ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2024 р. Справа№ 910/16717/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Барсук М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Руденко М.А.

при секретарі: Муковоз В.І.

За участю представників сторін:

від позивача: Яковчук О.Д.;

від відповідача: Совенков О.В., Федоренко О.П.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 05.02.2024

у справі №910/16717/23 ( суддя Грєхова О.А.)

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" АТ "Укрзалізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська торгівельно-логістична компанія"

про стягнення заборгованості в розмірі 610 276,77 грн, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" АТ "Укрзалізниця" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська торгівельно-логістична компанія" про стягнення заборгованості в розмірі 610 276,77 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 36010851/2020-0001 від 20.03.2020 в частині внесення платежів та зборів, нарахованих залізницею при затримці вагонів №№ 93663318, 59323725, 59321562, 59470559, 977228183, 97254502, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у загальній сумі 610 276,77 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.02.2024 в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що спірні вагони були повернуті Польською стороною та позивачем було пронесено додаткові витрати через причини, які залежали від перевізника (про що вказано у документах Польської сторони).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 05.02.2024 року у справі №910/16717/23 та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

- особа, яка здійснює навантаження, несе відповідальність за визначення придатності вагонів для перевезення конкретного вантажу, дотримання технічних умов по розміщенню та кріпленню вантажу у вагонах;

- відповідно до графи 15 перевізного документу № 35821453 дане перевезення здійснювалось на особливих умовах;

- своїми листами відповідач гарантував перевізнику оплату додаткових зборів;

- згідно протоколів контролю товарів перевірка технічного стану вагонів не проводилась, а також вагони не визнавались технічно непридатними згідно вимог договору користування вантажними вагонами в міжнародному сполученні, а умови транспортування вантажу у вагонах визначав лише відповідач.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/16717/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Барсук М.А. - головуюча суддя; судді - Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.

В той же час, на час надходження апеляційної скарги, матеріали справи №910/16717/23 на адресу Північного апеляційного господарського суду не надходили.

Ухвалою суду від 04.03.2024 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/16717/23.

14.03.2024 на адресу суду надійшли матеріали справи.

Ухвалою суду від 19.03.2024 відкрито апеляційне провадження та призначено справу № 910/16717/23 до розгляду на 23.04.2024.

У судовому засіданні 23.04.2024 оголошено перерву до 21.05.2024.

Позиції учасників справи

10.04.2024 через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги та рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

25.02.2020 року Акціонерним товариством "Українська залізниця" (перевізник) на веб-сайті http://uz-cargo.com оприлюднено Договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом (надалі - Договір), як публічну пропозицію для укладення договору.

20.03.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська торгівельно-логістична компанія" (надалі - замовник) подало Акціонерному товариству "Українська залізниця" Заяву про прийняття в цілому пропозиції (акцепт) укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №36010851/2020-001, в якій виразило волевиявлення укласти договір у порядку, встановленому статтею 634 Цивільного кодексу України.

Предметом договору є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг (далі - послуги) і проведення розрахунків за ці послуги. У розумінні договору користування вагоном не є орендою майна, а плата за користування власним вагоном перевізника не є орендною платою (пункт 1.1 Договору, тут і надалі в редакції, чинній станом на дату, в яку виникнули спірні правовідносини).

Договір є публічним договором, за яким перевізник взяв на себе обов`язок здійснювати надання послуг з перевезення залізничним транспортом загального користування кожному, хто до нього звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх замовників, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (пункт 1.5 Договору).

Договір з урахуванням змін до нього, оприлюднюється перевізником як публічна пропозиція про укладення на веб-сайті http://uz-cargo.com, з накладенням кваліфікованого електронного підпису (пункт 1.6 Договору).

Договір укладається шляхом надання перевізником пропозиції укласти договір (оферти) і прийняття в цілому пропозиції (акцепту) другою стороною. Приймаючи пропозицію укласти договір друга сторона засвідчує, що ознайомилась та згодна з усіма умовами договору (пункт 1.7 Договору).

