РІШЕННЯ

Іменем України

15 травня 2024 року м. Чернігівсправа № 927/52/24

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Моцьора В.В., за участю секретаря судового засідання Гринчук О.К., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження господарську справу

за позовом: заступника керівника Прилуцької окружної прокуратури,

, вул. В`ячеслава Чорновола, 50А, Чернігівська область, 17500

в інтересах держави в особі

позивача: Талалаївської селищної ради Чернігівської області,

, вул. Центральна, 3, смт Талалаївка, Прилуцький район, Чернігівська область, 17200

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз Збут,

, проспект Миру, 53, м. Чернігів, 14005,

про визнання додаткових угод недійсними та стягнення 135 747,56 грн

Представники учасників справи:

від прокуратури: Ходико О.Є.

від позивача: не прибув

від відповідача: Антоненко Л.А.

Заступником керівника Прилуцької окружної прокуратури подано позов в інтересах держави в особі Талалаївської селищної ради Чернігівської області до Товариства з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз Збут, в якому просить суд визнати недійсними:

-додаткову угоду без номера від 30.11.2020 до договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41FВ147-514-20 від 28.01.2020 про встановлення з 01.11.2020 ціни у розмірі 7,78494 грн за 1 куб.м природного газу, укладену між Талалаївською селищною радою () та Товариством з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз Збут ();

-додаткову угоду без номера від 15.12.2020 до договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41FВ147-514-20 від 28.01.2020 про встановлення з 01.12.2020 ціни у розмірі 8,56266 грн за 1 куб.м природного газу, укладену між Талалаївською селищною радою () та Товариством з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз Збут ();

-додаткову угоду без номера від 28.01.2021 до договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41FВ147-514-20 від 28.01.2020 про встановлення з 01.01.2021 ціни у розмірі 9,41807 грн за 1 куб.м природного газу, укладену між Талалаївською селищною радою () та Товариством з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз Збут ();

-стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз Збут () на користь Талалаївської селищної ради Чернігівської області кошти в сумі 135 747,56 грн.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 08.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 07.02.2024, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті.

У встановлений судом строк відповідачем та прокурором через підсистему Електронний суд подано відзив на позовну заяву та відповідь на відзив, які долучено судом до матеріалів справи.

06.02.2024 від відповідача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання для надання часу для підготвоки письмових пояснень з врахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду, виклалених постанові від 24.01.2024 у справі №922/2321/22, яка є подібною.

У підготовчому засіданні 07.02.2024 прокурор також заявив усне клопотання про відкладення підготовчого засідання.

Суд задовольнив клопотання відповідача і прокурора та постановив протокольну ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та відкладення підготовчого засідання на 06.03.2024, про що повідомив прокурора під розписку, а позивача та відповідача ухвалою від 07.02.2024, доставленою до електронних кабінетів сторін в підсистемі «Електронний суд» 08.02.2024 09:14.

04.03.2024 відповідачем через підсистему Електронний суд подано письмові пояснення по справі з урахуванням результатів перегляду Великою Палатою Верховного Суду судового рішенння у справі №922/2321/22, які долучено судом до матеріалів справи.

05.03.2024 прокурором подано заяву про зміну підстав позову.

У підготовчому засіданні 06.03.2024 відповідач заявив усне клопотання про відкладення підготовчого засідання.

Суд задовольнив клопотання відповідача, відклав розгляд заяви про зміну підстав позову до наступного підготвочого засідання та постановив протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 27.03.2024, про що повідомив прокурора та відповідача під розписки, а позивача ухвалою від 06.03.2024, доставленою до його електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд» 07.03.2024 21:29.

21.03.2024 від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі його представника, в якій позивач позовні вимоги прокурора підтримує у повному обсязі.

Суд заяву задовольнив.

Розглянувши у підготовчому засіданні 27.03.2024 заяву прокурора про зміну підстав позову, суд встановив наступне.

Заява обгрунтована тим, що спірні додаткові угоди суперечать нормам ЦК України та Закону України «Про публічні закупівлі», тому підлягають визнанню недійсними. Таким чином, грошові кошти в сумі 135 747,56 грн є такими, що були безпідставно одержані відповідачем, підстава їх набуття внаслідок недійсності додаткових угод відпала, а тому останній зобов`язаний їх повернути на користь Талалаївської селищної ради в силу статей 216, 1212 ЦК України. Наведена нормативно-правова кваліфікація спірних відносин узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду в постанові від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22 (що є подібною).

Згідно з частинами 3, 5 статті 46 ГПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. В разі подання будь-якої заяви, передбаченої п. 2 частини 2, частиною 3 або 4 цієї статті, до суду подаються докази направлення копій такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. Таке надсилання може здійснюватися в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

Враховуючи, що позивач наділений правом на зміну підстав позову на стадії підготовчого провадження, беручи до уваги дотримання вимог приписів частини 5 статті 46 ГПК України, суд приймає зміну підстав позову, оскільки це є процесуальним правом сторони.

Подальший розгляд справи проводиться з урахуванням поданої прокурором заяви про зміну підстав позову.

Суд постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 15.04.2024, про що повідомив прокурора та відповідача під розписки, а позивача ухвалою від 27.03.2024, доставленою до його електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд» 27.03.2024 13:16.

У судовому засіданні 15.04.2024 суд оголосив перерву до 15.05.2024, про що повідомив прокурора та відповідача під розписки, а позивача ухвалою від 15.04.2024, доставленою до його електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд» 15.04.2024 14:45.

