РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.05.2024Справа № 910/1136/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., за участі секретаря судового засідання Зайченко О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» (03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 3)

до Акціонерного товариства «РВС Банк» (04071, м. Київ, вул. Введенська, 29/58)

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Кит» (01133, м. Київ, бульв. Лесі Українки, 26)

про стягнення 759 016,17 грн,

за участю представників сторін:

від позивача: Ніколаєнко Н.О.

від відповідача: Лесь Ю.І.

від третьої особи: Бойко Є.В.

У судовому засіданні 22.05.2024, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «РВС Банк» про стягнення 759 016,17 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 16.12.2019 між Державним підприємством «Центр державного земельного кадастру» (надалі-Покупець, Бенефіціар), Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Кит» (надалі - Постачальник, Принципал) та Акціонерним товариством «РВС Банк» (надалі- Банк, Гарант) була укладена Банківська гарантія №7800-19Г на суму 757 960,00 грн, якою забезпечувалось виконання Принципалом зобов`язань за договором №158/12.19-Т від 18.12.2019. За доводами позивача, Постачальник в порушення умов договору №158/12.19-Т від 18.12.2019 не виконав у встановлений строк своїх зобов`язань щодо поставки товару, що стало підставою для звернення до Банку з вимогою №5/3556 від 21.12.2019 про виплату гарантійної суми у розмірі 757 960,00 грн. Внаслідок незадоволення Банком вимог Бенефіціара, позивач звернувся з позовом до суду про стягнення вищевказаної суми гарантії та 3 % річних у розмірі 1 056,17 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.01.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/1136/20, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Кит» до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, підготовче засідання призначено на 26.02.2020.

14.02.2020 через загальний відділ діловодства суду надійшло клопотання третьої особи про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №910/1128/20, яка перебуває в провадженні Господарського суду міста Києва.

18.02.2020 через загальний відділ діловодства суду надійшов відзив, в якому відповідач вказує, що з вини позивача товар не був поставлений у встановлені договором строки, а поставка обладнання на місцях його встановленні була зупинена через відсутність живлення струмом. В подальшому, позивач відмовився від послуг за спірним договором. Таким чином, позивач вважає безпідставним позов та вимогу про сплату суми за Гарантією.

18.02.2020 через загальний відділ діловодства суду надійшла заява про долучення доказів направлення відзиву на адресу позивача та докази на підтвердження повноважень представника.

24.02.2020 через загальний відділ діловодства суду надійшло клопотання про залишення відзиву без розгляду, оскільки відзив подано з порушенням вимог ухвали та положень ст. 165 ГПК України без клопотання про поновлення строків на його подачу та по іншій справі і іншому судді.

24.02.2020 через загальний відділ діловодства суду надійшла відповідь на відзив, з якої вбачається, що позивач заперечує щодо здійснення принципалом поставки товару, його встановлення та налаштування із посиланням на акти від 26.12.2019, в яких зафіксовано лише факт доставки без здійснення встановлення та налаштування товару. Крім того, позивач заперечує проти того, що Центр ДЗК є режимним об`єктом та те, що поставка товару має здійснюватися на підставі дозвільних документів на доступ до приміщень та проведення в них робіт.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.02.2020 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Кит» та зупинено провадження у справі №910/1136/20 до набрання законної сили рішення у справі №910/1128/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Кит» до Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» про зобов`язання виконати умови договору, запропоновано учасникам справи повідомити суд про усунення обставин, що викликали зупинення провадження у справі № 910/1136/20.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.02.2020 у справі №910/1136/20.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2020 апеляційну скаргу Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.02.2020 у справі №910/1136/20 залишено без змін.

03.08.2020 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія КИТ» надійшла заява з долученими доказами щодо продовження представництва третьої особи Адвокатським об`єднанням «Каменський та партнери».

15.07.2021 до відділу діловодства суду представником третьої особи подано заяву про припинення її представництва Адвокатським об`єднанням «Каменський та партнери».