Згідно п.п. 2.1.1 та 2.1.2 Договору замовник зобов`язаний надавати або організовувати надання місячних замовлень на перевезення відповідно до Правил планування перевезень вантажів через автоматизовану систему планування перевезень вантажів (надалі - Система планування перевезень) з проставлянням ознаки, що містить умови надання послуг за наявності. До початку навантаження здійснювати проставлення електронної заявки на подачу вантажних вагонів відповідно до планів перевезень, а для власних вагонів перевізника - за три доби до дати навантаження.

Відповідно до п. 2.1.4 Договору замовник зобов`язаний сплачувати послуги перевізника та інші платежі, належні перевізнику за договором з сум внесеної передоплати за кодом платника. Самостійно визначати розмір попередньої оплати та періодичність її внесення на підставі діючих тарифів та умов договору, при цьому зобов`язаний враховувати обсяг запланованих перевезень, вагонообіг, строк перебування вагону за межами України та інших послуг перевізника.

За умовам п. 2.1.5 Договору замовник зобов`язаний відшкодовувати перевізнику витрати, пов`язані із затримками вагонів, контейнерів і вантажів з причин, що не залежать від перевізника, які виникли на станціях залізниць України, зокрема з наступних причин: неправильне оформлення відправниками перевізних документів; недодання до накладної документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил чи невірне їх оформлення; перевірка вантажів (маси вантажу) митними та іншими державними органами контролю; недотримання технічних умов розміщення та кріплення вантажів; недостатність грошових коштів та закриття коду платника; інші причини. Оплата вказаних послуг здійснюється шляхом списання з сум внесеної передоплати за кодом платника.

У пунктах 2.3.1 та 2.3.2 Договору визначено, що перевізник зобов`язаний розглядати надані замовником місячні та додаткові замовлення на перевезення вантажів, інші замовлення (замовлення на перевезення). Приймати до перевезення вантажі у вагонах (контейнерах) замовника або у власних вагонах (контейнерах) перевізника, надавати власні вагони (контейнери) перевізника для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками замовника згідно інформації розміщеної у системі планування перевезень, доставляти вантаж до станції призначення та видавати його одержувачу, надавати додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається у додатках до договору та збірнику тарифів.

Згідно п. 3.4 Договору замовник зобов`язаний сплачувати у визначеному договором розмірі плату за користування власними вагонами перевізника: під час виконання вантажних операцій на місцях загального користування; переданих замовнику на місцях незагального користування; затриманих на станціях в очікуванні подавання під вантажні або інші операції, з причин, які залежать від замовника; затриманих під час перевезення з інших причин, що не залежать від перевізника (далі - плата за користування власними вагонами перевізника).

Відповідно до п. 3.4.1 Договору розмір плати за користування власними вагонами перевізника встановлюється відповідно п. 3.4.2 Договору.

Також плата за користування власними вагонами перевізника нараховується та сплачується замовником у випадку їх затримки під час перевезення з причин, що не залежать від перевізника. В таких випадках кількість годин затримки обліковується окремо по кожній станції затримки на підставі актів загальної форми ГУ-23 (п. 3.4.4 Договору).

За умовами п. 7.3 Договору строк позовної давності за вимогами перевізника до замовників, що випливають з правовідносин сторін за договором, становить один рік.

Договір діє з дня укладення, але не раніше дати введення в дію, що визначається перевізником в повідомленні про оприлюднення договору здійсненого на вебсайті http://uz-cargo.com/ та діє до його припинення. Дата введення в дію не може бути раніше 30 днів з дня оприлюднення договору. На звернення замовника умови договору застосовуються до відносин з замовником, які виникли між сторонами до його укладення та введення в дію (пункт 12.1 Договору).

21.10.2022 Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська торгівельно-логістична компанія" було надано позивачу до перевезення зі станції відправлення Рудня-Почаївська до станції призначення - Грубешів ПКП вантаж - насіння рапсу за залізничною накладною №35821453 у вагонах №№ 93663318, 59323725, 59321562, 59470559, 97228183, 97254502.

Згідно наявних в матеріалах справи передаточних відомостей вказані вагони направлені на станцію Грубешів Польської залізниці - передавальну станцію приймаючого перевізника.

