ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2024 р. м. Рівне Справа № 918/305/24

Господарський суд Рівненської області у складі судді Горплюка А.М., розглянувши матеріали справи за

позовом Фізичної особи - підприємця Дацюк Єлизавети Володимирівни

до відповідача Фізичної особи - підприємця Кравець Дениса Леонідовича

про стягнення заборгованості 90 750,00 грн

Секретар судового засідання Сідлецька Ю.Р.

представники сторін в судове засідання не з`явились

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Дацюк Єлизавета Володимирівна звернулась до Господарського суду Рівненської області з позовом до відповідача Фізичної особи - підприємця Кравець Дениса Леонідовича про стягнення заборгованості 136 250,00 грн.

Ухвалою суду від 01.04.2024 позовну заяву залишено без руху. Встановлено Фізичній особі - підприємцю Дацюк Єлизаветі Володимирівні 10-денний строк для усунення недоліків шляхом подання до суду доказів доплати судового збору в розмірі 984,25 грн та реєстраційного номеру облікової картки платника податків представника позивача адвоката Мокрицької Л.Я.

04.04.2024 на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 08.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 30.04.2024.

29.04.2024 через підсистему "Електронний суд" від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій вкзано, що у період з моменту подання позову відповідачем частково погашено заборгованість і відповідно станом на 29.04.2024 борг по оплаті орендної плати становить 90 750,00 грн.

Ухвалою суду від 30.04.2024 заяву представника позивача про зменшення позовних вимог задоволено. Подальший розгляд справи № 918/305/24 вирішено здійснювати з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог. Судове засідання відкладено на 21.05.2024.

21.05.2024 через підсистему "Електронний суд" від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій вкзано, що у період з моменту подання позову відповідачем частково погашено заборгованість і відповідно станом на 20.05.2024 борг по оплаті орендної плати становить 72 450,00 грн.

Також, у вказаній заяві представник позивача просить стягнути заборгованість та проводити підготовче засідання без участі представника позивача.

В судове засідання 21.05.2024 сторони не забезпечили явку уповноважених представників, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином у встановлений законом строк.

Згідно ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач отримав ухвали суду від 08.04.2024 та від 30.04.2024.

Судом зазначається, що у даній справі не визнавалася необхідність обов`язкової участі учасників справи.

Згідно ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Також, суд враховує, відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 43 ГПК України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Отже, враховуючи забезпечення принципу змагальності та рівності сторін, що полягає у наданні їм однакових можливостей для реалізації своїх процесуальних прав, судом, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів.

Крім того, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного розгляду клопотань, внаслідок чого вони можуть бути розглянуті за наявними документами.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду даної справи, що підтверджується наявними у справі доказами, не скористався своїм правом на подання відзиву, не заперечив у визначеному Законом порядку проти розгляду справи за його відсутності, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Відтак, враховуючи неявку учасників справи в судове засідання, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними матеріалами без участі представників.

Розглянувши заяву представника позивача про зменшення позовних вимог, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Положеннями п. 2 частини 2 статті 46 ГПК України передбачено право позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Під зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Тобто, зменшення позовних вимог допускається у майнових спорах, і шляхом подачі відповідної заяви, позивачем зменшується розмір стягуваної грошової суми.

В даному спорі у позовній заяві позивачем було заявлено до стягнення з відповідача заборгованість у розмірі 136 250,00 грн. В подальшому, представник позивача зазначає, що відповідач частково оплатив заборгованість, яка, відповідно, становить 90 750,00 грн. Відтак, ухвалою суду від 30.04.2024 зменшено позовні вимоги та з відповідача підлягала стягненню сума 90 750,00 грн.

В поданій 20.05.2024 заяві про зменшення позовних вимог представник позивача просить стягнути заборгованість в розмірі 72 450,00 грн.

