СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року м. Харків Справа № 905/1586/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М. , суддя Шутенко І.А.,

за участю секретаря судового засідання Пляс Л.Ф.,

за участю представників сторін:

від позивача за первісним позовом адвокат Кулініч А.П., на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги серія АІ № 1504642 від 06.11.23, (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 5302 від 28.12.12 ) (в господарському суді міста Києва),

адвокат Лях К.М., на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги серія ВІ № 1191000 від 01.04.24, (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ПТ № 2506 від 10.01.19 ) (в господарському суді міста Києва),

від відповідача за первісним позовом - адвокат Горянін А. О., на підставі довіреності №16/1 від 25.12.2023, (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №268 від 16.07.2007 (поза межами приміщення суду)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства Українська залізниця (вх. №820 Д/1)

на рішення господарського суду Донецької області від 27.02.2024 (повний текст судового рішення складений 05.03.2024, суддя Чернова О.В.)

у справі №905/1586/23

за первісним позовом: Акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Донбасенерго, м. Краматорськ Донецької області

про стягнення 24 841 436,80грн, з яких 3 922 261,73грн 3% річних, 20 919 175,07грн інфляційні втрати,

та за зустрічним позовом: Публічного акціонерного товариства Донбасенерго, м.Краматорськ Донецької області

до відповідача: Акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ

про стягнення 31 723 465,99грн, з яких 8 079 812,61грн 3% річних, 23 643 653,38грн інфляційні втрати,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Українська залізниця звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства Донбасенерго про стягнення 24 841 436,80грн, з яких 3922261,73грн 3% річних, 20 919 175,07грн інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 29.12.2023 у справі №905/1586/23 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом у справі №905/1586/23 зустрічну позовну заяву Публічного акціонерного товариства Донбасенерго до Акціонерного товариства Українська залізниця про стягнення 31 723 465,99грн, з яких 8 079 812,61грн 3% річних, 23 643 653,38грн інфляційні втрати. Вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

Рішенням господарського суду Донецької області від 27.02.2024 у справі №905/1586/23 первісний позов Акціонерного товариства Українська залізниця до Публічного акціонерного товариства Донбасенерго задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Донбасенерго на користь Акціонерного товариства Українська залізниця 2 596 852,39грн, з яких 304 095,78грн 3% річних, 2 292 756,61грн інфляційні втрати, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 31162,23грн.

В іншій частині первісних позовних вимог відмовлено.

Зустрічний позов Публічного акціонерного товариства Донбасенерго до Акціонерного товариства Українська залізниця задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з Акціонерного товариства Українська залізниця на користь Публічного акціонерного товариства Донбасенерго 31 723 465,99грн, з яких 8 079 812,61грн 3% річних, 23 643 653,38грн інфляційні втрати, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 380 681,59грн.

Проведено зустрічне зарахування грошових коштів, присуджених до стягнення з кожної із сторін за результатами розгляду первісного і зустрічного позовів, на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму.

Стягнуто з Акціонерного товариства Українська залізниця на користь Публічного акціонерного товариства Донбасенерго кошти у розмірі 29 126 613,60грн, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 349 519,36грн.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване наступним:

- належним способом захисту прав позивача за первісним позовом при поверненні коштів за скасованим судовим рішенням є не подання кондикційного позову до відповідача, а звернення до суду із заявою про поворот виконання рішення в порядку Господарського процесуального кодексу України; позивач за первісним позовом реалізував своє право на захист прав при поверненні коштів за скасованим судовим рішенням шляхом звернення до господарського суду міста Києва в порядку статті 333 Господарського процесуального кодексу України;

- враховуючи відстрочення виконання ухвали про поворот виконання, період строку прострочення з обов`язку повернути грошові кошти у ПАТ «Донбасенерго» становить з 07.10.2022 (наступний день від дня постановлення ухвали про поворот виконання рішення суду) по 20.11.2022 (до дня постановлення ухвали про відстрочення) та з 02.10.2023 по 08.10.2023 (враховуючи повну оплату 09.10.2023), тому розмір 3% річних, який підлягає стягненню, становить суму 304095,78грн, а розмір інфляційних втрат за період прострочення жовтень-листопад 2022 року на борг 71 258 946,74грн - 2 292 756,61грн, що свідчить про обґрунтованість первісних позовних вимог в розмірі 2 596 852,39грн;

- правовідносини між сторонами спору щодо повороту виконання рішення регулюються безпосередньо процесуальним законодавством та виникли на підставі судового рішення, тому врегулювати такі правовідносини сторони могли шляхом укладення мирової угоди відповідно до вимог статті 192 Господарського процесуального кодексу України, що дає підстави для висновку про незастосування до виниклих правовідносин угоди про порядок врегулювання заборгованості від 24.03.2022, укладеної між сторонам спору; зазначена угода також підтверджує обов`язок ПАТ «Донбасенерго» повернути кошти заявнику саме у порядку повороту виконання рішення, що також було встановлено господарським судом міста Києва в ухвалі від 06.10.2022;

- факт прострочення відповідачем за зустрічним позовом виконання зобов`язань за договором купівлі-продажу електроенергії №Д/ЭЭ-15422/НЮ від 20.10.2015 підтверджений рішенням господарського суду міста Києва від 21.03.2017 у справі №910/22748/16 та не потребує доведення, а позивач за зустрічним позовом не позбавлений права нарахувати 3% річних та інфляційні втрати на прострочену заборгованість за наведеним договором;

- мораторій, встановлений Законами України законів № 4442-VI та № 1404-VIII, полягає у тимчасовому зупиненні виконавчих проваджень та здійсненні заходів примусового виконання рішень щодо звернення стягнення на активи АТ «Укрзалізниця» за зобов`язаннями ДП «Донецька залізниця», натомість заборон щодо нарахування передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України сум останній не містить;

- заява відповідача за зустрічним позовом про застосування до зустрічних позовних вимог наслідків пропуску позовної давності не підлягає задоволенню, оскільки позовна давність продовжена на строк дії карантину щодо вимог, закінчення позовної давності за якими припадає на 12.03.2020, до 30.06.2023, а також є зупиненою в період дії в Україні воєнного стану;

- у цій справі відсотки річних розраховані за встановленою у статті 625 Цивільного кодексу України ставкою у розмірі 3%, загальна сума відсотків та інфляційних не перевищує загальний розмір боргу, тому не вбачається порушення принципів розумності, справедливості та пропорційності під час їх нарахування.