Проте вказані вагони не прийняті Польською залізницею, повернуті на станцію Ізов по причині "порушення гігієни харчових продуктів", що підтверджується протоколами/актами не прийому № 276/2022 від 26.10.2022, № 299 від 20.11.2022 та № 305 від 28.11.2022.

28.10.2022, 25.11.2022 та 29.11.2022 працівниками станції Ізов (Україна) були складені акти загальної форми по причині: заборони на ввіз вантажу (порушення гігієни харчових продуктів): № 3670, № 4025 та № 4082 на вагони №№ 93663318, 59323725, 59321562, 59470559, 97228183, 97254502.

04.11.2022, 26.11.2022 та 16.12.2022 працівниками станції Ізов (Україна) були складені акти загальної форми: № 3764, № 4043 та № 4259 в зв`язку із необхідністю стягнення додатково з ТОВ "Українська торгівельно-логістична компанія" провізних платежів за провіз вагонів №№ 93663318, 59323725, 59321562, 59470559, 97228183, 97254502 від кордону до ст. Ізов - за 9 км.

Звертаючись з позовом до суду, позивач зазначає, що за затримку вагонів №№ 93663318, 59323725, 59321562, 59470559, 97228183, 97254502 відповідачу були нараховано: плату за користування вагонами; збір за зберігання вантажів у вагонах, який виник через затримку вагонів на прикордонній станції з вини вантажовласника; маневрову робота, пов`язану з затримкою вагонів на прикордонній станції з вини вантажовласника; збір за надання відправником інформації про затримку вагонів на прикордонній станції з вини вантажовласника; тариф за перевезення вантажу від Держкордону до ст. Ізов (9 км) та від ст. Ізова до Держкордону (9 км); послуги пов`язані з прибуттям і здачею за кордон експертних вантажів через станції Львівської залізниці (105 код); послуги пов`язані з прийманням і відправленням імпортних вантажів через станції Львівської залізниці (106 код); покриття витрат, пов`язаних з митним доглядом експортних і імпортних вантажів, що перевозяться через сухопутні прикордонні переходи і станцію (107 код) у загальній сумі платежів та зборів 610 276,77 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Частиною 1 статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Стаття 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 (надалі - Статут), визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Відповідно до статті 3 дія цього Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування.

Статтею 6 Статуту визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Як вбачається з матеріалів справи, за залізничною накладною № 35821453 позивачем було взято на себе зобов`язання перед відповідачем з перевезення зі станції відправлення Рудня-Почаївська УЗ до станції призначення - Грубешів ПКП вантажу - насіння рапсу у вагонах №№ 93663318, 59323725, 59321562, 59470559, 97228183, 97254502. За надання даних послуг перевезення позивачем було нараховано відповідачу провізну плату та інші платежі (згідно із тарифами залізниці).

Проте, дані вагони не були прийняті Польською залізницею, у зв`язку з чим були повернуті на станцію Ізов Української залізниці, тому Акціонерне товариство "Українська залізниця" стверджує про наявність у Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська торгівельно-логістична компанія" обов`язку сплатити додатково донараховані платежі та збори по вагонам №№ 93663318, 59323725, 59321562, 59470559, 97228183, 97254502.

Суть вказаних донарахованих платежів полягає у додатковому пробігу вагонів, який зумовлений відмовою Польської сторони у пропуску вагонів та полягають у маршруті від кордону до ст. Ізов Української залізниці.

Позивач вважає, що саме замовник має відшкодувати ці витрати на підставі умов Договору та параграфу 1 статті 32 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951, оскільки в актах загальної форми ГУ-23 зазначено про причину не прийому вагонів - заборона на ввіз вагонів (порушення гігієни харчових продуктів).

Відповідач стверджує, що його вини у не пропуску вантажу Польською залізницею немає. Більш того, як стверджує Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська торгівельно-логістична компанія", викладені у протоколах контролю польського державного органу підстави неприйняття вагонів стосуються порушенням позивачем своїх обов`язків по підтриманню вагонів у відповідному стані.