13.05.2024 від відповідача надійшла заява про зупинення провадження у справі до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №918/1043/21, обставини якої є подібними обставинам даної справи.

Враховуючи, що вимогами ч. 3 ст. 195 ГПК України передбачено можливість зупинення провадження у справі на стадії її розгляду по суті лише з підстав, встановлених пунктами 1-3 ч. п. 1 ст. 227 та п. 1 ч. 1 ст. 228 цього Кодексу, у судовому засіданні 15.05.2024 суд залишив без розгляду клопотання відповідача про зупинення провадження у справі на підставі ч. 2 ст. 207 ГПК України.

Суд розглянув справу по суті та на підставі ч. 6 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при укладанні між позивачем та відповідачем оспорюваних додаткових угод було порушено вимоги п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі, а саме змінено ціну за одиницю товару у бік збільшення за відсутності відповідного коливання ціни такого товару на ринку, а також з перевищенням 10% ліміту збільшення ціни, внаслідок чого безпідставно зменшено обсяги закупівлі. Враховуючи те, що спірні додаткові угоди укладені з порушенням вимог Закону України Про публічні закупівлі, прокурор, посилаючись на приписи ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, просить визнати їх недійсними. Оскільки позивач сплатив кошти за поставлений природній газ відповідно до ціни, вказаної у спірних додаткових угодах, тобто за збільшеною ціною, прокурор на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України просить стягнути з відповідача на користь Талалаївської селищної ради Чернігівської області 135 747,56 грн безпідставно сплачених коштів.

Позивач підтримав позовні вимоги прокурора, просить їх задовольнити.

Відповідач проти позову заперечив та просить відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне: підстави для здійснення самостійного представництва інтересів держави в суді у цій справі відсутні; прокурор не довів належними та допустимими доказами, що спірні додаткові угоди укладені з порушенням вимог частини 4 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», зокрема, факт коливання ціни кожного разу був підтверджений документально, а пропорційне збільшення ціни в договорі здійснювалось відповідно до динаміки коливання товару на ринку впродовж всього терміну дії договору, а не короткого періоду, безпосередньо після його укладення, при зміні ціни жодного разу загальна сума договору з урахуванням зміни ціни не збільшувалася в порівнянні з сумою, передбаченою в договорі при його укладанні, що і вимагає спеціальний закон і його імперативні норми; діючим законодавством не передбачено, яким саме документом має бути підтверджено коливання ціни; в частині позовних вимог щодо стягнення коштів в сумі 135 747,56 грн провадження у справі підлягаю закриттю на підставі п.3 ч.1 ст. 231 ГПК УКраїни, оскільки є рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.09.2023 у справі №927/399/23, яке набрало законної сили 05.12.2023, між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав щодо вимоги про стягнення з ТОВ «Чернігівгаз Збут» коштів в сумі 135 747,56 грн.

У відповіді на відзив прокурор заперечив стосовно доводів відповідача, викладених у відзиві на позов, та вважає, що він належним чином обґрунтував підстави представництва інтересів держави у цій справі та звернення до суду з цим позовом; надані відповідачем документи не містять жодного підтвердження коливання вартості газового палива у період між укладенням договору та додатковою угодою; положення п. 3 ч. 1 ст. 231 ГПК України та п. 2 ч. 1 ст. 175 ГПК України у даному випадку не підлягають застосуванню, оскільки справа № 927/399/23 та справа № 927/52/24 за предметом та підставами не є тими самими.

Обставини, які є предметом доказування у справі. Докази, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

Талалаївською селищною радою 21.11.2019 на веб-порталі публічних закупівель «Рrоzоrrо» розміщено оголошення (ідентифікатор закупівлі № UА-2019-11-21-002018-b) про проведення відкритих торгів на закупівлю природного газу обсягом 220000 куб. м. за бюджетні кошти очікуваною вартістю 3 168 000,00 грн з ПДВ.

У відкритих торгах взяли участь 4 учасники, які надали наступні пропозиції:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКОТЕХНОІНВЕСТ» з ціновою пропозицією 1 225 400,00 грн з ПДВ та остаточною пропозицією 1 225 400,00 грн з ПДВ;

2. Товариство з обмеженою відповідальністю «ЧЕРНІПВГАЗ ЗБУТ» з ціновою пропозицією 1 603 800,00 грн з ПДВ та остаточною пропозицією 1 430 000,00 грн з ПДВ;

3. Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ» з ціновою пропозицією 1 496 000,00 грн з ПДВ та остаточною пропозицією 1 496 000,00 грн з ПДВ.

4. Товариство з обмеженою відповідальністю «АС» з ціновою пропозицією 1 597 200,00 грн. з ПДВ та остаточною пропозицією 1 597 200,00 грн з ПДВ.

За результатами процедури відкритих торгів на закупівлю природного газу для забезпечення потреб Талалаївської селищної ради у 2020 році, переможцем було визнано TOB «ЧЕРНІГІВГАЗ ЗБУТ», яким запропоновано цінову пропозицію - 1 430 000,00 грн з ПДВ.

28.01.2020 між ТОВ Чернігівгаз Збут (Постачальник) та Талалаївською селищною радою (Споживач) укладено договір на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41FB147-514-20 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується передати у власність Споживачу, що є бюджетною організацією та є кінцевим споживачем, 09120000-6 - Газове паливо (Природний газ) (далі газ), а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором, з урахуванням послуг, передбачених Кодексом газотранспортної системи.