Позивач за первісним позовом, Акціонерне товариство Українська залізниця, з рішенням місцевого господарського суду не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповного дослідження обставин справи, просить рішення господарського суду Донецької області від 27.02.2024 у справі №905/1586/23 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким вимоги первісного позову задовольнити в повному обсязі, у задоволенні вимог зустрічного позову відмовити. Також апелянтом подано доповнення до апеляційної скарги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Акціонерне товариство Українська залізниця посилалось на наступне:

- судом першої інстанції безпідставно та необґрунтовано відхилені доводи позивача за первісним позовом щодо визначення періоду прострочення заборгованості, оскільки судом першої інстанції невірно визначено характер спірних правовідносин та відповідно помилково визначено, що належним способом захисту прав при поверненні коштів за скасованим судовим рішенням є звернення до суду із заявою про поворот виконання рішення в порядку статті 333 ГПК України;

- місцевим господарським судом не було належним чином враховано те, що ПАТ «Донбасенерго» прострочило виконання взятих на себе відповідно до угоди зобов`язань щодо погашення такої заборгованості, а не підставі судового рішення, що відповідно є підставою для нарахування сум передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України;

- поворот виконання рішення є процесуальною гарантією захисту вже наявних майнових прав особи, натомість у даному випадку право АТ «Укрзалізниця» вимагати від ПАТ «Донбасенерго» повернення безпідставно отриманих коштів виникло за відсутнім договірним зобов`язанням внаслідок помилки суду, якому кореспондується обов`язок ПАТ «Донбасенерго» (оскільки кожному праву кореспондується певний обов`язок) повернути безпідставно отримані грошові кошти, тому АТ «Укрзалізниця» може скористатись інститутом повороту виконання рішення, як процесуальною гарантією свого захисту в примусовому порядку, якщо боржник не буде виконувати свій обов`язок добровільно, зокрема, на виконання умов підписаної ним угоди;

- судом першої інстанції не було належним чином враховано, що згідно умов укладеної між сторонами спору угоди ПАТ «Донбасенерго» втратило право вимагати з АТ «Укрзалізниця» будь-яких сум компенсаційного характеру з приводу сплати штрафних санкцій, у тому числі пені, а також передбачених статтею 625 ЦК України інфляційних нарахувань та 3% річних за невиконання умов договору № Д/ ЭЭ-15422/НЮ від 20.10.2015, що свідчить про безпідставне задоволення зустрічних позовних вимог.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 26.03.2024 у справі №905/1586/23 для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Гребенюк Н.В., судді Слободін М.М., Шутенко І.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 27.03.2024 у справі №905/1586/23 витребувано у господарського суду Донецької області матеріали справи №905/1586/23; відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги Акціонерного товариства Українська залізниця (вх. №820 Д/1) на рішення господарського суду Донецької області від 27.02.2024 у справі №905/1586/23, до надходження матеріалів справи.

03.04.2024 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №905/1586/23.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.04.2024 у справі №905/1586/23 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Українська залізниця (вх. №820 Д/1) на рішення господарського суду Донецької області від 27.02.2024 у справі №905/1586/23; призначено справу до розгляду на "21" травня 2024 р. о 10:30 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 132; визнано необов`язковою явку представників учасників справи та довести до відома, що нез`явлення у судове засідання апеляційної інстанції їх представників не тягне за собою відкладення розгляду справи на іншу дату, а також не перешкоджає розгляду справи по суті; доведено до відома учасників справи про можливість взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції; запропоновано учасникам справи реалізовувати свої процесуальні права та обов`язки, передбачені ГПК України, з використанням телекомунікаційної мережі Електронний суд; встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв чи клопотань протягом 10 днів (з урахуванням вимог ст. 263 ГПК України) з дня вручення даної ухвали.

16.04.2024 до Східного апеляційного господарського суду від відповідача за зустрічним позовом надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу позивача за первісним позовом залишити без задоволення, оскаржуване судове рішення залишити без змін, посилаючись на наступне:

- доводи АТ «Українська залізниця» в апеляційній скарзі про тотожність (подібність) правовідносин з повороту виконання судового рішення та повернення безпідставно набутого майна за ст. 1212 ЦК України суперечать нормам матеріального та процесуального права, практиці Верховного Суду і не спростовують законність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції;

- апелянт безпідставно посилається на пропуск позивачем за зустрічним позовом строку позовної давності, оскільки відповідні строки були продовжені в установленому законом порядку;