Оскільки за залізничною накладною № 35821453 здійснювалося міжнародне перевезення, то такі правовідносини регулюються Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951 (надалі - Угода).

Згідно параграфу 1 статті 32 Угоди перевізнику мають бути відшкодовані всі витрати, пов`язані з перевезенням вантажу, не передбачені застосовуваними тарифами та викликані причинами, які не залежать від перевізника. Дані витрати встановлюються на дату їх виникнення окремо для кожного відправлення та підтверджуються відповідними документами.

В розумінні Угоди (ст. 2) договірним перевізником є перевізник, який уклав з відправником договір перевезення відповідно до цієї Угоди, а перевізником - договірний перевізник та всі наступні перевізники, що беруть участь у перевезенні вантажу, у тому числі по водному ділянці колії в міжнародному залізнично-поромному сполученні;

Тобто в розумінні Угоди перевізником є як Акціонерне товариство "Українська залізниця", так і Компанія PKP Linia Hutnicza Szerokotorowa sp. z.o.o.

Як на підставу понесення додаткових витрат позивач посилається на акти загальної форми ГУ-23 № 3670 від 28.10.2022, № 4025 від 25.11.2022, № 4082 від 29.11.2023, № 3764 від 04.11.2022, № 4043 від 26.11.2022, № 4259 від 16.12.2022, які ним же і складені, та акт Компанії PKP Linia Hutnicza Szerokotorowa sp. z o.o. № 276/2022 від 26.10.2022, № 299 від 20.11.2022 та № 305 від 28.11.2022.

Враховуючи, що залізниці (українська та польські), які оформили акти, є стороною перевезення, з огляду на посилання відповідача про некоректність зазначення причини повернення, колегія суддів зазначає, що у даному спорі необхідно оцінити причину повернення саме за документами польського державного органу.

Адже належним доказом, який підтверджує причини відмови в пропуску вагонів через кордон є саме рішення польського державного органу, оскільки саме такий державний орган компетентний встановити заборону на перетин вагонами кордону.

Із змісту протоколів контролю товарів, що підлягають прикордонному контролю №PGKS-HP.671.638.2022 від 26.10.2022, №PGKS-HP.671.754.2022 від 20.11.2022, №PGKS-HP.671.756.2022 від 20.11.2022, №PGKS-HP.671.757.2022 від 20.11.2022, №PGKS-HP.671.797.2022 від 28.11.2022, №PGKS-HP.671.800.2022 від 28.11.2022, складених державним прикордонним санітарним інспектором у Гребенному вбачається:

1) що мала місце перевірка документації, а саме: фітосанітарних сертифікатів, заяви імпортера, інвойсу, протоколів токсикологічних та ГМО тестів, заводських сертифікатів якості товару, товарно-транспортної накладної, протоколу зважування вантажу на станції Грубешів ШСЛ.

Відомостей про наявність зауважень до документації чи її невідповідність протоколи не містять.

2) здійснювалась оцінка умов транспортування, за наслідками якої було зазначено: вагони в основному, герметичні, негерметичні ділянки заповнені можнатжною піною, закриті, деякі з фізичними пошкодженнями, відсутнє належне маркування, виявлено спроби зафарбувати написи «цемент» - написи просвічуються крізь фарбу, внутрішні та зовнішні поверхні люків і вагонів сильно забруднені цементом. Залишки цементу, що осипаються з внутрішньої поверхні, забруднюють насіння ріпаку.

3) огляд та оцінка санітарної безпеки не проводились.

Дані обставини вказують на те, що прикордонний Санітарний інспектор перевіряв саме вагони оскільки вони контактують з харчовими продуктами. Оскільки вагони були засмічені цементом, мали неправильне маркування, то Польською залізницею було прийнято рішення про повернення вагонів.

З огляду на наведене, відображення Акціонерним товариством "Українська залізниця" в акті загальної форми ГУ-23 № 3670 від 28.10.2022 причин не пропуску вагонів - порушення положення про гігієну харчових продуктів не відповідає встановленим обставинам справи, оскільки із документу державного прикордонного санітарного інспектора цього не вбачається.