Разом з цим, суд встановив, що відповідно до відомостей, які містяться у Єдиному державному реєстрі судових рішень, постановою Північного апеляційного господарського суду 04.12.2023 у справі №910/1128/20 апеляційну скаргу Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» задоволено, рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2022 у справі №910/1128/20 скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні первісного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Кит» відмовлено. Зустрічний позов Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» задоволено, зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Кит» за власний рахунок демонтувати та вивезти з приміщень Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» доставлений товар, що розташований за адресами: м. Київ, вул. Народного ополчення, 3 та Київська обл., м. Яготин, вул. Незалежності, 108, а саме систему зберігання даних HPE 3PAR 8400 з серійним номером CZ29490LWK та систему зберігання даних HPE 3PAR 8400 з серійним номером CZ29490LWS; присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Кит» на користь Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» 2 102,00 грн витрат зі сплати судового збору за подання зустрічної позовної заяви; 855 858,00 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги та 120 445,92 грн витрат, пов`язаних з проведенням повторної судової комп`ютерно-технічної експертизи.

Постанова Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2023 у справі №910/1128/20 набрала законної сили.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Згідно з положеннями статті 230 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення. Про поновлення провадження у справі суд постановляє ухвалу. З дня поновлення провадження у справі перебіг процесуальних строків продовжується. Провадження у справі продовжується із стадії, на якій його було зупинено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.03.2024 поновлено провадження у справі №910/1136/20, підготовче засідання у справі призначено на 03.04.2024.

29.03.2024 через систему "Електронний суд" представником Акціонерного товариства «РВС Банк» подані додаткові письмові пояснення відповідно до яких відповідач просить суд відмовити у позові повністю.

02.04.2024 через систему "Електронний суд" представником позивача подані заперечення на додаткові пояснення відповідача.

02.04.2024 через систему "Електронний суд" представником третьої особи подано клопотання про відкладення підготовчого засідання.

Протокольною ухвалою від 03.04.2024 задоволено клопотання третьої особи та відкладено підготовче засідання на 24.04.2024

24.04.2024 до суду надійшли письмові пояснення третьої особи, в яких остання просить суд відмовити у позові повністю.

У підготовчому засіданні 24.04.2024 судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі № 910/1136/20 та призначення її до судового розгляду по суті на 22.05.2024.

08.05.2024 через систему «Електронний суд» позивачем подано заперечення на додаткові пояснення третьої особи.

У судовому засіданні 22.05.2024 судом долучено до матеріалів справи, подані позивачем заперечення на додаткові пояснення третьої особи.

Судом у судовому засіданні 22.05.2024 заслухано пояснення представника позивача, яка позовні вимоги підтримала та просили суд задовольнити у повному обсязі, представника відповідача, яка проти вимог заперечувала з підстав наведених у відзиві, та поясненнях представника третьої особи, який заперечував проти вимог позивача та просив суд відмовити у повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

18.12.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Кит» (надалі - постачальник, третя особа) та Державним підприємством «Центр державного земельного кадастру» (надалі - покупець, позивач) укладено договір № 158/12.19-Т (надалі - договір), за умовами п. 1.1., якого постачальник зобов`язується поставити покупцеві системи зберігання даних (код ДК 021:2015 - національного класифікатора України «Єдиний закупівельний словник» 48820000-2 Сервери (системи зберігання даних)), відповідно до умов договору, включно з встановленням та налаштуванням (далі - товар), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити Товар у строки та на умовах, встановлених договором.

Відповідно до п. 1.2. договору найменування, кількість та вимоги до товару визначено в Специфікації, яка є додатком 1 до договору, та Технічних вимогах, що є додатком 3 до договору.

Строки поставки товару встановлені у Календарному плані, який є додатком 2 до договору (п. 1.3. договору).

Відповідно до пунктів 2.1-2.4 договору, постачальник повинен передати (поставити) товар, якість якого відповідає умовам договору, державним стандартам, санітарно-гігієнічним нормам та іншим встановленим вимогам, що зазвичай ставляться до такого виду товару та діють на території України на момент укладення договору. Встановлення та налаштування товару постачальник здійснює відповідно до вимог виробника товару.

Товар поставляється упакованим та опечатаним в комплектації виробника. До товару додається гарантійний талон постачальника/виробника товару, що встановлює право покупця на отримання гарантійної технічної підтримки товару.

Гарантійний строк на товар, згідно з умовами виробника, становить 3 (три) роки. Постачальник несе відповідальність за якість товару протягом гарантійного строку на товар з дати отримання покупцем товару.

Гарантійний строк на товар, згідно з умовами виробника, становить 3 (три) роки. Постачальник несе відповідальність за якість товару протягом гарантійного строку на товар з дати отримання покупцем товару.

Товар повинен бути новим (таким, що не був у експлуатації), оригінальним. Товар повинен з програмним забезпеченням (комп`ютерними програмами), що виконує реалізацію функціоналу, який визначений у Технічних вимогах (додаток 3 до договору).

