РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.05.2024Справа № 910/2852/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. розглянувши матеріали господарської справи у спрощеному позовному провадженні без проведення судового засідання

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОПРОД СЕРВІС»

до Державної міграційної служби України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Приватне акціонерне товариство «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ»

про стягнення 210 843,40 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

Короткий зміст і підстави позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОПРОД СЕРВІС» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державної міграційної служби України про стягнення 210 843, 40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором №23 про постачання електричної енергії споживачу від 05.04.2022.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/2852/24, розгляд справи постановлено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ПАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» та клопотання про витребування у ПАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» доказів постачання ТОВ «ЕНЕРГОПРОД СЕРВІС» електричної енергії ДЕРЖАВНІЙ МІГРАЦІЙНІЙ СЛУЖБІ УКРАЇНИ з 01 по 30 листопада 2022 року, та інформації хто саме був постачальником електричної енергії споживачеві ДЕРЖАВНА МІГРАЦІЙНА СЛУЖБА УКРАЇНИ з 01 по 30 листопада 2022 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.03.2024 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОПРОД СЕРВІС» задоволено, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ», витребувано в ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» належним чином засвідчені копії (для долучення до матеріалів справи) доказів постачання Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОПРОД СЕРВІС» електричної енергії ДЕРЖАВНІЙ МІГРАЦІЙНІЙ СЛУЖБІ УКРАЇНИ з 01 по 30 листопада 2022 року, та інформації хто саме був Постачальником електричної енергії споживачеві Державній міграційній службі України з 01 по 30 листопада 2022 року.

29.03.2024 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позов та клопотання про розгляду справи у судовому засіданні за участі представників.

Розглянувши клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Частиною 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

При цьому частиною 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Частиною 6 ст. 252 ГПК України передбачено, що суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов:

- предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

- характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

У клопотанні відповідачем належним чином не обґрунтовано та не надано належних доказів в підтвердження існування обставин, які можуть бути підставою для розгляду справи № 910/2852/24 у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Водночас, предметом позову в даній справі є стягнення заборгованості у розмірі 210 843,40 грн, при цьому характер спірних правовідносин та предмет доказування у даному спорі суд не вважає такими, що вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, у зв`язку з чим суд залишає без задоволення відповідачем клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

05.04.2024 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

16.04.2024 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

26.04.2024 через відділ діловодства суду від третьої особи надійшло клопотання про долучення доказів по справі на виконання ухвали суду від 25.03.2024.

30.04.2024 через відділ діловодства суду від третьої особи надійшли письмові пояснення по справі.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позиція позивача

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на виконання умов договору №23 про постачання електричної енергії споживачу від 05.04.2022 здійснив поставку відповідачу електричної енергії у листопаді 2022 року у кількості 36 504,00 кВт/год, що становить 152 825,32 грн.

За доводами позивача, відповідач всупереч взятим на себе зобов`язанням за договором, оплату за надані послуги не здійснив, у зв`язку із чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 152 825,32 грн за листопад 2022 року.

У зв`язку із простроченням відповідачем грошового зобов`язання позивачем нараховано пеню у сумі 54 345,41 грн, інфляційні втрати у сумі 3 672,67 грн.

Позиція відповідача

У відзиві на позов відповідач проти позову заперечив посилаючись на те, що в особистому кабінеті ДТЕК відображено обсяги споживання електричної енергії відповідачем, згідно показників лічильників та відповідно наданих Актів надання послуг з розподілу електричної енергії за листопад 2022 року - 6 369 кВт*год, а тому обсяг спожитої електричної енергії та суми, виставленої позивачем в акті № 776 від 30.11.2022 та заявленій в позові до стягнення, не відповідає дійсності.

Також відповідач вважає, що посилання позивача на Акт № 776 вперше направлено до ДМС 14.12.2022 засобами електронної пошти є недоречними та не може бути взято до уваги судом, оскільки такі дії позивача суперечать порядку оплати електричної енергії, визначеного пунктом 5.6. договору.

Відповідач звернув увагу, що виходячи з умов договору № 23 в частині оплати, сума заборгованості за договором № 23 виникла у зв`язку із несплатою за спожиту електричну енергію за листопад 2022 року, а тому позивач мав би звернутись до суду із вимогою про нарахування штрафних санкцій в термін до грудня 2023 року.