Для визначення особи відповідальної за витрати у зв`язку із забороною державного органу на переміщення вагонів судом першої інстанції правомірно оцінено вказані в Протоколах контролю підстави.

Відповідно до параграфа 6 статті 30 Угоди у разі виникнення перешкод до перевезення вантажу з причин, що не залежать від перевізника, було змінено шлях прямування вантажу, провізні платежі обчислюються за перевезення зміненим шляхом слідування.

Згідно параграфу 1 статті 32 Угоди перевізнику мають бути відшкодовані всі витрати, пов`язані з перевезенням вантажу, не передбачені застосовуваними тарифами та викликані причинами, які не залежать від перевізника. Дані витрати встановлюються на дату їх виникнення окремо для кожного відправлення та підтверджуються відповідними документами.

Із аналізу наведених приписів Угоди у замовника (вантажовідправника) виникає обов`язок оплатити всі витрати, пов`язані з перевезенням вантажу, не передбачені застосовуваними тарифами, лише у разі якщо такі витрати виникли не з залежних від перевізника (в розумінні Угоди - як договірного перевізника, так і всіх наступних перевізників, що беруть участь у перевезенні вантажу) причин.

У пункті 3.4 Договору передбачено, що замовник зобов`язаний сплачувати у визначеному договором розмірі плату за користування власними вагонами перевізника: під час виконання вантажних операцій на місцях загального користування; переданих замовнику на місцях незагального користування; затриманих на станціях в очікуванні подавання під вантажні або інші операції, з причин, які залежать від замовника; затриманих під час перевезення з інших причин, що не залежать від перевізника (далі - плата за користування власними вагонами перевізника).

Як вбачається із Протоколів контролю №PGKS-HP.671.638.2022 від 26.10.2022, №PGKS-HP.671.754.2022 від 20.11.2022, №PGKS-HP.671.756.2022 від 20.11.2022, №PGKS-HP.671.757.2022 від 20.11.2022, №PGKS-HP.671.797.2022 від 28.11.2022, №PGKS-HP.671.800.2022 від 28.11.2022 причинами не прийняття вагонів є те, що вагони в основному, герметичні, негерметичні ділянки заповнені можнатжною піною, закриті, деякі з фізичними пошкодженнями, відсутнє належне маркування, виявлено спроби зафарбувати написи «цемент» - написи просвічуються крізь фарбу, внутрішні та зовнішні поверхні люків і вагонів сильно забруднені цементом. Залишки цементу, що осипаються з внутрішньої поверхні, забруднюють насіння ріпаку.

Умови користування вагонами як транспортними засобами при здійсненні перевезень вантажів у міжнародному залізничному сполученні визначені Договором користування вантажними вагонами в міжнародному сполученні (надалі - Договір КВВ).

Відповідно до Розділу ІІ параграфу 3 п. 3.1. Договору КВВ власник вагону (в даному випадку - позивач) повинен забезпечувати відповідність технічного стану своїх вагонів вимогам Додатка 1 до Договору КВВ, а також зобов`язаний здійснити дії направлені на проведення правильного маркування вагонів з тим, щоб здійснювати міжнародну доставку вантажів.

Технічні вимоги, які пред`являються до вагонів (Додаток 1 до Договору КВВ) передбачають вимоги щодо технічного стану вагонів (ст. 2 - 11 Додатка 1 до Договору КВВ), їх маркування (ст. 12 Додатка 1 до Договору КВВ).

Тобто, Договір КВВ визначив додаткові обов`язки (в частині відповідності вагонів технічним вимогам передбачених Додатком 1 до Договору КВВ) позивача під час передачі вагонів до Польської залізниці, зокрема і щодо їх маркування.

У відповідності до п. 8 Правил перевезення вантажів навалом та насипом, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 №542 (які були чинними станом на дату виникнення спірних правовідносин), залізниця зобов`язана надавати для завантаження контейнери справні, придатні для перевезення, очищені від залишків вантажу і сміття. Придатність контейнера в комерційному відношенні для перевезення вантажу визначається відправником.