Річний плановий обсяг постачання газу - до 220 000,00 куб. м (п.1.2 Договору).

Планові обсяги постачання газу по місяцях: січень 50 000 м3, лютий 50 000 м3, березень 30 000 м3, квітень 10 000 м3, травень вересень - 0 м3, жовтень 10 000 м3, листопад 30 000 м3, грудень 40 000 м3 (п. 1.3 Договору).

Згідно з п. 3.2 Договору від 28.01.2020 ціна 1 куб. метру газу становить 6,31137 грн, в т.ч. ПДВ - 20%. Вартість послуги доступу до потужності за 1 м3 - 0,18863 грн, в т.ч. ПДВ 20%. Разом до сплати за 1 м3 - 6,50 грн, в т.ч. ПДВ 20 %.

Загальна сума Договору складає 1 430 000,00 грн, в т.ч. ПДВ 20% (п. 3.3 Договору).

Ціна, зазначена в п. 3.2 Договору, може змінюватись протягом дії Договору. Зміна ціни узгоджується шляхом підписання додаткової угоди до цього Договору (п. 3.4 Договору).

Цей Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін (за наявності) і діє в частині постачання газу з газовою доби, з якої Споживач включений до Реєстру споживачів ТОВ Чернігівгаз Збут в інформаційній платформі оператора ГТС, а саме з 01 лютого 2020 року до 31 грудня 2020 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 11.1 Договору).

Будь-які зміни та доповнення до цього Договору вважаються дійсними, якщо вони здійснені в письмовій формі та підписані уповноваженими на це представниками Сторін шляхом укладання додаткової угоди. Будь-які зміни, доповнення та додатки до цього Договору, внесені належним чином, є його невід`ємними частинами (п. 11.5, 11.6 Договору).

Відповідно до п. 11.7 Договору істотні умови цього Договору не можуть змінюватись після його підписання до виконання зобов`язань Сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в цьому Договорі.

У подальшому, відповідач надсилав Талалаївській селищній раді листи з додатковими угодами про внесення змін до договору від 28.01.2020 №41РВ147-514-20, обґрунтовуючи збільшення ціни за 1 куб.м. газу коливанням цін на природний газ на ринку у бік збільшення, на підтвердження чого, зокрема, були додані цінові довідки Харківської торгово-промислової палати № 1522/20 від 27.11.2020, №1555/20 від 01.12.2020, №62/21 від 14.01.2021.

Так, у ціновій довідці Харківської торгово-промислової палати №1522/20 від 27.11.2020 коливання середньозваженої ціни на природний газ визначено на підставі даних ресурсу жовтня 2020 року (станом на 01.10.2020) 5465,55 грн/1000 м3 та листопада 2020 року (станом на 02.11.2020) 6618,83 грн/1000 м3.

У ціновій довідці Харківської торгово-промислової палати №1555/20 від 01.12.2020 коливання середньозваженої ціни на природний газ визначено на підставі даних ресурсу жовтня 2020 року (станом на 01.10.2020) 5465,55 грн/1000 м3 та листопада 2020 року (станом на 04.11.2020) 6597,53 грн/1000 м3.

У ціновій довідці Харківської торгово-промислової палати №62/21 від 14.01.2021 коливання середньозваженої ціни на природний газ визначено на підставі даних ресурсу грудня 2020 року (станом на 31.12.2020) 6329,75 грн/1000 м3 та січня 2021 року (станом на 13.01.2021) 7924,07 грн/1000 м3.

Між TOB «ЧЕРНІГІВГАЗ ЗБУТ» та Талалаївською селищною радою укладено ряд додаткових угод до Договору від 28.01.2020 №41FB147-514-20 в частині зміни ціни за одиницю товару та відповідно зміни обсягів постачання природного газу, зокрема:

1) додатковою угодою від 21.02.2020 збільшено ціну з 01.02.2020 за 1 куб.м. газу - до 7,15 грн. (з ПДВ) або + 10,00 % від ціни за результатами торгів, загальний обсяг постачання газу зменшено до 200 264,23 куб.м., сума договору становить 1 429 999,99 грн з ПДВ;

2) додатковою угодою від 24.06.2020 з 01.06.2020 визначену у договорі ціну було знижено до 6,435 грн (з ПДВ) за 1 куб.м. газу. Обсяг постачання газу визначено у 200 264,23 куб.м.;

3) додатковою угодою від 30.11.2020 збільшено ціну з 01.11.2020 за 1 куб.м. газу - до 7,07786 грн. (з ПДВ) або + 9,99 % від ціни за попередньою додатковою угодою, загальний обсяг постачання газу зменшено до 186618,89 куб.м.;

4) додатковою угодою від 30.11.2020 збільшено ціну з 01.11.2020 за 1 куб.м. газу - до 7,78494 грн. (з ПДВ) або + 9,99 % від ціни за попередньою додатковою угодою, підписаної цього ж дня, загальний обсяг постачання газу зменшено до 174 213,20 куб.м.;

5) додатковою угодою від 15.12.2020 збільшено ціну з 01.12.2020 за 1 куб.м. газу - до 8,56266 грн. (з ПДВ) або + 9,99 % від ціни за попередньою додатковою угодою, загальний обсяг постачання газу зменшено до 165 261,44 куб.м.;

6) додатковою угодою від 28.12.2020 між TOB «Чернігівгаз збут» та Талалаївською селищною радою, дію договору від 28.01.2020 №41FB147-514-20 продовжено на строк достатній для проведення процедури закупівлі на початку 2021 році, в обсязі, що не перевищує 20 % суми, визначеної в договорі. Пунктом 3 додаткової угоди визначено, що решта умов договору залишається незмінною та обов`язковою для виконання Сторонами.