Позиція третьої особи

ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» зазначає, що є оператором системи розподілу, виконує функції адміністратора комерційного обліку та функції постачальника послуг комерційного обліку електричної енергії та передає позивачу дані про обсяги фактичного споживання електричної енергії відповідачем за розрахунковий період.

Третя особа зазначає, що у веб-сервісі «Особистий кабінет», що розміщений на офіційному сайті Оператора системи розподілу за посиланням: https://dtek-kem.com.ua, споживачу був надісланий акт приймання - передавання послуг з розподілу електричної енергії від 30.11.2022 на обсяг 36 504,00 кВт*год, що включав в себе обсяги розподілу електричної енергії перенесені з постачальника «останньої надії» ДПЗД «Укрінтеренерго» за період до липня 2022 року включно.

Третьою особою надано пояснення, що при аналізі комерційного обліку електричної енергії відповідача за 2022 рік було виявлено помилкові дані щодо віднесення обсягу розподілу до постачальника ТОВ «Енергопрод сервіс» у листопаді 2022 року, у зв`язку з чим, ОСР проведені коригування обсягу розподіленої електричної енергії в бік зменшення на 15 219 кВт*год за листопад 2022 рік, постачальником якої було ТОВ «Енергопрод сервіс», та перенесення даного обсягу помісячно до постачальника «останньої надії» ДПЗД «Укрінтеренерго» за лютий 2022, березень 2022 та квітень 2022, зважаючи, що згідно додаткової угоди № 1 до договору від 05.04.2022 №23 про постачання електричної енергії споживачу, початком постачання електричної енергії споживачу є 01 травня 2022 року.

ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» вказує, що споживачу на його електронну пошту та у веб-сервісі «Особистий кабінет» надіслано акт приймання - передавання послуг з розподілу електричної енергії від 30.04.2024 зі скоригованим обсягом в кількості 21 285 кВт*год за листопад 2022 року, а отже розподіл електричної енергії відповідачу у листопаді 2022 року, постачальником якої було Товариство з обмеженою відповідальність «Енергопрод сервіс», здійснено в обсязі 21 285 кВт*год.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

05.04.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОПРОД СЕРВІС" (постачальник, позивач) та Державною міграційною службою України (споживач, відповідач) укладено договір постачання електричної енергії споживачу № 23, за результатами процедури закупівлі UA-2022-01-13-006776-а.

Умови договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 р. № 312 (п. 1.1. договору).

Відповідно п. 2.1. договору, на умовах цього договору та за результатами проведеної процедури закупівлі постачальник продає товар: електрична енергія згідно коду ДК 021:2015: 09310000-5 - електрична енергія, споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Відповідно до пункту 2.2. договору обов`язковою умовою для постачання електричної енергії споживачу є наявність у сторін укладених в установленому порядку з оператором системи розподілу (далі ОСР) договорів про надання послуг з розподілу, на підставі якого споживач набуває право отримувати послугу з розподілу електричної енергії, а постачальник отримує доступ до мереж та можливість продажу електричної енергії на території діяльності ОСР.

05.04.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОПРОД СЕРВІС" та Державною міграційною службою України укладено Додаткову угоду №1 до договору № 23 про постачання електричної енергії споживачу від 05.04.2022.

З урахуванням Додаткової угоди №1 від 05.04.2022 загальна сума договору становить 360 057,49 грн в т.ч. ПДВ 60 009,58 грн (п. 2.3. договору).

Пунктом 2.4. договору встановлено, що сума цього договору може бути змінена у випадку зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків споживача.

За умовами п. 2.5. договору закупівля здійснюється в межах обсягів кошторисних призначень та відповідних асигнувань на 2022 бюджетний рік. Джерело фінансування - кошти Державного бюджету України.

Згідно з п. 3.1. договору, з урахуванням Додаткової угоди № 1 від 05.04.2022, початком постачання електричної енергії споживачу є 01 травня 2022 року.

Договірні обсяги споживання електричної енергії визначаються Додатком до цього договору (п. 3.4. договору).

Відповідно до п. 3.5. договору обсяг споживання електричної енергії на розрахунковий період визначається шляхом подання у періоді, що передує розрахунковому. споживачем постачальнику письмової заявки в строк до 15 числа включно.

Пунктом 5.1. договору визначено, що споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за вартістю, що визначаються відповідно до механізму визначення вартості електричної енергії, наведеним у Додатку 2 до цього договору.