У разі наявності в контейнері будь-яких несправностей, що можуть негативно впливати на схоронність вантажу, відправник повинен відмовитися від його використання. Очищення контейнерів після вивантаження з них вантажів здійснюється одержувачами.

Залізниця не приймає неочищені після вивантаження контейнери. Вантажна операція вважається незакінченою до повного очищення контейнерів, а з одержувача стягується плата за користування контейнерами за весь час їх перебування під вивантаженням і очищенням. За необхідності додаткова підготовка контейнерів для вантажів, що потребують особливих умов перевезення та зберігання, може здійснюватися залізницею за рахунок відправника на підставі окремого договору.

У пункті 31 Статуту залізниць України вказано, що залізниця зобов`язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери.

Відповідно до параграфа 6 статті 14 Угоди вагон для перевезення вантажу надає перевізник або відправник. Для перевезення надаються вагони, допущені до обігу в міжнародному сполученні.

А тому, дані норми Угоди в поєднанні з ст. 31 Статуту залізниць України та приписів Правил перевезення вантажів навалом та насипом вказують на те, що позивач зобов`язаний надавати під навантаження вагони, які вже є очищеними у належний спосіб та допущеними до обігу в міжнародному сполученні.

З огляду на викладене вище, колегія суддів дійшла до висновку, що обов`язок приведення вагонів у відповідність до міжнародних норм лежить на позивачу, а відповідач, у свою чергу, має право розраховувати на те, що надані позивачем вагони приведені у такий стан та вигляд, який необхідний для міжнародного перевезення вантажу.

З цих підстав, посилання апелянта, що відповідач мав право відмовитись від прийняття вагонів перевізника, а прийнявши їх для перевезення та здійснивши навантаження, має нести відповідальність, колегія суддів відхиляє, оскільки сам по собі факт огляду відповідачем вагонів на предмет комерційної придатності (відсутності щілин через які зерно може висипатись, чистота вагону, належний технічний стан вагонів) та відсутності у відповідача зауважень на момент завантаження не покладає на останнього відповідальності за стан вагонів під час їх транспортування у міжнародному сполученні, яке мало бути забезпечено саме позивачем, як перевізником та власником вагонів.

Стосовно посилань позивача на те, що спірне перевезення здійснювалось на особливих умовах згідно п. 2.7 додатку 1-7 Публічного договору, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до умов додатку № 1-7 до договору перевізник надає замовнику - вантажовідправнику послуги з перевезення вантажу на особливих умовах відповідно до цього договору, СМГС, статті 63 Статуту залізниць України, пункту 29 Правил приймання вантажів до перевезення та інших нормативно-правових актів.

Перевізник зобов`язується надати послугу з перевезення на особливих умовах за узгодженим перевізником замовленням у таких типових видах перевезень - перевезення зернових вантажів, насіння олійних та бобових культур навалом/насипом у невідповідному рухомому складі - мінераловозах та/або цементовозах. (п. 1.5. додатку № 1-7 до договору).

В таблиці 1, яка є додатком 1-2 до Договору передбачено, що позивач виокремлює два види цементовозів, звичайні цементовози та цементовози для перевезення зернових вантажів, а також два види мінераловозів, звичайні та мінераловози для перевезення зернових вантажів.

Позивач надав відповідачу під навантаження визначені Договором цементовози для перевезення зернових вантажів, що визнаються сторонами у справі.

Водночас, надання позивачем під завантаження цементовозів для перевезення зернових вантажів не звільняє останнього від обов`язку з надання таких вагонів у технічно справному стані, очищеними та придатними для перевезення даного виду вантажу у міжнародному сполученні.

Відповідно до п. 4.6 параграфа 4 Договору КВВ залізнична компанія, що приймає, має право відмовити в прийом і вагона:

- якщо технічний стан вагона відповідає вимогам Додатка 1 до Договору КВВ, крім випадків, прямо передбачених цими Правилами;

- якщо залізнична компанія, що здає, не виконала інших приписів цих Правил щодо даного вагона;

- якщо національний компетентний орган заборонив приймання цих вагонів;

- якщо вантаж, занурений у вагон, не приймається у випадках, обумовлених в угоді про передачу вантажів між перевізниками або на підставі положень пункту 10.24 СІ до Угоди (заборона на ввіз вантажу).

