикладом електронних доказів, оскільки вони походять з електронного пристрою (комп`ютера або пристрою, схожого на комп`ютер) і містять відповідні метадані.

Важливим є дотримання принципу недискримінації при дослідженні електронних доказів, що означає, що суди не повинні відмовляти в прийнятті електронних доказів і не повинні заперечувати їх юридичну силу лише тому, що вони зібрані та / або подані в електронній формі. Суди не повинні заперечувати юридичну силу електронних доказів лише через відсутність вдосконаленого, кваліфікованого або подібного захищеного електронного підпису. Сторонам має бути дозволено подавати електронні докази в оригінальному електронному форматі без необхідності надання роздруківок (пункти 6, 7, 9 Керівництва).

Електронні докази повинні оцінюватися так само, як і інші види доказів, зокрема, щодо їх прийнятності, автентичності, точності та цілісності. Обробка електронних доказів не повинна бути невигідною для сторін або надавати несправедливу вигоду одній із них (преамбула "базові принципи" Керівництва).

В межах, прийнятних відповідно до національного законодавства та на розсуд суду електронні дані повинні прийматися як автентичний доказ, допоки інша сторона не наведе відповідні обґрунтовані доводи на спростування цього. Достовірність електронних доказів презюмується до тих пір, поки немає розумних сумнівів у протилежному (пункти 21, 22 Керівництва).

Під час дослідження електронних доказів має відбуватись належна ідентифікація таких доказів. Це означає, зокрема, що будь-яка технологія, яка підтверджує автентичність, точність і цілісність даних, повинна бути прийнята.

Кожен електронний доказ (оригінал) зазвичай містить таку приховану інформацію як метадані. Метадані - це відомості про інші дані, і іноді їх називають "цифровим відбитком" електронних доказів. Він може включати важливі доказові дані, такі як дата й час створення чи модифікації файлу чи документа, або автор, а також дата й час, коли дані були надіслані. Безпосередній доступ до метаданих зазвичай недоступний.

Метадані забезпечують необхідний контекст для оцінки доказів (даних) так само, як поштовий штемпель забезпечує контекст для оцінки звичайного (паперового) листа та його змісту. Суди повинні усвідомлювати потенційну доказову цінність метаданих, у випадку коли інша сторона оспорює достовірність доказу (авторство, цілісність, автентичність). Метадані можуть бути використані для відстеження та ідентифікації джерела та адресата повідомлення, даних про пристрій, який створив електронні докази, дати, часу, тривалості та типу доказів. Метадані можуть бути релевантними або як непрямі докази (наприклад, вказівки на найбільш релевантну версію документа), або як прямі докази (наприклад, якщо даними файлу маніпулювали). Ця настанова також релевантна у випадку втрати метаданих.

Також Керівні принципи Комітету Міністрів Ради Європи щодо механізмів онлайн вирішення спорів у цивільному та адміністративному судочинстві CM(2021)36-add5-final від 16.06.2021 передбачають, що використання електронних доказів може створити особливі проблеми для сторони, яка бажає оскаржити справжність або цілісність таких доказів. У разі оскарження електронних доказів, тій стороні, яка подає ці докази, може знадобитися продемонструвати їх справжність, наприклад, через надання метаданих або отримання відповідного розпорядження про отримання додаткових даних від інших осіб, як-от постачальників трастових послуг. Правдивість електронних даних можна довести будь-яким способом, наприклад, за допомогою кваліфікованих електронних підписів або інших аналогічних методів ідентифікації й забезпечення цілісності даних. Варто дотримуватися положень національного законодавства, які встановлюють доказову силу державних (офіційних) електронних систем, що генерують електронні докази. Крім того, сторонам варто дозволити оскаржувати свідчення експертів, якщо такі свідчення можуть визначити результат розгляду (принцип 11).

Також Верховний Суд у постанові від 03.08.2022 у справі №910/5408/21 звертає увагу на презумпцію цілісності (достовірності) електронних доказів, що означає, що доказ вважається цілісним (достовірним), поки інша сторона цього не спростує.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції ухвалою від 14.11.2023 витребував у позивача оригінали електронних доказів, що були надані разом з позовом для їх огляду у судовому засіданні та призначив судове засідання на 05.12.2023.

У судовому засіданні 05.12.2023 місцевий господарський суд оглянув оригінали доказів, сформовані у наданій для огляду електронній системі позивача, тобто відбулася належна ідентифікація таких доказів, яка підтвердила автентичність, точність і цілісність даних.