Постачальник гарантує, що товар, який постачається, сумісний з існуючою серверною інфраструктурою покупця, відповідає вимогам щодо сумісності та є придатним до використання за цільовим призначенням, не має явних чи прихованих дефектів, які можуть проявитися при звичайному його використанні. Покупець має право на використання програмного забезпечення (комп`ютерних програм), встановленого на товарі, способами, передбаченими Цивільним кодексом України, Законом України «Про авторське право і суміжні права», на всій території світу протягом строку дії авторського права на програмне забезпечення.

За умовами п. 5.7. договору приймання-передача товару здійснюється після його встановлення та налаштування постачальником відповідно до Технічних вимог, що є додатком 3 до договору, у місці поставки, що вказане у п. 5.1 договору. За результатами приймання-передачі товару сторони складають та підписують акт прийому-передачі товару. До акту прийому-передачі товару додається гарантійний талон на товар та засвідчена постачальником копія технічних умов (регламентів) виробника товару щодо гарантійної технічної підтримки товару.

Цей договір відповідно до п. 11.1. набирає чинності з дня підписання його сторонами і діє до 31.12.2019 року, а в частині гарантійної технічної підтримки товару - до закінчення гарантійного строку.

Згідно з пунктами 13.1.-13.2. договору постачальник надає забезпечення виконання договору не пізніше дати укладання договору. Забезпеченням виконання є банківська гарантія у формі оригіналу банківської гарантії на суму 757 960,00 грн, що становить 2% вартості (ціни) договору.

Так, за доводами позивача, що підтверджується матеріалами справи, Акціонерним товариством «РВС Банк» (надалі - принципал/гарант/відповідач) видано банківську гарантію № 7800-19Г від 16.12.2019 на суму 757 960,00 грн в рахунок забезпечення виконанням ТОВ «Компанія Кит» зобов`язань за договором.

За умовами банківської гарантії № 7800-19Г від 16.12.2019 гарант безумовно та безвідклично зобов`язався виплатити бенефіціару суму, що складає 757 960,00 грн протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати отримання письмової вимоги бенефіціара, підписаної уповноваженою особою, та у якій бенефіціар заявляє, зокрема, про невиконання або неналежного виконання принципалом за договором, в тому числі за непоставку або несвоєчасну поставку товару та за нездійснення або несвоєчасне здійснення встановлення та налаштування товару, передбачених договором, за порушення умов зобов`язань щодо якості товару.

За доводами позивача, ТОВ «Компанія Кит» в порушення умов договору № 158/12.19-Т від 18.12.2019 та Календарного плану (додаток 2 до договору) не здійснило поставку товару у встановлений строк, а саме до 20.12.2019.

У зв`язку з чим, позивач звернувся до відповідача як гаранта з вимогою № 5/3556 від 21.12.2019 про виплату гарантійної суми за гарантією, яка була отримана відповідачем 24.12.2019. Відповідач листом від 03.01.2019 № 02/20-БТ відмовив у задоволені вимог, зазначивши при цьому, про наявність прострочення кредитора, оскільки на думку Банку, бенефіціар належним чином не прийняв товар та не вжив всіх можливих заходів для забезпечення своєчасного товару, а також зазначено, що вимога не містить у чому полягає порушення принципалом зобов`язань, забезпеченого гарантією.

Оскільки гарантом не було виконано зобов`язання та не сплачено бенефіціару суму, що складає 757 960,00 грн протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати отримання письмової вимоги бенефіціара, останній звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про таке.

Судом встановлено, що укладений правочин - банківська гарантія № 7800-19Г від 16.12.2019 за своїм змістом та правовою природою є договором гарантії, який підпадає під правове регулювання норм § 4 глави 49 Цивільного кодексу України та глави 22 Господарського кодексу України.

У відповідності до ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ст. 547 Цивільного кодексу України).

Згідно з положеннями ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

З наведеного вбачається, що способи забезпечення виконання зобов`язання покликані охороняти інтереси менш захищеної сторони за договором - кредитора шляхом покладення додаткового зобов`язального обтяження на боржника та/або на третю особу. Тобто, у разі невиконання або неналежного виконання умов цивільного договору на боржника покладається додаткова відповідальність, а в ряді випадків до виконання зобов`язання притягуються разом із боржником і треті особи, зокрема, при поруці та гарантії.