- в угоді про порядок врегулювання заборгованості від 24.03.2022 відсутня відмова ПАТ «Донбасенерго» від своїх прав, передбачених ст. 625 ЦК України відносно нарахування річних та інфляційних щодо заборгованості ДП «Донецька залізниця», стягнутої за рішенням господарського суду міста Києва від 21.03.2017 у справі №910/22748/16, що свідчить про безпідставність доводів апелянта щодо відсутності підстав для задоволення зустрічних позовних вимог.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.04.2024 у справі №905/1586/23 заяву Акціонерного товариства Українська залізниця про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено; судове засідання у справі №905/1586/23, призначене на 21.05.2024 о 10год 30 хв, встановлено провести за участю Акціонерного товариства Українська залізниця в режимі відеоконференції; доручено господарському суду міста Києва (01054, Київ, вул., Богдана Хмельницького, буд.44-В зал 16) забезпечення проведення відеоконференції у справі №905/1586/23, розгляд якої відбудеться 21.05.2024 о 10год 30 хв в приміщенні Східного апеляційного господарського суду в залі судового засідання № 132.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.05.2024 у справі №905/1586/23 задоволено заяву Публічного акціонерного товариства Донбасенерго про участь його представника в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду; судове засідання у справі №905/1586/23, призначене на 21.05.2024 о 10год 30хв, встановлено провести за участю Публічного акціонерного товариства Донбасенерго в особі представника адвоката Горяніна А.О., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення з використанням власних технічних засобів заявника.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача за первісним позовом заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги та просив відмовити у їх задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі, відзиві на апеляційну скаргу доводи, заслухавши представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, господарським судом міста Києва розглядалась справа №910/22748/16 за позовом Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» і Державного підприємства «Донецька залізниця» про стягнення 69 179 723,28грн.

Предметом спору у справі №910/22748/16 було неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором купівлі-продажу електроенергії №Д/ЭЭ-15422/НЮ від 20.10.2015.

Рішенням господарського суду міста Києва від 21.03.2017 у справі №910/22748/16 у задоволенні позовних вимоги до Акціонерного товариства «Українська залізниця» відмовлено. Позов задоволено до Державного підприємства «Донецька залізниця». Вирішено стягнуто з Державного підприємства «Донецька залізниця» на користь Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго»: 69179723,28грн боргу та 206700,00грн судового збору.

На виконання рішення господарського суду міста Києва від 21.03.2017 у справі №910/22748/16 видано відповідний наказ від 10.04.2017.

24.03.2020 відкрито виконавче провадження №61625988 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва №910/22748/16 від 10.04.2017.

Ухвалою господарського суду від 10.07.2020 в справі №910/22748/16 замінено сторону виконавчого провадження №61625988, відкритому на підставі наказу господарського суду міста Києва від 10.04.2017 у справі №910/22748/16, а саме боржника - з ДП «Донецька залізниця» на його правонаступника Акціонерне товариство «Українська залізниця».

Відповідно до постанови відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з коштів боржника від 26.02.2021 в межах виконавчого провадження №61625988 кошти в рахунок погашення заборгованості стягувачу, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження на депозитний рахунок відділу надійшли 25.02.2021.

01.03.2021 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №61625988 у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду.

Також господарським судом міста Києва розглядалась справа №910/5953/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» до Акціонерного товариства «Українська залізниця», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Державного підприємства «Донецька залізниця», про стягнення 70274946,74грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 18.02.2021 у справі №910/5953/17 позов задоволено. Вирішено стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» заборгованість у сумі 70274946,74грн, судовий збір за подання позову, апеляційної та касаційної скарг у сумі 984000,00грн.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.07.2021 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2021 у справі №910/5953/17 залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2021 у справі №910/5953/17 - без змін. Поновлено дію рішення Господарського суду міста Києва №910/5953/17 від 18.02.2021.

На підставі наказу господарського суду міста Києва №910/5953/17 від 12.08.2021 постановою відділу примусового виконання рішень від 20.08.2021 відкрито виконавче провадження №66591737 з примусового стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» заборгованість у сумі 70274946,74грн, судовий збір за подання позову, апеляційної та касаційної скарг у сумі 984000,00грн.

21.09.2021 винесено постанову про закриття виконавчого провадження №66591737 у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення.

Постановою Верховного Суду від 08.12.2021 у справі №910/5953/17 касаційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» задоволено частково. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.07.2021 у справі №910/5953/17 скасовано. Ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 70274946,74грн. Постановлено стягнути з Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 360000,00грн та за подання касаційної скарги у розмірі 480000,00грн.

На виконання постанови Верховного Суду від 08.12.2021 у справі №910/5953/17 господарським судом міста Києва видано відповідний наказ від 19.01.2022.

Листом №01-1.1/00156 від 31.01.2022 Публічне акціонерне товариство «Донбасенерго» звернулось до Акціонерного товариства «Українська залізниця» з проханням розстрочити повернення суми заборгованості по повороту виконання рішення суду у справі №910/5953/17 рівними частинами у період з липня 2022 року по грудень 2022 року.

24.03.2022 між Публічним акціонерним товариством «Донбасенерго» (далі - боржник) та Акціонерним товариством «Українська залізниця» (далі - кредитор) укладено угоду про порядок врегулювання заборгованості, відповідно до п. 1 якої боржник підтверджує, що на момент підписання цієї угоди його заборгованість перед кредитором складає 72098946,74грн, з яких: 71258946,74грн кошти, що отримані боржником на виконання скасованого постановою Верховного Суду від 08.12.2021 рішення господарського суду міста Києва від 18.02.2021 у справі №910/5953/17 та які підлягають поверненню відповідно до статті 333 ГПК України; 360000,00грн судовий збір за подання АТ «Укрзалізниця» апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2021 у справі №910/5953/17; 480000,00грн судовий збір за подання АТ «Укрзалізниця» касаційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.07.2021 у справі №910/5953/17.

Боржник зобов`язується погасити визначену у пункті 1 цієї угоди заборгованість у строк до 31.12.2022 в порядку, визначеному в пункті 3 цієї угоди (п. 2 угоди).

У п. 3 угоди сторони погодили, що погашення зазначеної заборгованості здійснюється боржником щомісячно, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок АТ «Укрзалізниця», зазначений у цій угоді, згідно наступного графіку: до 25.07.2022 в розмірі 12016491,12грн; до 25.08.2022 в розмірі 12016491,12грн; до 25.09.2022 в розмірі 12016491,12грн; до 25.10.2022 в розмірі 12016491,12грн; до 25.11.2022 в розмірі 12016491,12грн; до 25.12.2022 в розмірі 12016491,12грн.