7) додатковою угодою від 28.01.2021 сторони визначили планові обсяги поставки на січень 2021 року в розмірі 30 861,43 куб.м. газу. Сума договору становить 264 255,93 грн. Виходячи з умов додаткової угоди вартість 1 куб м. газу становить 8,56266 грн. за 1 куб.м. газу.

8) додатковою угодою від 28.01.2021 збільшено ціну за продовженим договором від 28.01.2020 №41FB147-514-20 з 01.01.2021 за 1 куб.м. газу - до 9,41807 грн. (з ПДВ) або + 9,99 % від ціни за попередньою додатковою угодою. Обсяг постачання газу на січень 2021 року зменшено до 28 058,39 куб.м. Сума договору на 2021 рік становить 264 255,88 грн з ПДВ.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору від 28.01.2020 №41РВ147-514-20, у період з листопада 2020 року по січень 2021 року ТОВ "Чернігівгаз збут" поставив Талалаївській селищній раді природний газ у загальному обсязі 88 680,74 куб.м, вартістю 763 417,43 грн, про що свідчать двосторонні акти приймання-передавання природного газу:

- № ЧРЗ80008229 від 16.12.2020 про передачу постачальником та прийняття Талалаївською селищною радою у листопаді 2020 року природного газу в обсязі 25 622,35 куб.м (по ціні 7,78494 грн з ПДВ за 1 куб.м. газу), на загальну суму 199 468,45 грн (з ПДВ);

- № ЧР380009417 від 23.12.2020 про передачу постачальником та прийняття Талалаївською селищною радою у грудні 2020 року природного газу в обсязі 35 000 куб.м (по ціні 8,56266 грн з ПДВ за 1 куб.м газу), на загальну суму 299 693,10 грн (з ПДВ);

- № ЧР381001143 від 23.02.2021 про передачу постачальником та прийняття Талалаївською селищною радою у січні 2021 року природного газу в обсязі 28 058,39 куб.м (по ціні 9,41807 грн з ПДВ за 1 куб.м газу), на загальну суму 264 255,88 грн (з ПДВ).

Талалаївською селищною радою на рахунок ТОВ «Чернігівгаз збут» за отриманий газ перераховано бюджетні кошти на загальну суму 763 417,43 грн згідно платіжних доручень:

-№ 1183 від 17.12.2020 - 9154,00 грн, № 1184 від 17.12.2020 - 3938,63 грн, № 1185 від 17.12.2020 - 162 394,08 грн, № 1186 від 17.12.2020 - 15 676,38 грн, № 1187 від 17.12.2020 - 7560,58 грн, № 1188 від 17.12.2020 - 744,78 грн;

-№ 1300 від 23.12.2020 - 10 497,87 грн, № 1306 від 23.12.2020 - 23 632,9 грн, № 1307 від 23.12.2020 - 244 720,82 грн, № 1312 від 23.12.2020 - 5933,92 грн, № 1317 від 23.12.2020 - 13 785,88 грн, № 1318 від 24.12.2020 - 1121,71 грн;

-№ 153 від 23.02.2021 20 874,00 грн, № 154 від 23.02.2021 - 970,00 грн, № 155 від 23.02.2021 - 12 220,00 грн, № 156 від 23.02.2021 - 5700,00 грн, № 157 від 23.02.2021 - 25 000,00 грн, № 158 від 23.02.2021 - 199 491,88 грн.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 24.09.2020 у справі №927/440/20, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2021, визнано недійсною додаткову угоду без номера від 21.02.2020 до договору від 28.01.2020 №41FB147-514-20, а також присуджено до стягнення з TOB «Чернігівгаз Збут» надміру сплачені кошти у сумі 28 801,58 грн.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14.09.2021 факт незаконності додаткової угоди від 21.02.2020 підтверджено та стягнуто з TOB «Чернігівгаз Збут» на користь Талалаївської селищної ради суму переплачених коштів у розмірі 28 801,58 грн. Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій про недійсність додаткової угоди від 21.02.2020 до Договору від 28.01.2020, укладеної між TOB «Чернігівгаз Збут» і Талалаївською селищною радою, з уточненням, що така додаткова угода є нікчемною згідно зі ст. ст. 36, 37 Закону України «Про публічні закупівлі», і відповідно не породжує жодних правових наслідків для сторін. ВС зазначає, що у даній справі визнання додаткової угоди до договору недійсною не є належним способом захисту прав, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону, і не потребує визнання його недійсним судом.

Верховний Суд скасував постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2021 та рішення Господарського суду Чернігівської області від 24.09.2020 у справі № 927/440/20 в частині визнання недійсною додаткової угоди від 21.02.2020 до договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів від 28.01.2020 №41FB147-514-20 та у цій частині ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог у цій частині відмовив через зазначені вище підстави.

22.01.2021 TOB «Чернігівгаз збут» відшкодувало на рахунок Талалаївської селищної ради надміру сплачені кошти у сумі 28 801,58 грн.

