ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2024 Справа № 917/551/24

Господарський суд Полтавської області у складі судді Кльопова І.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовною заявою Акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень", вул.Юрія Іллєнка, 83-Д, м.Київ, 04119

до Фізичної особи-підприємця Кожушка Павла Володимировича, АДРЕСА_1

про стягнення 44121,49грн.

Без виклику представників сторін

встановив:

До Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень" до відповідача Фізичної особи-підприємця Кожушка Павла Володимировича про стягнення заборгованості за Кредитним договором №SME/ВС/01-47 від 16.12.2020 у розмірі 44121,49грн., у т.ч. прострочена заборгованість за основним зобов"язанням з 15.10.2023 по 25.03.2024 у розмірі 29069,92грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами за період з 15.11.2023 по 25.03.2024 у розмірі 1,57грн., прострочена заборгованість за комісією за період з 15.12.2023 по 25.03.2024 у розмірі 15050,00грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором №SME/ВС/01-47 від 16.12.2020 щодо повернення кредиту, сплати процентів та комісії за користування кредитними коштами у встановлений договором строк.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 04.04.2024 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи № 917/551/24 постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Вказану ухвалу було отримано відповідачем 12.04.2024, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення.

У строк, встановлений ч. 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, клопотань від сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надходило.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України до заяв по суті справи належать відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, заперечення на відповідь на відзив.

Відзиву на позов або будь-яких інших заперечень чи пояснень по суті спору відповідачем до справи подано не було.

У відповідності з приписами ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає дану справу за наявними в ній на час ухвалення рішення матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази та оцінивши їх в сукупності, суд встановив:

16.12.2020 між Акціонерним товариством "Банк інвестицій та заощаджень" та Фізичною особою-підприємцем Кожушка Павлом Володимировичем було укладено кредитний договір №SME/ВС/01-47, відповідно до п. 1.1 якого банк надає позичальнику кредит у сумі 200 000,00 грн. на цілі, зазначені у п. 1.4 цього договору (поповнення обігових коштів, придбання основних засобів, а позичальник зобов`язується своєчасно та у повному обсязі виплачувати банку проценти за користування кредитом, комісії та інші платежі, передбачені цим договором, використати кредит за цільовим призначенням, виконати інші умови цього договору та повернути банку кредит у строки, встановлені цим договором.

Відповідно до п. 1.2 договору розмір процентів за користування кредитом складає 0,01% річних. Додатково позичальник щомісяця сплачує на користь банку комісію за супроводження кредиту в розмірі 1,50% від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 договору.

Згідно з п. 1.3 договору позичальник зобов`язаний повернути банку кредит не пізніше 15 грудня 2023 року.

Сторони дійшли згоди встановити графік повернення кредиту та сплати інших платежів, що наведений у додатку № 1 до цього договору.

Умовами п. 4.1 встановлено, що банк відкриває позичальнику рахунок для обліку кредитної заборгованості.

Пунктом 4.2 договору передбачено, що кредит надається в безготівковій формі в день укладення цього договору шляхом перерахування з рахунку для обліку кредитної заборгованості на рахунок позичальника, зазначений у п. 11.2 цього договору.

Відповідно до п. 5.1 договору проценти нараховуються щомісяця на суму кредиту, що фактично надано позичальнику і не повернена банку протягом всього строку наявності такої суми, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році. При цьому, день надання кредиту враховується, а день повернення кредиту не враховується при нарахуванні процентів. Комісія за супроводження кредиту нараховується щомісяця на суму кредиту, зазначену в п. 1.1 договору

Проценти та комісії, нараховані за місяць, позичальник зобов`язаний сплачувати щомісяця не пізніше 15 календарного дня місяця, наступного за місяцем, в якому такі проценти та комісії були нараховані. Проценти та комісії, нараховані за місяць, в якому відбувається повне повернення кредиту, повинні бути сплачені не пізніше дня повернення кредиту. Позичальник має право сплатити комісію за супроводження кредиту за весь строк користування кредитом, в тому числі - за рахунок отриманих кредитних коштів. При цьому, у разі дострокового часткового або повного погашення кредиту, комісія за супроводження кредиту не підлягає поверненню (п. 5.2 договору).

Згідно з п. 5.4 договору у випадку, якщо строк погашення заборгованості за кредитом, що зазначений в додатку № 1 до цього договору, припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, визначений відповідно до законодавства України, то позичальник має здійснити погашення заборгованості за кредитом не пізніше наступного робочого дня відповідного строку, встановленого для вчинення певної дії.

Пунктом 7.1 договору передбачено, що позичальник зобов`язується повернути банку кредит у строк, зазначений у п. 1.3 цього договору. Повернення кредиту до настання зазначеного строку вважається достроковим. У випадках, передбачених цим договором або чинним законодавством України, позичальник зобов`язаний на вимогу банку повернути кредит достроково.

Відповідно до п. 8.2 договору надання кредиту здійснюється у відповідності з його цільовим призначенням, визначеним у п.1.4 цього Договору, шляхом переказу коштів з рахунку з обліку кредитної заборгованості, зазначеного у п. 11.3 договору, на поточний рахунок позичальника, зазначений у п. 11.2 цього договору. Днем надання кредиту вважається день списання його суми з рахунку з обліку кредитної заборгованості.