Колегія суддів зауважує, що надані позивачем докази не є такими, стосовно яких законодавство містить пряму вимогу щодо обов`язкового використання електронного підпису, а осіб відправника та отримувача, час відправлення відповідних повідомлень можна ідентифікувати за даними, наведеними в таких документах (адреси електронної пошти, власні імена, інші відомості, наведені у роздруківках).

Матеріали справи не містять доказів взаємодії відповідача з позивачем у системі "Вчасно".

Враховуючи, що спосіб формування замовлення та його ануляція були здійснені через систему "on-line" бронювання на офіційному сайті туроператора, яка не передбачає обов`язкового скріплення документів електронним підписом, суд вважає необґрунтованими доводи заявника апеляційної скарги про неможливість врахування поданих позивачем доказів через відсутність електронного цифрового підпису на них.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка не спростовує наявність договірних відносин з позивачем, що грунтуються на агентському договорі № 2021-1886 від 29.04.2021 на реалізацію туристичних послуг, додатках до нього та додатковій угоді №1 до договору, якими, зокрема, передбачені порядок замовлення турпродуктів з використанням системи "оn-lіnе" бронювання, яка представлена на офіційному сайті туроператора, а також відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за договором.

Також відповідачка не спростувала належність їй адреси електронної пошти: , з якої було здійснено бронювання турпродукту та подальша його ануляція.

Враховуючи зазначене, викладені в апеляційній скарзі доводи є такими, що не спростовують наведених висновків суду першої інстанції, а відтак підстави для скасування чи зміни рішення суду відсутні.

Згідно зі ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі викладеного, враховуючи, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги фізичної особи-підприємця Григорьєвої Марії Олексіївни без задоволення, а рішення Господарського суду Полтавської області від 30.01.2024 у справі №917/1554/23 - без змін.

З урахуванням приписів статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Окрім того, у відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "Альф туристичний оператор" просило стягнути витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000грн.

У статті 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із частиною 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 ГПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 цього Кодексу).

Частина 5 статті 129 ГПК України передбачає, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 ГПК України).

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

Отже, в силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач визначив фіксований розмір судових витрат, які він очікує понести у зв`язку із розглядом справи судом апеляційної інстанції, у сумі 7000,00 грн.

На підтвердження вказаного розміру судових витрат за надання професійної правничої допомоги позивачем надано, зокрема, копії ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії СА №1083860 від 22.04.2024, договору про надання правничої допомоги №02-12/23 від 20.12.2023, додаткової угоди №4 від 02.04.2024, звіту про надання правової (правничої) допомоги від 22.04.2024 за договором про надання правничої допомоги №02-12/23 від 20.12.2023, акту №1 приймання-передачі наданих послуг від 22.04.2024 за додатковою угодою №4 від 02.04.2024 до договору про надання правничої допомоги №02-12/23 від 20.12.2023, рахунку-фактури №1 від 22.04.2024.

Як свідчать матеріали справи, 20.12.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Альф туристичний оператор" та ОСОБА_1 , який діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №000870 від 15.02.2018, укладено договір про надання правничої допомоги №02-12/23, відповідно до якого адвокат зобов`язується здійснювати захист, представництво інтересів клієнта та надавати інші види правової допомоги клієнту в обсязі, на умовах і в порядку, що визначені цим договором, Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та іншими нормами чинного законодавства України, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати за цим договором.

Відповідно до п. 4.1. договору №02-12/23 від 20.12.2023 за здійснену правову допомогу та послуги, що надаються адвокатом, клієнт сплачує адвокату гонорар (винагороду), розмір якого узгоджується сторонами та визначається в додатковій угоді до даного договору.

Гонорар сплачується шляхом сплати грошових коштів адвокату або шляхом перерахування коштів на поточний рахунок адвоката (п. 4.2 договору №02-12/23 від 20.12.2023).

Відповідно до п. 6.1. договору №02-12/23 від 20.12.2023, він набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2025.

02.04.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Альф туристичний оператор" та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №4, якою визначено порядок оплати послуг адвоката за надання правової допомоги із супроводження справи в Східному апеляційному господарському суді, складання і подання відзиву на апеляційну скаргу ФОП Григорьєвої М.О. та інших процесуальних документів.

Відповідно до п. 2 додаткової угоди №4 до договору про надання правничої допомоги №02-12/23 від 20.12.2023 вартість послуги - аналіз апеляційної скарги та інших документів, аналіз практики Верховного Суду, визначення позиції, складання і подання до Східного апеляційного господарського суду відзиву на апеляційну скаргу та інших процесуальних документів - становить 7000,00 грн.