У випадку невиконання боржником пунктів 2-4 угоди АТ «Укрзалізниця» має право пред`явити виконавчі документи про стягнення з боржника визначених п. 1 цієї угоди сум до примусового виконання, а також вимагати сплати передбачених ст. 625 ЦК України інфляційних нарахувань та 3% річних, нарахованих на визначену у п. 1 цієї угоди заборгованість (п. 6 угоди).

Відповідно до п.7 угоди ПАТ «Донбасенерго» не має і не матиме в подальшому жодних майнових претензій та/або вимог компенсаційного характеру до АТ «Укрзалізниця» з приводу сплати штрафних санкцій, у тому числі пені, а також передбачених ст. 625 ЦК України інфляційних нарахувань та 3% річних за невиконання умов договору №Д/ЭЭ15422/НЮ від 20.10.2015.

Угода про порядок врегулювання заборгованості від 24.03.2022 підписана представниками сторін без зауважень та скріплена печатками підприємств.

28.07.2022 постановою відділу державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження №69522176 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва №910/5953/17 від 19.01.2022 про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» суму в розмірі 840000,00грн.

Відповідно до листа АТ «Ощадбанк» грошові кошти в сумі 840000,00грн надійшли на поточний рахунок АТ «Укрзалізниця» 04.10.2022.

Постановою відділу державної виконавчої служби від 08.09.2022 закінчено виконавче провадження №69522176 у зв`язку з фактичним виконанням рішення у повному обсязі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.10.2022 у справі №910/5953/17 заяву Акціонерного товариства «Українська залізниця» про поворот виконання рішення господарського суду міста Києва від 18.02.2021 по справі №910/5953/17 задоволено. Ухвалено у порядку повороту виконання судового рішення стягнути з Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» 71258946,74грн.

На виконання ухвали господарського суду міста Києва від 06.10.2022 у справі №910/5953/17 судом видано відповідний наказ.

28.10.2022 відкрито виконавче провадження №70185107 з примусового виконання наказу господарського суду міста Києва №910/5953/17 від 06.10.2022.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.11.2022 у справі №910/5953/17, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 31.01.2023, відстрочено виконання ухвали господарського суду міста Києва від 06.10.2022 про поворот виконання рішення господарського суду міста Києва від 18.02.2021 у справі №910/5953/17 до 01.10.2023.

За інформацією про виконавче провадження №70185107 у період з 26.12.2022 по 03.10.2023 виконавче провадження зупинено на підставі ухвали господарського суду міста Києва від 21.11.2022 про відстрочення виконання ухвали господарського суду міста Києва від 06.10.2022.

11.10.2023 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №70185107 у зв`язку з фактичним виконанням судового рішення.

За інформацією АТ «Ощадбанк» про надходження коштів на рахунки АТ «Укрзалізниця» стягувачу в межах виконавчого провадження №70185107 перераховані грошові кошти 22.11.2022 в розмірі 16031,94грн, 29.11.2022 в розмірі 788716,62грн, 09.10.2023 в розмірі 70454198,18грн.

Акціонерне товариство «Українська залізниця», посилаючись на неповернення Публічним акціонерним товариством «Донбасенерго» впродовж тривало часу грошових коштів, які останнім отримані на підставі скасованого судового рішення в межах справи №910/5953/17, а також сплати судового збору, присудженого постанови Верховного Суду від 08.12.2021 у справі №910/5953/17, звернувся до суду з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» інфляційних втрат у розмірі 20919175,07грн та 3% річних у розмірі 3922261,73грн.

У свою чергу, Публічне акціонерне товариство «Донбасенерго», посилаючись на несвоєчасну оплату заборгованості за договором купівлі-продажу електроенергії №Д/ЭЭ-15422/НЮ від 20.10.2015, розмір якої підтверджено рішенням господарського суду міста Києва у справі №910/22748/16 від 21.03.2017, звернулося із зустрічним позовом про стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» інфляційних втрат у розмірі 23643653,38грн та 3% річних у розмірі 8079812,61грн.

Надаючи власну правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

У розумінні положень частини третьої статті 11, частини першої статті 13 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом положень ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до приписів статей 509, 524, 625 Цивільного кодексу України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Отже, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

У відповідності до ч. 1 ст. 598, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 625 Цивільного кодексу України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 Цивільного кодексу України., тому приписи цього розділу поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 Цивільного кодексу України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 Цивільного кодексу України).

Наведене дає підстави для висновку про те, що у ст. 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт).

Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Положення ст. 625 Цивільного кодексу України визначають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з деліктного зобов`язання та рішення суду.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у виді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому, зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.

У розумінні положень наведеної норми позивач, як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

Отже, законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.

При з`ясуванні наявності підстав для нарахування кредитором інфляційних втрат у порядку частини другої статті 625 Цивільного кодексу України судам належить визначити конкретну дату (подію), з настанням якої пов`язується строк виконання грошового зобов`язання, а також дослідити обставини виконання зобов`язання боржником (борг погашався частинами чи однією сумою у повному обсязі) та з`ясувати період у часі, упродовж якого мало місце прострочення боржника у виконанні зобов`язання перед кредитором.

Так, обставинами справи встановлено, що рішенням господарського суду міста Києва від 18.02.2021 у справі №910/5953/17 задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» та вирішено стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» заборгованість у сумі 70274946,74грн, судовий збір за подання позову, апеляційної та касаційної скарг у сумі 984000,00грн.

Також, як встановлено обставинами вище, в межах виконавчого провадження №66591737 виконано рішення господарського суду від 18.02.2021 на підставі наказу господарського суду міста Києва №910/5953/17 від 12.08.2021 та стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» заборгованість у сумі 70274946,74грн, судовий збір за подання позову, апеляційної та касаційної скарг у сумі 984000,00грн.