Так за приписами ст. 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ст. 200 Господарського кодексу України, гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. Зобов`язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони. Гарант має право висунути управненій стороні лише ті претензії, висунення яких допускається гарантійним листом. Зобов`язана сторона не має права висунути гаранту заперечення, які вона могла б висунути управненій стороні, якщо її договір з гарантом не містить зобов`язання гаранта внести до гарантійного листа застереження щодо висунення таких заперечень. До відносин банківської гарантії в частині, не врегульованій цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Статтею 563 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією. Кредитор може пред`явити вимогу до гаранта у межах строку, встановленого у гарантії, на який її видано. Кредитор не може передавати іншій особі право вимоги до гаранта, якщо інше не встановлено гарантією.

Відповідно до п. 3 Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземній валютах, затвердженого постановою Правління Національного банку України №639 від 15.12.2004, гарантія - спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант бере на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром сплатити кошти в разі настання гарантійного випадку; гарантійний випадок - одержання банком-гарантом/банком-контргарантом вимоги бенефіціара, що становить належне представлення, протягом строку дії або до дати закінчення дії гарантії/контргарантії, що свідчить про порушення принципалом базових відносин.

Аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що гарантія - це односторонній правочин, за яким гарант приймає на себе обов`язок сплатити бенефіціару на його вимогу певну грошову суму внаслідок невиконання боржником (принципалом) взятих на себе зобов`язань, забезпечених гарантією. Основна функція гарантії полягає в забезпеченні належного виконання зобов`язань принципала перед бенефіціаром.

Отже, підставою для пред`явлення вимог до гаранта є порушення принципалом виконання своїх зобов`язань перед бенефіціаром за основним зобов`язанням. Тобто гарант сплачує бенефіціару відповідну суму за гарантією при настанні гарантійного випадку, під яким розуміється невиконання або неналежне виконання принципалом своїх зобов`язань.

Відповідно до ст. 565 ЦК України, гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії. Гарант повинен негайно повідомити кредитора про відмову від задоволення його вимоги. Якщо гарант після пред`явлення до нього вимоги кредитора дізнався про недійсність основного зобов`язання або про його припинення, він повинен негайно повідомити про це кредитора і боржника. Повторна вимога кредитора, одержана гарантом після такого повідомлення, підлягає задоволенню.

Таким чином, при вирішенні спору про стягнення коштів за гарантією мають бути з`ясовані наступні обставини: 1) чи настав гарантійний випадок; 2) чи відповідає пред`явлена кредитором (бенефіціаром) гаранту письмова вимога про сплату грошової суми або додані до неї документи умовам гарантії; 3) чи дотримано строку подання заяви із вимого про сплату гарантії.

З матеріалів справи вбачається, що гарантія є безвідкличною (умови гарантії не можуть бути змінені і вона не може бути припинена банком-гарантом згідно із заявою принципала без згоди та погодження з бенефіціаром) та безумовною (банк-гарант у разі порушення принципалом свого зобов`язання, забезпеченого гарантією, сплачує кошти бенефіціару за першою його вимогою без подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов).

Як встановлено судом, 16.12.2019 відповідачем була видана гарантія № 7800-19Г від 16.12.2019 на суму 757 960,00 грн в рахунок забезпечення виконанням ТОВ «Компанія Кит» зобов`язань за договором, який буде укладений за результатами проведення відритих торгів за предметом закупівлі: ДК 021:2015-48820000-2 Сервери (системи зберігання даних), код закупівлі UA-2019-08-23-000657-а.

Як передбачено умовами договору № 158/12.19-Т від 18.12.2019, укладеного за результатами проведення відритих торгів за предметом закупівлі: ДК 021:2015-48820000-2 Сервери (системи зберігання даних), код закупівлі UA-2019-08-23-000657-а 18.12.2019, між Товариством з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ КИТ" (постачальник) та Державним підприємством "Центр державного земельного кадастру" (покупець), постачальник взяв на себе зобов`язання поставити товар на умовах: DDP (Інкотермс - 2010) за адресами згідно зі Специфікацією (додаток 1 до договору) та умовами договору у строки відповідно до Календарного плану (додаток 2 до договору).

Постачальник своїми силами здійснює встановлення й налаштування товару відповідно до Технічних норм, що є додатком 3 до договору. Встановлення й налаштування товару здійснюється фахівцями, сертифікованими виробником товару або його офіційним представником в Україні. Поставка товару вважається виконаною після здійснення постачальником встановлення й налаштування товару відповідно до Технічних вимог, що є додатком 3 до договору, та підписання сторонами акту прийому-передачі товару (п. 5.2. договору № 158/12.19-Т від 18.12.2019).