Таким чином, предметом оскарження за даним позовом є законність та обґрунтованість збільшення ціни за природний газ за укладеними додатковими угодами від 30.11.2020, від 15.12.2020 та від 28.01.2021.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 06.09.2023 у справі 927/399/23, залишено без задоволення позов заступника керівника Прилуцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Талалаївської селищної ради Чернігівської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз Збут» про стягнення 135 747,56 грн, сплачених на підставі нікчемних додаткових угод.

Північний апеляційний Господарський суд у постанові від 05.12.2023 у справі 927/399/23 залишив без змін рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.09.2023 у справі 927/399/23, зазначивши, що належним способом захисту у даному спорі є вимога про визнання додаткових угод від 30.11.2020, від 15.12.2020 та від 28.01.2021 недійсними.

Прокурор у даному позові просить визнати недійсними додаткові угоди від 30.11.2020, від 15.12.2020 та від 28.01.2021 до договору від 28.01.2020 №41FB147-514-20, оскільки вони укладені з порушенням вимог Закону України Про публічні закупівлі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача коштів у сумі 135 747,56 грн, прокурор вказав, що за договором та на підставі спірних додаткових угод позивачу фактично поставлено природний газ в обсязі 88 680,74 куб.м на суму 763 417,43 грн, тоді як виходячи з ціни у Договорі, позивач повинен був сплатити за фактично поставлений природний газ 627 669,87 грн з ПДВ. Різниця між сумою коштів, які фактично перераховано за природний газ за ціною, визначеною з урахуванням спірних додаткових угод, та сумою за природний газ за ціною відповідно до Договору становить 135 747,56 грн грн з ПДВ.

Прокурор зазначає, що внаслідок укладення з порушенням Закону України Про публічні закупівлі спірних додаткових угод розмір безпідставно сплачених позивачем коштів відповідачу становить 135 747,56 грн, які прокурор просить стягнути з відповідача.

Оцінка суду.

Щодо підстав представництва інтересів держави прокурором в даній справі.

Статтею 1 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі «Ф.В. проти Франції» (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, пункт 27).

Водночас, існує категорія справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі «Менчинська проти Російської Федерації» (рішення від 15.01.2009, заява № 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі):

«Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави».

При цьому ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо Суд вирішує - наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 № 1604 (2003) «Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону» щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені і ефективні органи.

Враховуючи викладене, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України, щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах, не може тлумачитися розширено.

Відтак прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України).

Положення п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України «Про прокуратуру».

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття «інтерес держави».

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави» висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Наведене Конституційним Судом України розуміння поняття «інтереси держави» має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 26.07.2018 у справі № 926/1111/15, від 08.02.2019 у справі № 915/20/18).

Відповідно до ч. 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

У Рішенні від 05 червня 2019 року № 4-р(II)/2019 Конституційний Суд України вказав, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Згідно з ч. 4, 7 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Частина четверта статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі 912/2385/18.

Щодо підстав представництва інтересів держави в особі Талалаївської селищної ради Чернігівської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами.

При цьому орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування (ст. 18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 22 Бюджетного кодексу України головними розпорядниками бюджетних коштів за бюджетними призначеннями, визначеними іншими рішеннями про місцеві бюджети, є місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників.

Як встановив суд, Договір та спірні додаткові угоди до нього укладені між Талалаївською селищною радою та ТОВ «Чернігівгаз Збут».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №469/1044/17 (п.38) зазначено, що за певних обставин прокурор може звертатися до суду в інтересах держави і в особі органу місцевого самоврядування, зокрема тоді, коли цей орган є стороною правочину, про недійсність якого стверджує прокурор. Оскільки таку позовну вимогу вправі заявити, зокрема, будь-яка сторона правочину, відповідний орган як така сторона може бути позивачем. У такій ситуації прокурор для представництва інтересів держави в особі компетентного органу як сторони правочину має продемонструвати, що цей орган не здійснює або неналежним чином здійснює захист відповідних інтересів, не реагуючи на повідомлення прокурора про наявність підстав для звернення до суду (абз. 3 ч. 4 ст. 23 Закону «Про прокуратуру»).

Аналогічний висновок наведено у постановах Верховного Суду від 27.01.2021 у справі №917/341/19, від 02.02.2021 у справі №922/1795/19, від 07.04.2021 у справі №917/273/20, від 18.06.2021 у справі №927/491/19.

Так, у справі №927/491/19 прокурор звернувся з позовом від імені Відділу як сторони договору, який судом було визнано недійсним. У позові прокурор просив стягнути кошти на користь Відділу як сторони договору. Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати касаційного господарського суду дійшов висновку, що прокурор правильно визначив Відділ (сторону договору) як позивача, враховуючи, що позов містить вимогу про стягнення надмірно сплачених за договором грошових сум на користь Відділу (і не містить вимоги про стягнення отриманого за договором в дохід держави) (п.59 постанови від 18.06.2021 у справі №927/491/19).

Прокурор звертався до Талалаївської селищної ради з листами від 27.09.2022 №4096, від 08.02.2023 №54-75-892вих-23, від 08.12.2023 №54-75-7951вих-23, в яких повідомив про виявлені порушення Закону України «Про публічні закупівлі» при укладенні спірних додаткових угод та просив надати інформацію про вжиття заходів щодо усунення зазначених порушень, у тому числі у судовому порядку.

Тобто прокурором було повідомлено позивача про виявлені порушення та необхідність вжиття заходів представницького характеру для захисту законних інтересів держави.

