УХВАЛА

29 травня 2024 року

м. Київ

cправа № 904/757/24

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Могил С.К.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах"

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 01.05.2024

за заявою Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" про забезпечення позову

у справі № 904/757/24

за позовом Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ? Товариства з обмеженою відповідальністю "Монтана-Естейт"

про стягнення 1 384 406,43 грн,

В С Т А Н О В И В:

До Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 14.05.2024 надійшла касаційна скарга Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 01.05.2024 (повний текст складено 13.05.2024) у справі № 904/757/24.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2024 вказану касаційну скаргу передано для розгляду колегії суддів у складі: Могил С.К. - головуючий (доповідач), Случ О.В., Волковицька Н.О.

Здійснивши перевірку матеріалів касаційної скарги на відповідність вимогам ст.ст. 287 ? 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), Суд дійшов висновку, що подана скарга їм не відповідає з огляду на таке.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено вимоги особи, яка подає скаргу.

Такі вимоги повинні кореспондуватися з повноваженнями суду касаційної інстанції, передбаченими положеннями ст. 308 ГПК України, відповідно до яких суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду; 3) скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд; 4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині; 5) скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині; 6) у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині; 7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1 - 6 частини першої цієї статті.

Предметом касаційного оскарження у цій справі є постанова Центрального апеляційного господарського суду від 01.05.2024.

Як вбачається з відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень цією постановою задоволено частково апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк". Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 28.02.2024 у справі № 904/757/24 скасовано в частині відмови в задоволенні заяви Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" про вжиття заходів забезпечення позову шляхом встановлення заборони відчужувати, в тому числі, але не виключно, шляхом внесення до статутного капіталу інших юридичних осіб, шляхом передачі у спільну власність (з визначенням часток або без такого), змінювати (в тому числі, але не виключно, шляхом реконструкцій) чи здійснювати поділ нерухомості, вчиняти дії спрямовані на припинення права власності Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" стосовно визначених об`єктів нерухомого майна. В цій частині заяву Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" про вжиття заходів забезпечення позову задоволено частково. Заборонено Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "Інгосстрах" відчужувати, в тому числі, але не виключно, шляхом внесення до статутного капіталу інших юридичних осіб, передачі у спільну власність (з визначенням часток або без такого), зміни (в тому числі, але не виключно, шляхом реконструкцій) чи здійснення поділу нерухомості, вчинення дії щодо зміни адреси нерухомості; будь-яким іншим особам щодо вчинення дії, спрямованих на припинення права власності Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" стосовно визначених об`єктів нерухомого майна, а саме:

? об`єкт нерухомого майна №101, паркувальне місце АДРЕСА_1;

? об`єкт нерухомого майна №101, паркувальне місце АДРЕСА_2;

? об`єкт нерухомого майна №101, квартира, Загальна площа (кв.м): 669,9, житлова площа (кв.м): 645.6; адреса: АДРЕСА_3 .

В іншій частині ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 28.02.2024 у справі № 904/757/24 залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі заявник просить скасувати постанову Центрального апеляційного господарського суду від 01.05.2024, а ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 28.02.2024 залишити в силі.

Вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, повинні бути повними та однозначними, тобто містити інформацію про те, які судові рішення оскаржуються (повністю чи у відповідній частині) та які повноваження суд касаційної інстанції повинен застосувати за результатами перегляду оскаржених рішень.

Суд не має можливості самостійно визначати вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, оскільки правильність оформлення касаційної скарги, її змісту та форми покладається на її заявника.

З огляду на це, Суд зазначає, що скаржнику необхідно уточнити/конкретизувати вимоги поданої ним касаційної скарги, з урахуванням норм ст. 308 ГПК України.

Крім того, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Суд зауважує, що ч. 2 ст. 287 ГПК України визначає і розмежовує підстави оскарження судових рішень передбачених п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 287 ГПК України та підстави оскарження судових рішень визначених п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 287 ГПК України.

Системний аналіз наведених положень ГПК України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 287 ГПК України має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний абзац ч. 2 ст. 287 ГПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування яких конкретно норм матеріального та/або порушення норм процесуального права припустилися суди попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень та чітко визначити конкретну підставу касаційного оскарження судового рішення, передбачену ч. 2 ст. 287 ГПК України.

Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

У поданій у цій справі касаційній скарзі скаржник не визначає підставу її подання, передбачену відповідним абзацом ч. 2 ст. 287 ГПК України.

Тож Суд дійшов висновку, що касаційна скарга оформлена з порушенням вимог ст. 290 ГПК України, оскільки, з огляду предмет касаційного оскарження, вона не містить чіткого визначення у відповідності до ст. 287 ГПК України підстав, на яких подається.

Способом усунення зазначених недоліків є надання касаційної скарги в новій редакції з уточненням/конкретизацією її вимог та належним обґрунтуванням необхідності відкриття касаційного провадження відповідно до ст. 287 ГПК України.

Суд звертає увагу скаржника на те, що касаційну скаргу у новій редакції, подану на виконання вимог цієї ухвали, необхідно також надіслати всім іншим учасникам справи, надавши Суду докази такого надіслання.

Згідно з ч. 2 ст. 292 ГПК України, зокрема, у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Частиною 2 ст. 174 ГПК України унормовано, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ураховуючи викладене, касаційна скарга Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" підлягає залишенню без руху з наданням скаржнику строку на усунення недоліків поданої ним касаційної скарги, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху, а саме заявнику необхідно подати касаційну скаргу в новій редакції із уточненням/конкретизацією її вимог відповідно до норм ст. 308 ГПК України та зазначенням визначеної у ч. 2 ст. 287 ГПК України підстави з урахуванням предмету касаційного оскарження.

Керуючись ст. ст. 174, 234, 287-292 ГПК України, Суд,

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 01.05.2024 у справі № 904/757/24 залишити без руху.

2. Надати скаржнику строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Могил С.К.