У Календарному плані (додаток 2 до договору) встановлено строк виконання - до 20.12.2019.

В той же час, постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2023 у справі № 910/1128/20 за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Кит» до Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Кит» про зобов`язання вчинити дії відмовлено у задоволені первісного позову повністю та задоволено зустрічні позовні вимоги. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Кит» за власний рахунок демонтувати та вивезти з приміщень Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» доставлений товар, що розташований за адресами: м. Київ, вул. Народного ополчення, 3 та Київська обл., м. Яготин, вул. Незалежності, 108, а саме систему зберігання даних HPE 3PAR 8400 з серійним номером CZ29490LWK та систему зберігання даних HPE 3PAR 8400 з серійним номером CZ29490LWS; присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Кит» на користь Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» 2 102,00 грн витрат зі сплати судового збору за подання зустрічної позовної заяви; 855 858,00 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги та 120 445,92 грн витрат, пов`язаних з проведенням повторної судової комп`ютерно-технічної експертизи.

Так колегія суддів апеляційної інстанції встановила, зокрема: «Як убачається з матеріалів справи, 26.12.2019 комісією з приймання-передачі СЗД Центру ДЗК та представниками постачальника складено акт, зокрема, про те, що система зберігання даних поставлена за адресою: м. Київ, вул. Народного Ополчення, 3. З метою її встановлення та налаштування представникам постачальника був наданий доступ до обладнання. Встановлення систем здійснено представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Кит" та представниками Товариства з обмеженою відповідальністю "Софела", які повідомили про завершення встановлення СЗД 26.12.2019 о 23 год 30 хв. Представники Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Кит" вийшли з приміщення 26.12.2019 о 23 год. 55 хв.

Також, 26.12.2019 комісією з приймання-передачі СЗД Центру ДЗК та представниками Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Кит" складено акт, зокрема, про те, що система зберігання даних поставлена за адресою: Київська обл., м. Яготин, вул. Незалежності, б. 108. З метою її встановлення та налаштування представникам Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Кит" був наданий доступ до обладнання. Встановлення систем здійснено представниками постачальника, які мають сертифікати. Встановлення завершено 27.12.2019 о 01 год. 30 хв. Представники постачальника вийшли з приміщення 27.12.2019 о 01 год. 30 хв.

У акті 28.12.2019, складеному у м. Києві, комісією з приймання-передачі СЗД Центру ДЗК засвідчено, що було здійснено приймання систем зберігання даних, включно із встановленням та налаштуванням за фактичною якістю та комплектністю згідно з умовами договору, про що складено акт №158/12.19-Т-1 від 28.12.2019.

У акті №158/12.19-Т-1 від 28.12.2019, складеному у період з 18 год. 30 хв. 28.12.2019 по 00 год. 30 хв. 29.12.2019, при встановленні технічних характеристик системи зберігання даних HPE 3PAR 8400, серійний номер CZ29490LWK, відповідно до договору комісія з приймання-передачі СЗД Центру ДЗК виклала свої зауваження до встановленого обладнання при заповненні графи "Фактичні технічні характеристики доставленого товару" відповідної таблиці (недоліки), а представники Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Кит" виклали свої заперечення. Під час складення цього акту також були присутні представники виробника товару.

Висновок комісії (п. 18 акту) від покупця викладено наступним чином: "Якість СЗД не відповідає умовам договору, специфікації (додаток 1 до договору), технічним вимогам (додаток 3 до договору), налаштування СЗД не виконано, навчання працівників Центру ДЗК не виконано Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Кит", технічні характеристики вказано на сайті виробника, на який посилається Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Кит", суперечать та не відповідають умовам договору, при цьому документів щодо технічних характеристик СЗД від виробника СЗД або Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Кит" не надано; технічні характеристики СЗД, що доставлена на виконання договору, суперечать та не відповідають умовам договору. Вказана СЗД не може бути прийнята за договором, встановлення та налаштування, навчання не можуть бути прийняті за договором, повна працездатність СЗД не продемонстрована."

При цьому, у акті вказано, що недоліки товару виявлені покупцем фактичним оглядом СЗД, відповідно до пояснень представників Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Кит", в результаті демонстрації технічних характеристик СЗД представниками постачальника.