Згідно з відповідями Талалаївської селищної ради від 04.10.2022 вих. №599, від 13.02.2023 вих. № 230, від 18.12.2023 №1774 селищна рада з метою визнання недійсними додаткових угод та стягнення з ТОВ «Чернігівгаз Збут» надміру сплачених коштів до суду не зверталася і подання такого позову не планується.

Відтак Талалаївською селищною радою особисто підтверджено нездійснення жодних дій, спрямованих на звернення до суду з відповідним позовом, що свідчить про її бездіяльність щодо захисту інтересів держави.

Зважаючи на викладене та виходячи із предмету і підстав позову, сформульованих прокурором, суд доходить висновку, що він правильно визначив селищну раду позивачем, компетентним органом, оскільки вона є стороною спірних правочинів, втім, не звернулася до суду з позовом про визнання їх недійсним після отримання інформації від прокурора про наявні порушення.

У порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор повідомив позивача про намір подати позов в інтересах держави в особі Талалаївської селищної ради до ТОВ «Чернігівгаз Збут» про визнання недійсними додаткових угод та стягнення зайво сплачених коштів.

За таких обставин у їх сукупності, суд дійшов висновку про доведення з боку прокурора бездіяльності Талалаївської селищної ради як підстави для звернення органу прокуратури до суду за захистом інтересів держави та про наявність підстав для звернення прокурора з цим позовом до суду, а відтак доводи відповідача про відсутність таких підстав відхиляються судом.

При цьому суд враховує, що можливість використання відповідачем безпідставно набутого майна, яким виступають у даному випадку грошові кошти, становить суспільний інтерес, а їх неповернення не може відповідати суспільному інтересу та порушує інтереси держави, як гаранта дотримання принципу верховенства права у країні. Разом з тим, потенційно факт перерахування на адресу відповідача зайвих бюджетних коштів порушує вимоги чинного законодавства, принципи максимальної економії та ефективності, а тому призводить до протиправного витрачання публічних коштів, унеможливлює раціональне та ефективне їх використання. Зазначене підриває фінансово-економічні основи держави та не сприяє забезпеченню виконання нею основних функцій та завдань. Таким чином, у зазначеному випадку наявний як державний, так і суспільний інтерес.

Щодо визнання недійсними додаткових угод.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 ст. 638 ЦК України встановлює, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 41 Закону України Про публічні закупівлі договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 628, статтею 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

За частиною другою статті 189 Господарського кодексу України (далі ГК України) ціна є істотною умовою господарського договору.

Згідно з частиною першою статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Згідно із частинами третьою, четвертою статті 653 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із частинами першою, другою статті 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки.

Відповідно до частини четвертої статті 41 Закону України Про публічні закупівлі умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону України Про публічні закупівлі істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 % пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

Із системного тлумачення наведених норм ЦК України, ГК України та Закону України Про публічні закупівлі вбачається, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.

Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у випадку зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, в порядку статті 652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону України Про публічні закупівлі, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

В іншому випадку не досягається мета Закону України Про публічні закупівлі, яка полягає в забезпеченні ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі №922/2321/22.

Як встановлено судом, позивач та відповідач уклали Договір за результатами процедури відкритих торгів, а на момент підписання Договору (28.01.2020) сторонами були погоджені всі істотні умови - предмет, ціну та строк виконання зобов`язань за Договором відповідно до вимог ч. 3 ст. 180 Господарського кодексу України та Закону України Про публічні закупівлі у попередній редакції.

Так, річний плановий обсяг постачання газу - до 220 000,00 куб. м (п.1.2 Договору).

Згідно з п. 3.2 Договору ціна 1 куб. метру газу становить 6,31137 грн, в т.ч. ПДВ - 20%. Вартість послуги доступу до потужності за 1 м3 - 0,18863 грн, в т.ч. ПДВ 20%. Разом до сплати за 1 м3 - 6,50 грн, в т.ч. ПДВ 20%.

Додатковою угодою від 24.06.2020 з 01.06.2020 визначену у договорі ціну було знижено до 6,435 грн (з ПДВ) за 1 куб.м газу. Обсяг постачання газу визначено у 200 264,23 куб.м.

Додатковою угодою від 30.11.2020 збільшено ціну з 01.11.2020 за 1 куб.м. газу - до 7,07786 грн. (з ПДВ) або + 9,99 % від ціни за попередньою додатковою угодою, загальний обсяг постачання газу зменшено до 186618,89 куб.м.

Крім того, у той же день, 30.11.2020, сторонами підписано Додаткову угоду, в якій збільшено ціну електроенергії до 7,78494 грн за 1 кВт/год з урахуванням ПДВ, з застереженням, що дана угода набуває чинності з 01.11.2020.

Як зазначено у листі відповідача №14704-Сп-12623-1120 від 27.11.2020, що був адресований позивачу щодо пропозиції укласти вищевказану додаткову угоду від 30.11.2020, підставою для укладення останньої слугувало збільшення ціни на газ. Як доказ коливання ціни відповідач надав цінову довідку Харківської торгово-промислової палати №1522/20 від 27.11.2020, в якій коливання середньозваженої ціни на природний газ визначено на підставі даних ресурсу жовтня 2020 року (станом на 01.10.2020) 5465,55 грн/1000 м3 та листопада 2020 року (станом на 02.11.2020) 6618,83 грн/1000 м3, відсоток зростання +21,10%.