Оплата послуг за цією додатковою угодою здійснюється протягом 30 робочих днів після підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг та звіту (п. 3.1 додаткової угоди №4);

Правова допомога вважається наданою після підписання звіту про надану правничу (правову) допомогу (п. 7.1 додаткової угоди №4).

Відповідно до звіту про надання правової (правничої) допомоги за договором про надання правничої допомоги №02-12/23 від 20.12.2023 від 22.04.2024 адвокатом в межах зазначеної справи було виконано такі роботи загальною тривалістю 10 годин вартістю 7000,00 грн:

- зустріч з клієнтом з метою з`ясування обставин справи, отримання документів по справі та укладення додаткової угоди до договору про надання правничої допомоги тривалістю 1 год,

- правовий аналіз наданих клієнтом документів, апеляційної скарги та практики Верховного Суду із застосування окремих норм матеріального і процесуального права, визначення правової позиції тривалістю 4 год,

- підготовка відзиву на апеляційну скаргу тривалістю 5 год.

Як зазначено сторонами у звіті, сторони домовилися про фіксовану вартість послуг, яка не залежить від об`єму виконаної роботи і витраченого часу, зокрема, з аналізу документів, визначення правової позиції, збирання доказів, складання і подання до суду позовної заяви, підготовка інших процесуальних документів, участь у судових засіданнях, в сумі 7000,00 грн, підписанням даного звіту клієнт стверджує про прийняття наданої адвокатом правової допомоги за договором про надання правничої допомоги №02-12/23 від 20.12.2023 та додаткової угоди №4 від 02.04.2024, а також підтверджує відсутність у нього претензій по якості, своєчасності і повноті наданої правничої (правової) допомоги.

Відповідно до п. 4 акту №1 приймання-передачі наданих послуг від 22.04.2024 фіксована вартість послуг адвоката за надання правничої (правової) допомоги, визначеної додатковою угодою №4 від 02.04.2023 становить 7000,00 грн і не залежить від об`єму виконаної роботи і витраченого часу.

Адвокатом Солошенко С.В. виставлено позивачу рахунок-фактуру №1 від 22.04.2024 на загальну суму 7000,00 грн.

Матеріали справи свідчать про те, що відзив на апеляційну скаргу від імені позивача подано представником - адвокатом Солошенко Сергієм Васильовичем, який представляв інтереси клієнта в суді апеляційної інстанції на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії СА №1083860 від 22.04.2024.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що наведений у акті приймання-передачі наданих послуг детальний опис робіт відповідає змісту договору про надання правової допомоги, а також фактичному обсягу наданих адвокатом послуг.

Колегія суддів враховує, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Суд також зазначає, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю; суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. У той же час, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Вказаний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18.

При цьому, критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.

Колегія суддів також враховує висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 15.04.2021 у справі №910/7540/19, відповідно до яких від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.

Надаючи власну оцінку обставинам співмірності та обґрунтованості розміру гонорару адвоката обсягу затраченого ним часу та, відповідно, наданих послуг, а також складності справи, колегія суддів враховує, що представником відповідача підготовлено достатньо об`ємний (12 аркушів) та ґрунтовний відзив на апеляційну скаргу, який містить детальний правовий аналіз як фактичних обставин справи, так і доводів, покладених відповідачкою в обґрунтування своєї позиції. Підготовка такого документу цілком могла вимагати від його творця часу у обсязі 5 годин (як зазначає представник позивача), а тому він визнається судом розумним.

Так само судом визнаються обґрунтованими затрати часу роботи адвоката у обсязі чотирьох годин й на правовий аналіз наданих клієнтом документів, апеляційної скарги та практики Верховного Суду із застосування окремих норм матеріального і процесуального права, визначення правової позиції.

Розмір гонорару адвоката (7000,00 грн) порівняно із затраченим ним часом та обсягом наданих послуг не може бути визнаний судом не співмірним або завищеним.

При цьому, відповідачкою не доведено неспівмірності витрат, які покладаються на неї, а також не надано будь-яких заперечень або клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

З огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи, виходячи з критерію реальності, співмірності та розумності розміру витрат на професійну правничу допомогу, за відсутності заперечень відповідачки щодо розміру судових витрат, колегія суддів дійшла висновку про стягнення з неї на користь позивача 7000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Григорьєвої Марії Олексіївни залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 30.01.2024 у справі №917/1554/23 залишити без змін.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Григорьєвої Марії Олексіївни (РНОКПП НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Альф туристичний оператор" (, місцезнаходження: 01001, м. Київ, пров. Михайлівський, 12/1) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 27.05.2024.

Головуючий суддя О.О. Крестьянінов

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя В.О. Фоміна