Постачальник, у свою чергу, у акті №158/12.19-Т-1 від 28.12.2019 зазначив, що без доступу спеціаліста до активного мережевого обладнання покупця, який приймає участь в створенні каналу зв`язку між ОЦОД та РЦОД, налаштувати СЗД та її інтеграцію неможливо; поставлене обладнання покупцеві має покращені функціональні характеристики та повністю відповідає вимогам договору, а також просив надати у перший робочий день, починаючи з 03.01.2020, вказаний доступ для закінчення налаштування СЗД та її інтеграції.

Комісією з приймання-передачі СЗД Центру ДЗК 29.12.2019 о 00 год. 30 хв. складено аналогічний попередньому акт виявлених недоліків №158/12.19-Т-2, у якому покупцем перераховано виявлені недоліки доставленого товару. Представники Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Кит" від підписання цього акта відмовилися.

29.12.2019 о 00 год. 40 хв. комісією складено акт про те, що у зв`язку з недоліками товару, викладеними в актах №№158/12.19-Т-1 та 158/12.19-Т-2 комісія не прийняла товар, а саме СЗД HPE 3PAR 8400, серійний номер CZ29490LWK. В акті також зазначено, що представники Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Кит" не здійснюють жодних заходів зі встановлення та налаштування обладнання, а тому Державне підприємство "Центр державного земельного кадастру" забезпечило її схоронність та опечатало серверну шафу.

Окрім цього, комісією 29.12.2019 о 00 год. 50 хв. складено акт про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Кит" не повідомило про необхідність здійснити виїзд за адресою: Київська обл., м. Яготин, вул. Незалежності, б. 108 у приміщення резервного центру обробки даних для приймання передачі іншої СЗД HPE 3PAR 8400, серійний номер CZ29490LWS включно зі встановленням і налаштуванням та не повідомило про готовність товару до приймання.

Таким чином, за твердженнями Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Кит" було доставлено товар, технічні характеристики та якість якого не відповідали умовам договору, специфікації та технічним вимогам. Товар не був прийнятий покупцем з огляду на наявність істотних недоліків, що засвідчені у актах №158/12.19-Т-1 та №158/12.19-Т-2 від 29.12.2019. У зв`язку з цим, Державне підприємство "Центр державного земельного кадастру" вважає, що правомірно не прийняло товар та вимагало усунення недоліків або заміни його на товар належної якості, однак обов`язок із заміни неякісного товару на якісний у термін до 08.01.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Кит" не виконало. На підтвердження невідповідності СЗД умовам договору Державним підприємством "Центр державного земельного кадастру" замовлено та долучено до матеріалів справи експертні висновки:

- висновок Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України №28/2 від 27.02.2020 (том 3, а. с. 135-139);

- висновок Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський експертно-дослідний центр" №14894 від 16.03.2020 (том 3, а. с. 115-134);

- висновок Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №9-1/93 від 27.03.2020 (том 3, а. с. 140-145).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Кит", у свою чергу, вказує про те, що технічні характеристики систем зберігання даних відповідають умовам договору у повному обсязі та навіть мають покращені характеристики, на підтвердження чого надано висновки експертів Державного підприємства "Одеський науково-дослідний інститут зв`язку" №510 від 06.12.2019 (том 1, а. с. 47-53), №01-61 від 24.02.2020 (том 2, а. с. 248-258) та №01-79 від 03.03.2020 (том 3, а. с. 16-21)….

До Північного апеляційного господарського суду 07.08.2023 від Науково-дослідного центру судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності Міністерства юстиції України надійшов висновок експертів №65/1-3/23 від 03.08.2023 за результатами проведення додаткової комплексної судової комп`ютерно-технічної та товарознавчої експертизи.

З урахуванням викладеного, шляхом оцінки наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності колегія суддів вказує на те, що доставлений товар відповідно до умов договору вцілому не відповідає вимогам до такого товару, визначеним у специфікації та технічних вимогах.

Отже, недоліки технічних характеристик доставленого товару викладені покупцем у актах №158/12.19-Т-1 та №158.12/19-Т-2 цілком обґрунтовано, що у подальшому підтверджено висновком судової експертизи №65/1-3/23 від 03.08.2023, а також висновками експертів, підготовленими на замовлення Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", №14894 від 16.03.2020 та №9-1/93 від 27.03.2020. Тому, вищезазначені акти необґрунтовано визнано судом першої інстанції неналежними доказами на підтвердження виявлених недоліків товару, тобто поставки товару неналежної якості.