Умовами п. 8.3 договору встановлено, що всі платежі позичальника за цим договором здійснюються шляхом переказу коштів з будь-якого поточного рахунку позичальника на рахунок, відкритий в банку, та в цей же день перераховуються на погашення заборгованості за цим договором.

Пунктом 8.4 договору сторони передбачили черговість погашення заборгованості за цим договором, яку банк має право змінювати в односторонньому порядку.

Позичальник зобов`язаний здійснити усі платежі на користь банку за цим договором так, щоб банк одержав усі належні йому суми у повному обсязі, без зарахування зустрічних вимог та без відрахування з них будь-яких комісій банків-кореспондентів або інших витрат, пов`язаних із переказом коштів (п. 8.5 договору).

Банк має право у порядку договірного списання списувати грошові кошти з будь-яких поточних рахунків позичальника у банку та направляти їх на виконання грошових зобов`язань позичальника за цим договором, термін чи останній день строку виконання яких настав, або виконання яких прострочено, у сумі, що не перевищує фактичної заборгованості позичальника на день списання. Списання грошових коштів проводиться банком без додаткових погоджень із позичальником (п. 8.6 договору).

Згідно з п. 9.5 договору суттєвим порушенням позичальником цього договору вважається, зокрема, повне або часткове неповернення кредиту у строки, визначені п. 1.3 договору; повне або часткове прострочення сплати платежу за кредитом у визначені графіком повернення кредиту строки, якщо таке прострочення складає 10 і більше календарних днів.

Відповідно до п. 9.6 договору банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, сплати комісії за супроводження кредиту і виконання усіх інших зобов`язань позичальника за цим договором та після їх виконання в односторонньому порядку розірвати цей договір у випадку, зокрема, суттєвого порушення позичальником цього договору.

Цей договір вважається укладеним з дати його підписання сторонами та скріплення їх печатками і діє до повного виконання зобов`язань позичальника за цим договором (п. 10.2 договору).

На виконання умов договору позивач надав відповідачу кредит в розмірі 200 000,00 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку від 16.12.2020

З матеріалів справи слідує, що відповідачем було допущено порушення умов кредитного договору в частині невиконання зобов`язань з повернення кредиту, сплати процентів та комісії. Станом на 25.03.2024 у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 44 121,49грн., що включає в себе: заборгованість за основним зобов"язанням з 15.10.2023 по 25.03.2024 (включно) у розмірі 29 069,92грн., прострочену заборгованість за нарахованими процентами за період з 15.11.2023 по 25.03.2024 (включно) у розмірі 1,57грн., прострочену заборгованість за комісією за період з 15.12.2023 по 25.03.2024 (включно) у розмірі 15 050,00грн., що підтверджується долученими до матеріалів справи виписками по особовим рахункам. та розрахунком заборгованості № 08-2/1/04/1042 від 25.03.2024.

Як зазначалось вище, відповідно до п. 9.6 договору банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, сплати комісії за супроводження кредиту.

Враховуючи неналежне виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором №SME/ВС/01-47 від 16.12.2020 , позивач і звернувся до суду з даним позовом.

Дослідивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені у даній справі позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (п. 1 ч. 2 ст. 175 Господарського кодексу України).

Пунктом 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Поряд з цим, зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Приписами ст. 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Поряд з цим, приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд встановив, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором №SME/ВС/01-47 від 16.12.2020 виконав належним чином, на виконання договору надав відповідачу кредит у розмірі 200 000,00 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку 16.12.2020; відповідач допустив порушення умов кредитного договору щодо повернення кредиту, сплати процентів та комісії за користування кредитними коштами у встановлений договором строк, внаслідок чого заборгованість відповідача перед позивачем станом на 25.03.2024 складає 44 121,49грн., що включає в себе: заборгованість за основним зобов"язанням з 15.10.2023 по 25.03.2024 (включно) у розмірі 29 069,92грн., прострочену заборгованість за нарахованими процентами за період з 15.11.2023 по 25.03.2024 (включно) у розмірі 1,57грн., прострочену заборгованість за комісією за період з 15.12.2023 по 25.03.2024 (включно) у розмірі 15 050,00грн., що підтверджується наявними матеріалами справи та не спростовано відповідачем.

Суд констатує, що відповідач, всупереч вимогам статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України, доводів позивача не спростував, належними та допустимими доказами не довів факту здійснення погашення кредиту, сплати процентів та комісії за кредитним договором в загальному розмірі 44 121,49грн

З огляду на вищезазначене, беручи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку що позовна вимога АТ "Банк інвестицій та заощаджень" щодо стягнення з Фізичної особи-підприємця Кожушка Павла Володимировича є обґрунтованою, доведеною матеріалами справи, не спростованою відповідачем та такою, що підлягає задоволенню.

Судові витрати зі сплати судового збору відповідно до п. 2 ч. 1, п. 3 ч. 4, ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Кожушка Павла Володимировича, АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень" ( вул.Юрія Іллєнка, 83-Д, м.Київ, 04119, ) заборгованість за Кредитним договором №SME/ВС/01-47 від 16.12.2020 у розмірі 44121,49грн., у т.ч. прострочена заборгованість за основним зобов"язанням з 15.10.2023 по 25.03.2024 у розмірі 29069,92грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами за період з 15.11.2023 по 25.03.2024 у розмірі 1,57грн., прострочена заборгованість за комісією за період з 15.12.2023 по 25.03.2024 у розмірі 15050,00грн., а також 3028,00грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складене 29.05.2024

Суддя Кльопов І.Г.