В подальшому постановою Верховного Суду від 08.12.2021 у справі №910/5953/17 рішення господарського суду міста Києва від 18.02.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.07.2021 у справі №910/5953/17 скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 70274946,74грн; постановлено стягнути з Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 360000,00грн та за подання касаційної скарги у розмірі 480000,00грн.

На виконання наведеної вище постанови Верховного Суду від 08.12.2021 у справі №910/5953/17 господарським судом міста Києва видано відповідний наказ від 19.01.2022.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач за первісним позовом нарахував 3% річних та інфляційні втрати на заборгованість в сумі 72098946,74грн, з яких 71258946,74грн кошти, що отримані відповідачем за первісним позовом на підставі рішенням господарського суду міста Києва від 18.02.2021 у справі №910/5953/17 (70274946,74грн основний борг, 984000,00грн судовий збір), та 840000,00грн судовий збір, стягнутий постановою Верховного Суду від 08.12.2021 у справі №910/5953/17.

Враховуючи часткове погашення заборгованості, відповідно до розрахунку АТ «Укрзалізниця»:

- розмір 3% річних становить у загальній сумі 3922261,73грн, з яких: 1623707,79грн нараховані на заборгованість у розмірі 72098946,74грн за період прострочення з 09.12.2021 по 08.09.2022; 439267,48грн нараховані на заборгованість у розмірі 71258946,74грн за період прострочення з 09.09.2022 по 22.11.2022; 40989,07грн нараховані на заборгованість у розмірі 71242914,80грн за період прострочення з 23.11.2022 по 29.11.2022; 1818297,39грн нараховані на заборгованість у розмірі 70454198,18грн за період прострочення з 30.11.2022 по 09.10.2023;

- розмір інфляційних втрат становить у загальній сумі 20919175,07грн, з яких: 14600184,39грн нараховані на заборгованість у розмірі 72098946,74грн за період прострочення з грудня 2021 року по серпень 2022 року; 3690238,98грн нараховані на заборгованість у розмірі 71258946,74грн за період прострочення з вересня по листопад 2022 року; 2628751,70грн нараховані на заборгованість у розмірі 70454198,18грн за період прострочення з грудня 2022 року по вересень 2023 року.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та здійснені судом першої інстанції розрахунки, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що розрахунок АТ «Укрзалізниця» є методологічно неправильним, адже позивачем за первісним позовом неправильно визначено початок періоду прострочення за боргом у розмірі 71258946,74грн.

Так, як зазначалося вище, грошові кошти в розмірі 71 258 946,74грн стягнуті з АТ «Укрзалізниця» на підставі рішення господарського суду міста Києва від 18.02.2021 у справі №910/5953/17, що скасоване постановою Верховного Суду від 08.12.2021.

Як наголошено в Рішенні Конституційного Суду України від 30.01.2003 N 3-рп/2003 (v003p710-03), "правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах" (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини) (v003p710-03).

Згідно частини другої статті 333 Господарського процесуального кодексу України якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо при новому розгляді справи він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони (частина п`ята статті 333 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.232 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази.

Поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням.

Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала (абзац п`ятий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2011 № 13-рп/2011).

Поворот виконання рішення - це процесуальна форма захисту прав боржника. Воно можливе лише після набрання судовим рішенням законної сили. Його суть у поверненні стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2019 у справі № 569/15646/16-ц).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що Верховний Суд розмежував поворот виконання та повернення безпідставно набутого майна.

Так, Велика Палата Верховного Суду у справі №569/15646/16-ц роз`яснила, чим поворот виконання відрізняється від безпідставно набутого майна.

Кондикційний позов (позов про повернення безпідставно набутого майна) урегульовано нормами матеріального права, а поворот виконання рішення нормами процесуального права. За змістом кондикційний позов та поворот виконання рішення схожі, проте не перетинаються та регулюються різними нормами права.

Схожий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі №336/9595/14.

Тлумачення статті 1212 Цивільного кодексу України свідчить, що вона є нормою матеріального права, а тому не може бути застосована у випадку розгляду питання про поворот виконання рішення.

Отже, судом першої інстанції вірно зазначено про те, що належним способом захисту прав позивача за первісним позовом при поверненні коштів за скасованим судовим рішенням є звернення до суду із заявою про поворот виконання рішення в порядку статті 333 Господарського процесуального кодексу України, що відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові Верховного Суду від 22.03.2023 у справі №592/12956/21.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач за первісним позовом реалізував своє право на захист прав при поверненні коштів за скасованим судовим рішенням шляхом звернення до господарського суду міста Києва в порядку статті 333 Господарського процесуального кодексу України.

Так, ухвалою господарського суду міста Києва від 06.10.2022 у справі №910/5953/17 заяву Акціонерного товариства «Українська залізниця» про поворот виконання рішення господарського суду міста Києва від 18.02.2021 по справі №910/5953/17 задоволено; ухвалено в порядку повороту виконання судового рішення стягнути з Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» 71258946,74грн.

Вказане дає підстави для висновку про те, що оскільки поворот виконання рішення є процесуальною гарантією захисту прав і можливий шляхом звернення до суду із відповідною заявою в порядку, передбаченому процесуальним законодавством, саме з ухвалення відповідного судового рішення про поворот виконання у стягувача за виконаним рішенням виникає обов`язок з повернення раніше набутого майна.

Згідно з статтею 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.11.2022 у справі №910/5953/17, залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 31.10.2023, відстрочено виконання ухвали господарського суду міста Києва від 06.10.2022 про поворот виконання рішення господарського суду міста Києва від 18.02.2021 у справі №910/5953/17 до 01.10.2023.

Оскільки поворот виконання рішення є процесуальним обов`язком, то ухвала про відстрочення виконання ухвали про поворот виконання змінює порядок здійснення повороту, зокрема, строк виконання такого обов`язку.