Суд враховує, що заява сформана через підсистему "Електронний суд" на підписана представником позивача - адвокатом Мокрицькою Л.Я., повноваження якої підтверджуються ордером серії ВК № 1122704 від 19.03.2024 та Договором № 011 про надання правничої (правової) допомоги від 11.03.2024.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що дана заява відповідає вимогам чинного процесуального законодавства та подана уповноваженим представником, суд приймає її до розгляду та подальший розгляд спави здійснює з її врахуванням.

Відтак, беручи до уваги заяву про зменшення позовних вимог, при вирішенні спору по суті суд враховує суму заборгованості, що просить стягнути позивач з відповідача та становить 72 450,00 грн.

За приписами ч. 3 ст. 222 ГПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Відтак, фіксування судового процесу під час судового засідання 21.05.2024 не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного.

01.09.2023 між Фізичною особою - підприємцем Дацюк Єлизаветою Володимирівною (орендар) та Фізичною особою - підприємцем Кравець Денисом Леонідовичем (суборендар) укладено Договір суборенди нежитлового приміщення № 01/09/2023 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору, орендар зобов`язується передати, а суборендар зобов`язується прийняти в тимчасове платне користування об`єкт суборенди відповідно до акту прийому-передачі, що розташований за адресою: Рівненська обл., Рівненський р-н, м. Здолбунів, вул. Стефановича, 7. Опис об`єкту: магазин та складське приміщення, що стоїть окремо з підсобними (допоміжними приміщеннями) загальною площею 314 кв.м. Загальна площа об`єкту суборенди становить 76 кв.м., надалі - об`єкт суборенди / приміщення.

За приписами п. 1.2. Договору, орендар підтверджує, що об`єкт суборенди належить йому на праві користування на підставі договору оренди нежитлового приміщення № 01.07.23 від 01.07.2023. Орендар зобов`язується надати суборендарю копії правовстановлюючих документів.

Сторони погодили, що орендар зобов`язується передати об`єкт суборенди суборендарю в тимчасове користування протягом 3 (трьох) календарних днів після підписання цього Договору. Факт передачі об`єкта суборенди підтверджується Актом прийому - передачі об`єкта суборенди (п. 2.1. Договору).

01.10.2023 між сторонами підписано Акт прийому-передачі об`єкта суборенди за Договором суборенди нежитлового приміщення №01/09/2023 від 01.09.2023 (надалі - Акт прийому - передачі), яким орендар передав, а суборендар прийняв об`єкт суборенди (нежитлове приміщення), що розташоване за адресою: Рівненська обл., Рівненський р-н, м. Здолбунів, вул. Стефановича, 7.

Пунктом 3.1. Договору визначено, що щомісячна плата за суборенду за весь об`єкт суборенди становить 24 000,00 грн. без ПДВ. Сторони домовились також, що плата за суборенду починає нараховуватися з 01.10.2023.

Згідно п. 3.2. Договору, плата за суборенду включає в себе вартість експлуатаційних витрат Орендаря (крім компенсації за спожиту Суборендарем електричну енергію та воду, стічні води та інтернет) та сплачується суборендарем в національній валюті України - гривні. Компенсація за спожиту електроенергію та воду здійснюється до 15 числа місяця, наступного за місяцем суборенди, за окремими рахунками (фактичні витрати, зафіксовані лічильником), які готуються Орендарем до 05 числа місяця наступного за місяцем суборенди.

Суборендар зобов`язується внести в якості авансу плату за 2 місяці протягом 10-ти календарних днів з дати, вказаної в п. 3.1. цього Договору. Зазначена сума буде врахована сторонами при розрахунках за перший та останній місяці суборенди (п. 3.4 Договору).

Пунктом 3.5. Договору визначено, що плата за суборенду за другий та наступний місяці суборенди, розраховується за ставкою визначеною у п. 3.1. Договору. При цьому суборендар зобов`язаний сплачувати плату за суборенду на поточний рахунок орендаря, визначений у Розділі 14 цього Договору, щомісячно, але не пізніше 10 числа поточного (розрахункового) місяця, на підставі рахунку Орендаря за поточний місяць суборенди.