Пункт 4.7 параграфом 4 Договору КВВ передбачено, що у разі неприйняття вагона залізнична компанія, яка відмовила у прийомі, складає акт згідно з Додатком 4 до Договору КВВ із зазначенням причини неприйняття вагона.

В Актах недопуску вагонів № 276/2022 від 26.10.2022, № 299 від 20.11.2022 та № 305 від 28.11.2022.в розділі "причини не прийомки вагонів" вказано протоколи контролю товарів, що підлягають прикордонному контролю №PGKS-HP.671.638.2022 від 26.10.2022, №PGKS-HP.671.754.2022 від 20.11.2022, №PGKS-HP.671.756.2022 від 20.11.2022, №PGKS-HP.671.757.2022 від 20.11.2022, №PGKS-HP.671.797.2022 від 28.11.2022, №PGKS-HP.671.800.2022 від 28.11.2022.

В протоколах зазначено, що оцінка відповідності вантажу санітарним вимогам не проводилась, а отже сам вантаж та його якість не була причиною повернення вагонів.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, Польською залізницею вказано причинами не прийняття спірних вагонів підстави, які залежать від дій/бездіяльності позивача, як власника вагонів та договірного перевізника. Водночас, суд першої інстанції вірно не вдався до оцінки достовірності/правдивості зазначених у Протоколах контролю підстав неприйняття вагонів Польською стороною, оскільки це не входить до предмету даного спору.

Тобто, встановленими вище обставинами підтверджується, що затримка під час перевезення вантажу сталась через те, що Польська сторона повернула вагони у зв`язку із порушенням позивачем правил перевезення вантажів (не правильне маркування вагонів, вагони сильно забруднені цементом), а не через дії чи бездіяльність відповідача.

Відтак, спірні вагони були повернуті Польською стороною та позивачем було пронесено додаткові витрати на їх транспортування від державного кордону до станції Ізов через причини, які залежали від перевізника (про що вказано у документах Польської сторони), а тому ні приписи Угоди, ні положення Договору не покладають на відповідача обов`язку відшкодувати перевізнику всі витрати, пов`язані з перевезенням вантажу, не передбачені застосовуваними тарифами, оскільки настання відповідного обов`язку у замовника обумовлене тим, що понесення таких витрат (зміна маршруту, затримка вагонів тощо) не повинне бути викликане причинами, які не залежать від перевізника.

Колегія суддів враховує висновок Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 04.07.2018 у справі №904/5743/16, на який посилається апелянт, відповідно до якого належним і допустимим доказом на підтвердження факту настання відповідних подій - затримки вагонів на станції є акт загальної форми ГУ-23, що складений згідно з Додатком №6 до Правил користування.

Однак даний правовий висновок стосувався правовідносин із залізничного перевезення вантажу в межах України (тобто в межах такого перевезення перевізником завжди є Українська залізниця), тому складений залізницею акт загальної форми ГУ-23 фактично являється єдиним можливим способом фіксації певних обставин.

Натомість в межах справи №910/16717/23 має місце міжнародне перевезення залізничним транспортом, яке врегулюване не лише національним законодавством, а й міжнародним, та в межах такого перевезення може бути два і більше перевізників (договірний перевізник та всі послідуючі перевізники, які також можуть складати акти для фіксування певних обставин), тому колегія суддів вважає, що правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 04.07.2018 у справі №904/5743/16, не є релевантним правовідносинам в межах справи № 910/16717/23 а тому судом першої інстанції правомірно не застосований.

Враховуючи викладене вище, оскільки заявлені вимоги про стягнення з відповідача 610 276,77 грн. є необґрунтованими, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 05.02.2024 року у справі № 910/16717/23 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування чи зміни не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.02.2024 у справі № 910/16717/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 05.02.2024 у справі № 910/16717/23 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 910/16717/23 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 27.05.2024

Головуючий суддя М.А. Барсук

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Руденко