Враховуючи відстрочення виконання ухвали про поворот виконання, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що належний період строку прострочення з обов`язку повернути грошові кошти у ПАТ «Донбасенерго» становить з 07.10.2022 (наступний день від дня постановлення ухвали про поворот виконання рішення суду) по 20.11.2022 (до дня постановлення ухвали про відстрочення) та з 02.10.2023 по 08.10.2023 (враховуючи повну оплату 09.10.2023).

Перевіривши розрахунок позивача за первісним позовом та розрахунок суду першої інстанції на борг у розмірі 71258946,74грн за період прострочення з 07.10.2022 по 20.11.2022 та на залишок боргу в розмірі 70454198,18грн за період прострочення з 02.10.2023 по 08.10.2023, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що належний розмір 3% річних становить в сумі 304095,78грн, розмір інфляційних втрат за період прострочення жовтень-листопад 2022 року на борг 71258946,74грн становить 2292756,61грн, що свідчить про обґрунтованість первісних позовних вимог в розмірі 2596852,39грн, а також про відсутність правових підстав для задоволення вказаних позовних вимог в більшому розмірі.

Суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду щодо відсутності правових підстав для застосування до виниклих правовідносин умов угоди про порядок врегулювання заборгованості від 24.03.2022, укладеної між сторонами спору, а не порядку статті 333 Господарського процесуального кодексу України.

Поворот виконання рішення є процесуальною гарантією захисту прав особи у випадку виконання такою особою скасованого в подальшому судового рішення, механізм реалізації якої (гарантії) встановлений процесуальним законодавством.

Також сторони спору не позбавлені права укласти мирову угоду в порядку виконання судового рішення, прийнятого за наслідком застосування інституту повороту судового рішення

Таким чином, правовідносини між сторонами щодо повороту виконання рішення регулюються безпосередньо процесуальним законодавством та виникають на підставі судового рішення, а не угоди про врегулювання заборгованості, у зв`язку з чим врегулювати такі правовідносини сторони можуть шляхом укладення мирової угоди відповідно до вимог статті 192 Господарського процесуального кодексу України.

Натомість, судом першої інстанції вірно встановлено, що матеріали справи не містять доказів затвердження такої угоди в порядку статті 192 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, з п. 1 зазначеної вище угоди вбачається, що ПАТ "Донбасенерго" підтвердило наявність його заборгованості перед АТ "Українська залізниця" в сумі 72 098 946,74 грн, у тому числі 71 258 946,74 грн - коштів, отриманих на виконання скасованого рішення господарського суду міста Києва від 18.02.2021 у справі №910/5953/17, які підлягають поверненню відповідно до ст. 333 ГПК України.

Згідно з п. 2. 6 вказаної угоди боржник зобов`язується погасити зазначену заборгованість у строк до 31.12.2022 в порядку, визначеному п. 3 цієї угоди. У випадку невиконання боржником пунктів 2 - 4 цієї угоди, АТ "Українська залізниця" має право пред`явити виконавчі документи про стягнення з ПАТ "Донбасенерго" визначених у п. 1 сум до примусового виконання.

Вказане також свідчить про те, що угода підтверджує обов`язок ПАТ «Донбасенерго» повернути кошти заявнику саме у порядку повороту виконання рішення відповідно до статті 333 Господарського процесуального кодекс України, що також було встановлено господарським судом міста Києва в ухвалі від 06.10.2022.

Суд апеляційної інстанції також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для нарахування 3% річних та інфляційних втрат на розмір судового збору, який стягнуто Верховного Суду від 08.12.2021 у справі №910/5953/17.

Судовий збір є платежем до бюджету який здійснюється на виконання публічних та процесуальних зобов`язань, відшкодування його відповідної частини на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України за рішенням суду не змінює його процесуально-правової природи, отже навіть на стягнуту (розподілену) суму сплаченого судового збору за рішенням суду норми статті 625 Цивільного кодексу України не розповсюджуються.

Беручи до уваги наведене, судовий збір не є зобов`язанням в розумінні положень статті 509 Цивільного кодекс України, він сплачується та розподіляється між сторонами у справі на підставі певно визначених процесуальних норм.

Таким чином, позовні вимоги в частині нарахування 3% річних та інфляційних втрат на судовий збір в сумі 840000,00грн, стягнутий постановою Верховного Суду від 08.12.2021 у справі №910/5953/17, є безпідставними.

Щодо зустрічних позовних вимог

Предметом апеляційного перегляду в частині зустрічних позовних вимог є вимога позивача за зустрічним позовом про стягнення з відповідача за зустрічним позовом сум, нарахованих відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України у зв`язку з простроченням останнім оплати заборгованості, яка виникла у зв`язку з неналежним виконанням договірного зобов`язання, підтвердженої судовим рішенням.

Так, рішенням господарського суду міста Києва від 21.03.2017 у справі №910/22748/16 у задоволенні позовних вимог до Акціонерного товариства «Українська залізниця» відмовлено. Позов задоволено до Державного підприємства «Донецька залізниця». Вирішено стягнуто з Державного підприємства «Донецька залізниця» на користь Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго»: 69179723,28грн боргу та 206700,00грн судового збору.

Обставини, встановлені у рішенні господарського суду міста Києва від 21.03.2017 у справі №910/22748/16 мають преюдиціальне значення та повторного доведення не потребують.

Обставинами вище встановлено, що ухвалою господарського суду від 10.07.2020 у справі №910/22748/16 замінено сторону виконавчого провадження №61625988, відкритому на підставі наказу господарського суду міста Києва від 10.04.2017 у справі №910/22748/16, а саме боржника - з ДП «Донецька залізниця» на його правонаступника Акціонерне товариство «Українська залізниця».