За наведених обставин, Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Кит" свої зобов`язання з доставки товару належної якості та такого, що відповідає умовам договору, не виконало.

У п. 5.8 договору визначено, що у разі виявлення невідповідності кількості або якості товару представник покупця разом з представником постачальника відображають це у акті виявлених недоліків. Постачальник за свій рахунок здійснює допоставку належної кількості товару та/або його заміну на якісний. Неякісний товар не враховується в рахунок поставки та оплаті покупцем не підлягає. Термін допоставки та/або заміни неякісного товару становить 3 робочі дні з моменту складання сторонами акту виявлених недоліків.

Недоліки товару були виявлені та зафіксовані 29.12.2019, про що складено відповідний акт.

Отже, у термін до 08.01.2020 постачальник мав здійснити заміну неякісного товару, проте станом на 09.01.2020 такий обов`язок Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Кит" не виконаний.

Таким чином, між сторонами так і не було підписано акт прийому-передачі товару на виконання умов договору, оскільки постачальник здійснив поставку товару неналежної якості.

Суд також констатує, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Кит" не виконано умови договору, а саме доставлено товар, який не відповідає умовам договору, не здійснено його налаштування, а також не виконано навчання працівників. Доказів протилежного матеріали справи не містять»

Відповідно ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 23.05.2018 по справі №910/9823/17.

Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи. Вказану правову позицію викладено у постанові від 03.07.2018 Великої палати Верховного Суду по справі №917/1345/17.

Таким чином, факт порушення ТОВ «Компанія Кит» своїх зобов`язань, які забезпечені гарантією встановлений постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2023 у справі № 910/1128/20 та доказування не потребує.

Крім того, відповідно до умов гарантії строк її дії до 31.12.2022 в той час як позивач звернувся до відповідача з письмовою вимого про сплату гарантії 21.12.2019 (банком вимога отримана 24.12.2019).

Тобто, позивачем дотримано вимоги щодо строків звернення із заявою про виплату гарантії.

Статтею 562 ЦК України передбачено, що зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.

Із зазначеного вбачається, що зобов`язання гаранта сплатити бенефіціару визначену суму не залежить від основного договору. Тобто зміна (збільшення / зменшення) основного зобов`язання, його припинення або недійсність, а також заміна боржника в основному зобов`язанні не впливають ні на чинність гарантії, ні на зобов`язання гаранта сплатити бенефіціару визначену суму по гарантії. Отже гарантія підпадає під самостійне правове регулювання, яке абсолютно не залежить від впливу основного зобов`язання. Підставою для відмови у задоволення вимог бенефіціара можуть бути виключно обставини, пов`язані з невиконання ним умов самої гарантії (ненадання вказаних у гарантії документів, невідповідність наданих документів змісту гарантії тощо).

Крім того аналіз норм Цивільного кодексу України, що регулюють такий спосіб забезпечення основного зобов`язання як гарантія, свідчить про те, що зобов`язання гаранта не є субсидіарним, що означає те, що бенефіціар має право заявити вимогу до гаранта безпосередньо після порушення боржником основного зобов`язання. При цьому гарант позбавлений права висувати проти вимоги бенефіціара заперечення про те, що бенефіціар попередньо не звертався за виконанням до принципала.

Відповідно до ст. 564 ЦК України, після одержання вимоги кредитора гарант повинен негайно повідомити про це боржника і передати йому копії вимоги разом з доданими до неї документами. Гарант повинен розглянути вимогу кредитора разом з доданими до неї документами в установлений у гарантії строк, а у разі його відсутності - в розумний строк і встановити відповідність вимоги та доданих до неї документів умовам гарантії.

Як вбачається із матеріалів справи, 21.12.2019 позивач як бенефіціар направив Акціонерному товариству «РВС Банк» як гаранту вимогу про виплату гарантійної суми за банківською гарантією від 16.12.2019 № 7800-19Г, у якій послався на настання гарантійного випадку, а саме: на порушення принципалом своїх зобов`язань за договором щодо не поставки товару за договором у строк до 20.12.2019.