Відповідно до п. 5.3. договору ціна електричної енергії має зазначатися постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим договором.

Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (п. 5.4. договору).

У відповідності до п. 5.6. договору постачальник до 11 (одинадцятого) числа місяця, наступного за розрахунковим, виставляє споживачу рахунок за спожиту електричну енергію та Акт купівлі-продажу електричної енергії.

Оплата вартості обсягів споживання електроенергії здійснюється споживачем, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 7 робочих днів від дня отримання Акту купівлі-продажу електричної енергії від постачальника.

Рахунок про сплату за споживання електроенергії формується постачальником з урахуванням отриманих від споживача фактичних оплат попередніх періодів.

Постачальник підписує Акт купівлі-продажу електричної енергії (у двох примірниках), за відповідний розрахунковий період та направляє споживачу його оригінал.

Споживач підписує зі свого боку Акти купівлі-продажу електричної енергії постачальнику направляє один примірник Акту купівлі-продажу електричної енергії постачальнику до 20 (двадцятого) числа місяця, наступного за розрахунковим.

Всі платіжні документи, що виставляються постачальником споживачу містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами цього договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки.

У разі порушення споживачем строків оплати за цим договором. Постачальник має право вимагати сплату пені, у розмірі облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення, що діяла у період за який сплачується пеня (п. 5.7. договору).

Згідно з п. 13.1. договору, з урахуванням Додаткової угоди № 1 від 05.04.2022, цей договір набирає чинності з моменту підписання та діє до « 31» грудня 2022 року, а в частині розрахунків договір діє до повного виконання зобов`язань сторонами.

Додатком №1 до договору, з урахуванням Додаткової угоди № 1 від 05.04.2022, сторони погодили, що обсяг споживання електричної енергії у листопаді 2022 року становить 11 700 кВт/год.

В обґрунтування заявленого позову, позивач зазначає, що на виконання умов договору позивач у листопаді 2022 року на об`єкт відповідача поставлено електричну енергію обсягом 36 504,00 кВт/год на загальну суму 152 825,32 грн.

На підставі наданих ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» відомостей спожитої електричної енергії відповідачу було виставлено рахунок № 776 від 30.11.2022 на оплату електричної енергії у розмірі 152 825,32 грн.

24.03.2023 позивач на адресу відповідача надіслав претензію за вих. № 0024031/1 від 24.03.2023, в якій вимагав сплатити борг у розмірі 152 825,32 грн та підписати акт прийому-передачі електричної енергії № 776 від 30.11.2022. Разом з претензією позивач надіслав на адресу відповідача рахунок на оплату № 776 від 30.11.2022 електричної енергії у розмірі 152 825,32 грн та акт прийому-передачі електричної енергії № 776 від 30.11.2022. На підтвердження надіслання відповідачу претензії № 0024031/1 від 24.03.2023, рахунку та акту позивачем надано до матеріалів справи копію списку згрупованих відправлень ф. 103, копію роздруківки з електронного кабінету «Укрпошта» щодо перевірки статусу поштового відправлення №339.

23.02.2024 позивач надіслав на адресу відповідача претензію за вих. № 18 від 21.02.2024, в якій вимагав сплатити боргу у розмірі 152 825,32 грн. Разом з претензією позивач повторно надіслав на адресу відповідача рахунок на оплату № 776 від 30.11.2022 електричної енергії у розмірі 152 825,32 грн та акт прийому-передачі електричної енергії № 776 від 30.11.2022. На підтвердження надіслання відповідачу претензії № 18 від 21.02.2024, рахунку та акту позивачем надано до матеріалів справи копію списку № 3221 згрупованих відправлень ф. 103, копію опису вкладення в цінний лист № 559 та роздруківки з веб сайту «Укрпошта» щодо перевірки статусу поштового відправлення № 559.

Згідно наданої інформації зазначені документи відповідачем отримано 26.02.2024.

За доводами позивача, відповідач не виконав свої зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати поставленої електричної енергії, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 152 825,32 грн.

У зв`язку із простроченням грошового зобов`язання позивачем нараховані пеню у сумі 54 345,41 грн, інфляційні втрати у сумі 3 672,67 грн.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Частинами 1, 2 ст. 633 ЦК України встановлено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).