В наведеному судовому рішенні вказано, що відповідно до частини шостої статті 2 Закону про особливості утворення Укрзалізниці товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту, правонаступництво не пов`язується з державною реєстрацією припинення підприємства залізничного транспорту, а кредиторам не надавалося право вимагати дострокового виконання вимог у порядку, передбаченому статтею 107 ЦК України, тобто всі їхні вимоги перейшли в повному обсязі до АТ «Укрзалізниця», датою виникнення універсального правонаступництва АТ «Укрзалізниця» щодо підприємств залізничної галузі, які припиняються шляхом злиття, слід вважати дату його державної реєстрації - 21 жовтня 2015 року, з якої воно є правонаступником ДП «Донецька залізниця». При реорганізації відбувається універсальне правонаступництво, коли все майно, права та обов`язки юридичної особи, яка припиняється, переходять до правонаступників. При злитті є лише один правонаступник, який набуває не окремі, визначені в акті приймання-передачі активи та зобов`язання юридичних осіб, які припиняються, а всю їх сукупність. Тому АТ «Укрзалізниця» є правонаступником усіх державних підприємств залізничної галузі (зокрема, ДП «Донецька залізниця»), шляхом злиття яких було створене це товариство.

Обставини, встановлені в ухвалі господарського суду від 10.07.2020 у справі №910/22748/16, щодо правонаступництва АТ «Укрзалізниця» всіх прав та обов`язків ДП «Донецька залізниця» мають преюдиціальне значення та повторного доведення не потребують.

Суд апеляційної інстанції зазначає про те, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23.01.2018 у справі №906/1283/16, згідно з якою внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст.625 Цивільного кодексу України, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням і право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач за зустрічним позовом посилався на мораторій на звернення стягнення на активи АТ «Укрзалізниця» за зобов`язаннями підприємств залізничного транспорту, майно яких розміщене на території проведення антитерористичної операції, у тому числі за зобов`язаннями ДП «Донецька залізниця», який встановлений Законом України «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» №4442-VI від 23.02.2012 (далі закон №4442-VI).

Зокрема, 20.12.2016 був прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо підприємств залізничного транспорту, майно яких розташоване на території проведення антитерористичної операції» №1787-VIII, яким розділ III «Перехідні та прикінцеві положення» Закону №4442-VI доповнено пунктами 51 та 52, відповідно до яких до проведення відповідно до законодавства інвентаризації і оцінки майна підприємств залізничного транспорту, що розміщене на території проведення антитерористичної операції, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та затвердження передавального акта щодо цього майна товариству як правонаступнику прав і обов`язків зазначених підприємств встановити мораторій на звернення стягнення на активи товариства за зобов`язаннями таких підприємств. Мораторій на звернення стягнення на активи товариства, встановлений згідно з пунктом 51 цього розділу, втрачає чинність після проведення відповідно до законодавства інвентаризації і оцінки майна підприємств залізничного транспорту, що розміщене на території проведення антитерористичної операції, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та затвердження передавального акта щодо цього майна товариству, але не пізніше ніж через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції.

Вказаним Законом були внесені зміни до Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII, зокрема, частину першу статті 34 доповнено пунктом 11 і визначено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі «встановлення мораторію на звернення стягнення на активи боржника за зобов`язаннями підприємств залізничного транспорту, майно яких розміщене на території проведення антитерористичної операції, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження»; розділ XIII «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 101 такого змісту:

«На період дії мораторію, встановленого згідно з пунктом 51 розділу III «Перехідні та прикінцеві положення» Закону №4442-VI, підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо звернення стягнення на активи публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування, 100 відсотків акцій якого належать державі, за зобов`язаннями підприємств залізничного транспорту, майно яких розміщене на території проведення антитерористичної операції, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження».

18.10.2018 був прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо підприємств залізничного транспорту, майно яких розміщене в районі відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, проведення антитерористичної операції» №2604-VIII, яким внесені зміни до наведених вище положень Законів №4442-VI та №1404-VIII, зокрема після слів «що розміщене на території проведення антитерористичної операції» доповнено словами «здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях», а також уточнено, що мораторій втрачає чинність не пізніше ніж через шість місяців з дня припинення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях та відновлення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей.

Таким чином, оскільки майно ДП «Донецька залізниця» знаходиться на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють своїх повноважень, на період дії мораторію підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо звернення стягнення на активи АТ «Укрзалізниця» за зобов`язаннями ДП «Донецька залізниця», а також зупиняється вчинення відповідних виконавчих дій.

Вказаний висновок також викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.09.2022 у справі №910/22858/17.

АТ «Укрзалізниця» є правонаступником ДП «Донецька залізниця» та до АТ «Укрзалізниця» перейшли всі права та обов`язки, у тому числі щодо виконання зобов`язань за договором купівлі-продажу електроенергії №Д/ЭЭ-15422/НЮ від 20.10.2015 та погашення заборгованості у розмірі 69179723,28грн.

Факт прострочення виконання зобов`язань за договором купівлі-продажу електроенергії №Д/ЭЭ-15422/НЮ від 20.10.2015 підтверджений рішенням господарського суду міста Києва від 21.03.2017 у справі №910/22748/16.

Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу, а наявність судового рішення не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України сум.

Мораторій, на який посилається відповідач за зустрічним позовом, полягає тимчасовому зупиненні виконавчих проваджень та здійсненні заходів примусового виконання рішень щодо звернення стягнення на активи АТ «Укрзалізниця» за зобов`язаннями ДП «Донецька залізниця», заборон щодо нарахування передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України сум судом не встановлено.

Місцевим господарським судом вірно встановлено, що рішення господарського суду міста Києва від 21.03.2017 у справі №910/22748/16 повністю виконано в межах виконавчого провадження №61625988 та 25.02.2021 на депозитний рахунок відділу надійшли кошти в рахунок погашення заборгованості стягувачу, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження, тому позивач за зустрічним позовом не позбавлений права нарахувати 3% річних та інфляційні втрати на прострочену заборгованість за договором купівлі-продажу електроенергії №Д/ЭЭ-15422/НЮ від 20.10.2015, яка підтверджена рішенням господарського суду міста Києва від 21.03.2017 у справі №910/22748/16.