Вказані вище Договір та Акт прийому - передачі підписані сторонами.

На виконання умов Договору позивачем виставлялись рахунки на оплату вартості суборенди, а саме:

- рахунок № 4 від 02.10.2023 - орендна плата за жовтень в розмірі 24 000,00 грн, орендна плата згідно п. 3.1 Договору в розмірі 24 000,00 грн, плата за інтернет в розмірі 2 200,00 грн;

- рахунок № 6 від 01.11.2023 - орендна плата за листопад в розмірі 24 000,00 грн, заборгованість за жовтень в розмірі 15 000,00 грн, плата за інтернет в розмірі 250,00 грн;

- рахунок № 8 від 01.12.2023 - орендна плата за грудень в розмірі 24 000,00 грн, заборгованість за жовтень в розмірі 15 000,00 грн, заборгованість за листопад в розмірі 24 250,00 грн, плата за інтернет в розмірі 250,00 грн;

- рахунок № 1 від 01.01.2024 - орендна плата за січень 24р. в розмірі 24 000,00 грн, заборгованість за жовтень в розмірі 15 000,00 грн, заборгованість за листопад в розмірі 24 250,00 грн, заборгованість за грудень в розмірі 24 250,00 грн, плата за інтернет в розмірі 250,00 грн;

- рахунок № 6 від 01.02.2024 - орендна плата за лютий в розмірі 24 000,00 грн, заборгованість за жовтень в розмірі 15 000,00 грн, заборгованість за листопад в розмірі 24 250,00 грн, заборгованість за грудень в розмірі 24 250,00 грн, заборгованість за січень в розмірі 24 250,00 грн, плата за інтернет в розмірі 250,00 грн;

- рахунок № 8 від 01.03.2024 - орендна плата за березень в розмірі 24 000,00 грн, заборгованість за жовтень в розмірі 15 000,00 грн, заборгованість за листопад в розмірі 24 250,00 грн, заборгованість за грудень в розмірі 24 250,00 грн, заборгованість за січень в розмірі 24 250,00 грн, заборгованість за лютий в розмірі 24 250,00 грн, плата за інтернет в розмірі 250,00 грн.

У поданій позовній заяві представник позивача вказує, що відповідач частково вартість суборенди в розмірі 35 200,00 грн.

01.03.2024 позивачем, з метою мирного врегулювання ситуації, що склалася між сторонами, направлено на адресу відповідача претензію №01/03/24 про сплату заборгованості в розмірі 136 250,00 грн, яка залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

При цьому, суд враховує, що в матеріалах справи наявний лист ФОП Кравець Д.Л., в якому вказано, що станом на 22.01.2024 борг становить 87 750,00 грн та зобов`язувався оплатити її частинами.

Позивач стверджує, що відповідачем всупереч умов Договору суборенди та взятих на себе зобов`язань, не здійснив розрахунок по орендній платі, внаслідок чого за відповідачем обліковується заборгованість в розмірі 136 250,00 грн, яка виникла за період з жовтня 2023 року по березень 2024 року (включно), що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Предметом спору у даній справі є виконання відповідачами обов`язку щодо здійснення оплати суборендних платежів.

За загальним положенням цивільного законодавства зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України). За приписами частини другої цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами ч. 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), що кореспондується зі статтею 509 ЦК України, визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до приписів ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв діловою обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Як встановлено судом, укладений між сторонами Договір є договором суборенди (піднайму).

Відповідно до ст. 774 ЦК України, передання наймачем речі у володіння та користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Так, згідно із ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Аналогічні приписи містить ст. 283 ГК України, яка встановлює, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк встановлений договором найму (ст. 765 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Вказане кореспондується з п. 1, 4 ст. 285 ГК України, якими визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Як зазначалось вище, згідно п. 3.1. Договору, щомісячна плата за суборенду за весь об`єкт суборенди становить 24 000,00 грн без ПДВ.