При цьому у вказані довідці, зокрема, зазначено, що вона носить фактографічно-інформаційний характер і не враховує умов договорів та контрактів.

Надана відповідачем цінова довідка є документами довідково-інформаційного характеру (фактографічно-інформаційними як вказано в примітці до цих документів), що демонструє діапазон цін на природний газ на відповідний місяць в залежності від умов та обсягу постачання, що склались для різних постачальників на внутрішньому ринку.

При цьому даний документів не містить будь-якої інформації саме про факт коливання цін на природний газ у порівняні з моментом укладення договору та моментом звернення постачальника з пропозиціями внести зміни до договору в частині зміни (збільшення) ціни на одиницю товару, а тому ця довідка не може бути об`єктивним підтвердженням коливання ціни природного газу на ринку.

Виходячи з викладеного, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами значне коливання цін, що призвело до укладення Додаткової угоди від 30.11.2020 щодо підвищення ціни до 7,78494 грн за 1 кВт/год з урахуванням ПДВ. Суд критично оцінює цінову довідку Харківської торгово-промислової палати №1522/20 від 27.11.2020, оскільки останній не відображає значних коливань цін на момент укладення Додаткової угоди від 30.11.2020.

Отже, укладення додаткової угоди від 30.11.2020, якою збільшено ціну з 01.11.2020 за 1 куб.м. газу до 7,78494 грн після підписання Договору не може бути розцінено судом як добросовісною поведінкою сторони та поважною причиною, яка забезпечує реалізацію принципів максимальної економії, ефективності та пропорційності, оскільки відповідач не міг не розуміти особливості функціонування ринку (тобто постійне коливання цін).

На підставі вищевикладеного, суд погоджується з доводами прокурора, що підвищення ціни за Додатковою угодою від 30.11.2020, якою збільшено ціну з 01.11.2020 за 1 куб.м. газу до 7,78494 грн, здійснено за відсутності законодавчо визначених підстав, внаслідок чого вказана Додаткова угода суперечить п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", що є підставою для визнання її недійсною.

Також, суд зазначає, що відповідно до додаткової угоди від 30.11.2020 сторонами збільшено ціну за 1 куб.м. газу до 7,78494 грн з 01.11.2020.

Разом з тим, за Договором відповідач протягом періоду з 01 по 30 листопада 2020 року щоденно постачав, а позивач приймав та споживав газ. Тобто, Додатковою угодою від 30.11.2020 сторони змінили ціну газу, який вже був проданий позивачу та спожитий ним з 01 листопада 2020 року. Отже, товар, поставлений відповідачем з 1 до 30 листопада 2020 року, був не тільки прийнятий позивачем у власність, а й спожитий.

Крім того, укладенням в один день 30.11.20220 двох Додаткових угод про підвищення ціни, нова ціна відповідно до яких застосовується з одного і того ж дня (01.11.2020), підвищено ціну за одиницю товару на + 20,98 % щодо ціни яка діяла до цього (6,435 грн за додатковою угодою від 24.06.2020).

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.01.2024 у справі №922/2321/22, ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається відповідно до частини третьої статті 632 ЦК України.

Відповідно до додаткових угод від 15.12.2020 та від 28.01.2021 ціна за 1 кВт/год електричної енергії збільшена більше ніж на 10% від початкової ціни, що суперечить положенням п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та висновкам Великої Палати Верховного Суду у постанові від 24.01.2024 у справі №922/2321/22 щодо їх застосування.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК, ст. 20 ГК визнання правочину недійсним є способом захисту цивільних прав та інтересів. Частина 2 ст. 20 ГК України серед способів захисту визначає визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом.

Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

У той же час, ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього кодексу.

Господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинене з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності) згідно з ч. 1 ст. 207 ГК України може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або частково.

Враховуючи те, що додаткові угоди до Договору: від 30.11.2020 про встановлення з 01.11.2020 ціни у розмірі 7,78494 грн за 1 куб.м природного газу, від 15.12.2020 про встановлення з 01.12.2020 ціни у розмірі 8,56266 грн за 1 куб.м природного газу, від 28.01.2021 про встановлення з 01.01.2021 ціни у розмірі 9,41807 грн за 1 куб.м природного газу, укладено з порушенням вимог п. 2 ч.5 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі, то відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України, вказані додаткові угоди підлягають визнанню недійсними.

Щодо стягнення безпідставно набутих коштів у сумі 135 747,56 грн грн.

Відповідно до вимог статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає в користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

За приписами частини 1 статті 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Відповідно до частини 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з п. 1 частини 3 статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22, за подібних обставин, дійшла висновку, що кошти одержані відповідачем безпідставно, оскільки підстава внаслідок визнання додаткових угод недійсними відпала, тому останній зобов`язаний їх повернути, в силу статей 216, 1212 ЦК України.

Недійсність спірних додаткових угод означає, що зобов`язання сторін регулюються виключно Договором, тобто і поставка природного газу, і його оплата мають здійснюватися сторонами відповідно до умов саме первісної редакції Договору.

Наведена правова позиція узгоджується з сталою та послідовною практикою Великої Палати Верховного Суду в постанові від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22, Верховного Суду в постановах від 13.04.2023 у справі № 908/653/22, від 16.02.2023 у справі № 903/366/22, від 16.02.2023 у справі № 903/383/22, від 07.02.2023 у справі № 927/188/22.