За розрахунком ПАТ «Донбасенерго» розмір 3% річних становить 8079812,61грн, які нараховані на борг у розмірі 69179723,28грн за період прострочення з 05.04.2017 по 24.02.2021, розмір інфляційних втрат за період прострочення з квітня 2017 року по лютий 2021 року становить 23643653,38грн. Контррозрахунок за заявлений позивачем за зустрічним позовом період відсутній.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши розрахунок ПАТ «Донбасенерго», встановив, що він є арифметично та методологічно правильним, тому зустрічні позовні вимоги у загальному розмірі 31723465,99грн є правомірними та обґрунтованими.

Судова колегія зазначає, що угода про порядок врегулювання заборгованості від 24.03.2022, укладена між сторонами спору, встановлювала умови щодо повороту виконання боргу, стягнутого на виконання скасованих судових рішень у справі № 910/5953/17, а предметом розгляду у справі № 910/5953/17 було стягнення заборгованості за електроенергію, спожиту АТ «Українська залізниця» в період травень 2016 лютий 2017 року за договором від 20.10.2015 № Д/ЭЭ-15422/НЮ.

Зазначена угода не містить відмову ПАТ «Донбасенерго» від своїх прав, передбачених ст. 625 ЦК України відносно нарахування річних та інфляційних щодо заборгованості ДП «Донецька залізниця», стягнутої за рішенням господарського суду міста Києва від 21.03.2017 у справі №910/22748/16.

З огляду на що посилання апелянта на пункт 7 наведеної угоди про порядок врегулювання заборгованості від 24.03.2022 не спростовують висновків щодо обґрунтованості заявлених зустрічних позовних вимог.

З наявних матеріалів справи вбачається, що АТ «Укрзалізниця» просило застосувати позовну давність до заявлених зустрічних позовним вимог.

Позовна давність відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За приписами статті 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Під позовною давністю слід розуміти строк, протягом якого особа може реалізувати належне їй матеріальне право на отримання судового захисту порушеного цивільного права чи інтересу шляхом пред`явлення в належному порядку нею чи іншою уповноваженою особою позову до суду.

За загальним правилом, викладеним у статті 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, за час прострочення.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15.12.2021 у справі №910/4908/21.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст.625 Цивільного кодексу України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць/день з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 16.11.2018 у справі №918/117/18, від 30.01.2019 у справах №905/2324/17 та №922/175/18, від 13.02.2019 у справі №924/312/18.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 №540-IX внесені доповнення до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктами 12-14 такого змісту, зокрема, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Вказаний Закон України набрав чинності 02.04.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» №211 від 11.03.2020 установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин.

Строк дії карантину неодноразово продовжувався постановами Кабінету Міністрів України, зокрема, в останнє дію карантину продовжено до 30.06.2023 згідно з постановою Кабінету Міністрів України №383 від 25.04.2023.

Відповідно до пункту 19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Обмеження щодо стягнення 3% річних та інфляційних останніми трьома роками зумовлено застосуванням до вимог згідно з ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України загальної позовної давності.

Трирічний строк загальної позовної давності не є тотожнім строку, протягом якого здійснюється нарахування таких сум, оскільки 3% річних та інфляційні нараховуються протягом усього часу прострочення, на відміну від нарахування штрафних санкцій, строк нарахування яких здійснюється тільки шість місяців від дня прострочення.

Отже, враховуючи продовження строку позовної давності на строк дії карантину, а також його зупинення у період дії воєнного стану, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що позивачем за зустрічним позовом не пропущений строк позовної давності.

Судом апеляційної інстанції враховано, що у відзиві на зустрічний позов АТ «Укрзалізниця» просило суд зменшити до мінімального розміру заявлені до стягнення 3% річних за зустрічним позовом, посилаючись на те, що відповідач за зустрічним позовом має стратегічне значення для економіки та безпеки держави, однак внаслідок воєнних дій понесло значні матеріальні втрати та має скрутне фінансове становище.

Місцевим господарським судом правомірно зазначено про те, що стягнення інфляційних втрат і 3% річних є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити майнові інтереси, а загальна сума відсотків та інфляційних не перевищує загальний розмір боргу, що свідчить про відсутність підстав для зменшення розмірі 3% річних.

Враховуючи наведені обставини у сукупності, беручи до уваги положення чинного законодавства, а також встановлені обставини у справі, судова колегія вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про часткове задоволення первісних позовних вимог та стягнення з ПАТ «Донбасенерго» на користь АТ «Укрзалізниця» 3% річних у розмірі 2596852,39грн, з яких 304095,78грн 3% річних, 2292756,61грн інфляційні втрати, повне задоволення зустрічних позовних вимог та стягнення з АТ «Укрзалізниця» на користь ПАТ «Донбасенерго» 31723465,99грн, з яких 8079812,61грн 3% річних, 23643653,38грн інфляційні втрати.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження при перегляді оскаржуваного судового рішення та не є підставою для його скасування.

З огляду на викладене та враховуючи, що місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного судового рішення було дотримано норми матеріального та процесуального права, повно досліджено обставини справи, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при перегляді оскаржуваного судового рішення, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а тому рішення господарського суду Донецької області від 27.02.2024 у справі №905/1586/23 слід залишити без змін..

У відповідності до статті 129 ГПК України витрати за. подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 129, 269, 270, п.1 ч.1 ст. 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Українська залізниця (вх. №820 Д/1) на рішення господарського суду Донецької області від 27.02.2024 у справі №905/1586/23 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 27.02.2024 у справі №905/1586/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 24.05.2024

Головуючий суддя Н.В. Гребенюк

Суддя М.М. Слободін

Суддя І.А. Шутенко