Матеріалами справи підтверджено та встановлено судом, що об`єкт суборенди (піднайму) був прийнятий суборендарем (відповідачем) та сторони підписали Акт приймання - передачі об`єкта суборенди 01.10.2023.

Протягом строку суборенди, а саме з 01.10.2023 (з моменту підписання акту приймання - передачі) по березень 2024 (звернення позивача до суду) відповідач повинен був сплатити за строкове платне користування об`єктом суборенди 136 250,00 грн, що підтверджується виставленими рахунками, що наявні в матеріалах справи.

Однак, як стверджує позивач, відповідач здійснив лише частково оплату суборендних платежів, а саме: в розмірі 35 200,00 грн (до подання позовної заяви) та 63 800,00 грн (під час провадження справи в суді).

Таким чином, відповідачем не повністю сплачено суборендну плату у зв`язку з чим за ним рахується заборгованість в розмірі 72 450,00 грн.

Суд звертає увагу, що станом на день прийняття рішення суду, в матеріалах справи відсутні та сторонами не надано доказів щодо оплати заявленої до стягнення суми в розмірі 72 450,00 грн.

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 202 ГК України та статті 599 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, всупереч згаданих приписів закону, положень укладеного між сторонами договору суборенди, відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо здійснення повного розрахунку із суборендної плати, у зв`язку з чим за ним обліковується заборгованість у розмірі 72 450,00 грн.

Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався, доказів виконання повного розрахунку щодо суборенди не надав, доводи позивача про наявність у відповідача заборгованості не спростував.

За змістом частини першої статті 14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до частини третьої статті 13, частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами статей 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд вважає за необхідне наголосити на тому, що відповідачем під час розгляду даної справи судом не було надано жодних доказів, які б спростовували твердження позивача щодо наявності заборгованості у відповідача за договором суборенди.

Більше того, під час провадження справи в суді, відповідачем частково оплачено заборгованість за Договором.

Відтак, суд, спираючись на ті обставини, що в матеріалах справи відсутні будь-які інші докази, ніж ті, що надані позивачем на підтвердження наявності у відповідача заборгованості за договором суборенди у розмірі 72 450,00 грн, розцінює докази позивача належними, допустимими та такими, що підтверджують факт заборгованості відповідача.

З огляду на вищенаведене суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Фізичної особи - підприємця Дацюк Єлизавети Володимирівни в повному обсязі.

Відповідно статті 129 ГПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених вимог.

Щодо стягнення 5 000,00 грн відшкдування витрат на оплату правової допомоги, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

На підвердження повноважень представника позивача адвоката Мокрицької Л.Я. надано Ордер серії ВК № 1122704 від 19.03.2024, Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, Договір № 011 про надання правничої (правової) допомоги від 11.03.2024.

Так, пунктом 5.1. Договору № 011 про надання правничої (правової) допомоги від 11.03.2024 сторони погодили, що гонорар адвоката погоджується за взаємною домовленістю сторін. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни гонорару, порядок його сплати, умови повернення, а також порядок оплати фактичних витрат адвоката за виконання доручень клієнта визначаються додатковою угодою до даного Договору.

Проте, представником не надано додаткової угоди та документів, яких вимагає ч. 4 ст. 126 ГПК України.

За приписами ч. 8 ст. 126 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відтак, суд звертає увагу представника позивача, що він має право протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (підписання повного тексту рішення) подати підтвердження судових витрат.

Керуючись статями 129, 233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задоволити.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Кравець Дениса Леонадовича ( АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи - підприємця Дацюк Єлизавети Володимирівни ( АДРЕСА_2 , РНКОПП НОМЕР_2 ) заборгованість в розмірі 72 450,00 (сімдесят дві тисячі чотириста п`ятдесят грн 00 коп.) та 1 620,12 (одну тисячу шістсот двадцять грн 12 коп.) судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 27.05.2024

Суддя А.М. Горплюк