У відповідь на вимогу бенефіціара про виплату суми гарантії відповідач направив позивачу лист №02/20-БТ від 03.01.2020 з відмовою у задоволенні вимоги бенефіціара про сплату повної суми за гарантією з наступних підстав:

1) вимоги про сплату суми гарантії за договором є необґрунтованою та безпідставною, оскільки принципалом надано пояснення, відповідно до яких бенефіціаром не виконано своїх обов`язків щодо підтвердження про готовність приміщень а також у зв`язку з поставкою товару за договром 26.12.2019 та 28.12.2019. А відтак, прострочення зобов`язання щодо поставки товару мало місце через прострочення кредитора, а тому принципал звільняється від відповідальності;

2) у вимозі не зазначено, згідно із умовами гарантії, у чому полягає порушення умов гарантії.

Суд дослідивши наявні у матеріалах справи документи дійшов висновку, що відмова у виплаті гарантії із наведених підстав є безпідставною, з огляду на наступне.

Правовою підставою для здійснення виплати грошових коштів за гарантією є належним чином оформлена вимога бенефіціара, а зобов`язання гаранта платити за гарантією не залежить від вимог або заперечень, що випливають із будь-яких відносин поза відносинами між гарантом та бенефіціаром.

Як вбачається із п. 5.1 договору № 158/12.19-Т від 18.12.2019, постачальник взяв на себе зобов`язання поставити товар на умовах: DDP (Інкотермс - 2010) за адресами згідно зі Специфікацією (додаток 1 до договору) та умовами договору у строки відповідно до Календарного плану (додаток 2 до договору).

У Календарному плані (додаток 2 до договору) встановлено строк виконання - до 20.12.2019.

За умовами п. 5.7. договору приймання-передача товару здійснюється після його встановлення та налаштування постачальником відповідно до Технічних вимог, що є додатком 3 до договору, у місці поставки, що вказане у п. 5.1 договору. За результатами приймання-передачі товару сторони складають та підписують акт прийому-передачі товару. До акту прийому-передачі товару додається гарантійний талон на товар та засвідчена постачальником копія технічних умов (регламентів) виробника товару щодо гарантійної технічної підтримки товару.

Доказів на підтвердження виконання зобов`язань за договором щодо передачі товару у строк 20.12.2019 та підписання відповідних актів прийому-передачі товару, на момент звернення позивача із вимогою про сплату гарантії, матеріали справи не містять.

Не виконання постачальником своїх зобов`язань за договором підтверджується листом ТОВ «Компанія Кит» від 20.12.2019 № 01/19-К-384 (т.1 с. 42) а також постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2023 у справі № 910/1128/20, в якій суд констатував, що ТОВ «Компанія Кит» не виконано умови договору, а саме доставлено товар, який не відповідає умовам договору, не здійснено його налаштування, а також не виконано навчання працівників.

Факт непоставки товару у строк 20.12.2019 не заперечується і самим постачальником.

Доказів здійснення гарантом виплат у задоволення вимог бенефіціара за гарантією матеріали справи не містять.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту настання гарантійного випадку за гарантію від 16.12.2019 № 7800-19Г (порушення виконання принципалом зобов`язання з поставки товару у строк, визначений договором) та невиконання відповідачем (гарантом) обов`язку з виплати суми гарантії у встановлений в ній строк, вимоги позивача про стягнення з відповідача 575 960,00 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 3 % річних у розмірі 1 056,17 грн, нарахованих за період прострочення з 04.01.2020 по 20.01.2020.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з аналізу статей 612, 625 Цивільного кодексу України право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних, які не є штрафними санкціями, є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Дії відповідача є порушенням умов банківської гарантії, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача, відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України та застосування відповідальності відповідно до умов гарантії.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, у межах заявленого періоду, суд дійшов висновку про те, що він є арифметично вірним, обґрунтованим та здійснений у відповідності до приписів чинного законодавства, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.ст. 73, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

При цьому, суд відзначає, що інші доводи та заперечення сторін не спростовують встановлених судом обставин та не можуть впливати на законність судового рішення. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Наведені відповідачем у відзиві та додаткових поясненнях заперечення щодо позовних вимог не беруться судом до уваги, як такі, що спростовані обставинами, встановленими у постанові Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2023 у справі № 910/1128/20 та вищенаведеним.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог позивач у повному обсязі.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «РВС Банк» (04071, м. Київ, вул. Введенська, 29/58; ідентифікаційний код 39849797) на користь Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» (03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 3; ідентифікаційний код 21616582) суму банківської гарантії у розмірі 757 960 грн 00 коп., 3 % річних 1 056 грн 17 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 11 385 грн 24 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27.05.2024

Суддя Л. Г. Пукшин