Як установив суд, у листопаді 2020 року - січні 2021 року ТОВ «Чернігівгаз Збут» поставило Талалаївській селищній раді 88 680,74 куб.м, за який сплачено кошти на загальну суму 763 417,43 грн за цінами визначеними у додаткових угодах (199468,45 грн + 299693,10 грн. + 264255,88 грн).

Виходячи з ціни, визначеної за додатковою угодою від 30.11.2020 до договору поставки від 28.01.2020 №41РВ 147-514-20 (7,07786 грн. за 1 куб.м.), позивач мав сплатити 627 669,87 грн (7,07786 грн за 1 куб.м х 88 680,74 куб.м).

Таким чином, Талалаївська селищна рада за спожитий у період листопада 2020 року - січня 2021 року природний газ обсягом 88 680,74 куб.м за рахунок коштів місцевого бюджету повинна була сплатити 627 669,87 грн з ПДВ (88 680,74 куб.м * 7,07786 грн за 1 куб.м), у той же час нею фактично сплачено суму 763 417,43 грн.

Отже розмір надмірно сплачених коштів становить 135 747,56 грн (763 417,43 грн - 627 669,87 грн).

З урахуванням установлених обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову прокурора в частині вимог про стягнення з відповідача безпідставно отриманих коштів у сумі 135 747,56 грн.

Щодо клопотання відповідача про закриття провадження у справі в частині позовних вимог щодо стягнення коштів в сумі 135 747,56 грн.

Відповідно до п.3. ч.1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу.

Пунктом 2 частини 1 статті 175 ГПК України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Відповідач, обгрунтовуючи клопотання про закриття провадження у справі, зазначає, що є рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.09.2023 у справі №927/399/23, яке набрало законної сили 05.12.2023, між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав щодо вимоги про стягнення з ТОВ «Чернігівгаз Збут» коштів в сумі 135 747,56 грн.

Судом встановлено, що предметом позову у справі № 927/399/23 було стягнення коштів, сплачених на підставі нікчемних угод. Як підстава для стягнення на користь Талалаївської селищної ради коштів у сумі 135 747,56 грн у справі № 927/399/23 зазначалось нікчемність додаткових угод від 30.11.2020, 15.12.2020, 28.01.2021 до Договору про постачання природного газу для потреб не побутових споживачів №41РВ147-514-20 від 28.01.2020. Однак, суд в ході розгляду справи встановив, що вказані додаткові угоди не є нікчемними в силу закону, а оскільки позовна вимога про визнання їх недійсними не заявлялась, відмовив у стягненні коштів.

Предметом у справі № 927/52/24 є визнання недійсними додаткових угод від 30.11.2020, |15.12.2020, 28.01.2021 до Договору про постачання природного газу для потреб непоюбутових споживачів №41РВ147-514-20 від 28.01.2020 та стягнення на користь Талалаївської селищної ради безпідставно сплачених коштів у сумі 135 747,56 грн.

Таким чином, положення п. 3 ч. 1 ст. 231 ГПК України та п. 2 ч. 1 ст. 175 ГПК України у даному випадку не підлягають застосуванню, у зв"язку з чим клопотання відповідача про закриття провадження у справі в частині позовних вимог щодо стягнення коштів в сумі 135 747,56 грн задоволенню не підлягає.

Висновки суду.

Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Інші докази та пояснення учасників справи судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують вищевикладені висновки суду.

За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах Трофимчук проти України, Серявін та інші проти України обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясуванні усіх питань, винесених на його розгляд.

За наведених у їх сукупності обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат.

При ухваленні рішення в справі, суд у тому числі вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, до яких зокрема належить судовий збір.

За частиною 1 статті 129 ГПК України судовий збір покладається в спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак з відповідача підлягає відшкодуванню сплачений судовий збір у сумі 10 736,00 грн.

Керуючись ст. 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Визнати недійсною додаткову угоду без номера від 30.11.2020 до договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41FВ147-514-20 від 28.01.2020 про встановлення з 01.11.2020 ціни у розмірі 7,78494 грн за 1 куб.м природного газу, укладену між Талалаївською селищною радою () та Товариством з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз Збут (.

3. Визнати недійсною додаткову угоду без номера від 15.12.2020 до договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41FВ147-514-20 від 28.01.2020 про встановлення з 01.12.2020 ціни у розмірі 8,56266 грн за 1 куб.м природного газу, укладену між Талалаївською селищною радою () та Товариством з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз Збут ().

4. Визнати недійсною додаткову угоду без номера від 28.01.2021 до договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41FВ147-514-20 від 28.01.2020 про встановлення з 01.01.2021 ціни у розмірі 9,41807 грн за 1 куб.м природного газу, укладену між Талалаївською селищною радою () та Товариством з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз Збут ().

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз Збут (, проспект Миру, 53, м. Чернігів, 14005) на користь Талалаївської селищної ради Чернігівської області (, вул. Центральна, 3, смт Талалаївка, Прилуцький район, Чернігівська область, 17200) кошти в сумі 135 747,56 грн.

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз Збут (, проспект Миру, 53, м. Чернігів, 14005) на користь Чернігівської обласної прокуратури (одержувач: Чернігівська обласна прокуратура, рахунок UA0006008, , банк отримувача: ДКСУ, м. Київ) сплачений судовий збір у розмірі 10 736,00 грн.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 24.05.2024.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В.В. Моцьор