Положеннями частини 1 ст. 641 ЦК України унормовано, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ч. 1 ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як встановлено судом, між сторонами був укладений договір постачання електричної енергії споживачу № 23 від 05.04.2022, відповідно якого постачальник продає товар: електрична енергія згідно коду ДК 021:2015: 09310000-5 - електрична енергія, споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 275 Господарського кодексу України, передбачено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

У відповідності до ч. 30 ст. 1 Закону України "Про ринок електричної енергії", електропостачальник - суб`єкт господарювання, який здійснює продаж електричної енергії за договором постачання електричної енергії.

Відповідно до п. 1.2.7. ПРРЕЕ постачання електричної енергії здійснюється електропостачальником на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу, який розробляється електропостачальником на 2 основі Примірного договору про постачання електричної енергії споживачу (додаток 5 до цих Правил) та укладається в установленому цими Правилами порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач в підтвердження викладених обставин надав акт прийому-передачі електричної енергії № 776 від 30.11.2022 на суму 152 825,32 грн, який зі сторони відповідача не підписаний.

У відповідності до п. 5.6. договору постачальник до 11 (одинадцятого) числа місяця, наступного за розрахунковим, виставляє споживачу рахунок за спожиту електричну енергію та Акт купівлі-продажу електричної енергії. Рахунок про сплату за споживання електроенергії формується постачальником з урахуванням отриманих від споживача фактичних оплат попередніх періодів. Постачальник підписує Акт купівлі-продажу електричної енергії (у двох примірниках), за відповідний розрахунковий період та направляє споживачу його оригінал. Споживач підписує зі свого боку Акти купівлі-продажу електричної енергії постачальнику направляє один примірник Акту купівлі-продажу електричної енергії постачальнику до 20 (двадцятого) числа місяця, наступного за розрахунковим.

Судом встановлено, що 24.03.2023 позивач на адресу відповідача надіслав претензію за вих. № 0024031/1 від 24.03.2023, в якій вимагав сплатити боргу у розмірі 152 825,32 грн та підписати акт прийому-передачі електричної енергії № 776 від 30.11.2022. Разом з претензією позивач надіслав на адресу відповідача рахунок на оплату № 776 від 30.11.2022 електричної енергії у розмірі 152 825,32 грн та акт прийому-передачі електричної енергії № 776 від 30.11.2022, що підтверджується копією копію списку згрупованих відправлень ф. 103, копією роздруківки з електронного кабінету «Укрпошта» щодо перевірки статусу поштового відправлення №339, відповідно до якої відповідачу вручено документи.

Листом від 19.04.2023 № 14.1-3852/3.2-23 відповідач повідомив позивача, що акт прийому-передачі електричної енергії за листопад 2022 року саме з обсягом споживання 6 369 кВт*год. до ДМС не надходив.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що факт постачання позивачем електричної енергії відповідачем не заперечується, водночас відповідач зазначає про помилковість розрахунків споживання електричної енергії за листопад 2022 року, обсяг спожитої електричної енергії та суми в акті № 776 від 30.11.2022, які не відповідають дійсності.

Згідно із п. 8 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про ринок електричної енергії», оператор системи розподілу забезпечує комерційний облік відповідно до цього Закону, правил ринку та кодексу комерційного обліку, інших нормативно-правових актів та нормативних документів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

Комерційний облік на роздрібному ринку електричної енергії організовується адміністратором комерційного обліку та здійснюється постачальниками послуг комерційного обліку відповідно до вимог Закону України «Про ринок електричної енергії», Кодексу комерційного обліку та Правил. Постачальник послуг комерційного обліку забезпечує зняття показів засобів вимірювальної техніки відповідно до Кодексу комерційного обліку (пункти 2.3.11, 2.3.14 ПРРЕЕ).

Відповідно до п.4.1. та п. 4.2. ПРРЕЕ розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів. Послуги з розподілу або передачі електричної енергії оплачуються відповідно до умов договору споживача з електропостачальником або споживачем, або електропостачальником на зазначений у відповідних договорах поточний рахунок оператора системи.

Відповідно до пункту 4.3 ПРРЕЕ дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.

Згідно із п.4.12. ПРРЕЕ розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

У відповідності до листа № 1/04/28141 від 04.09.2023 Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі», на який посилається позивач, фактичний обсяг спожитої електричної енергії Державною міграційною службою України складає 36 504,00 за період з 14.10.2022 по 13.12.2022.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», листом від 27.07.2022 № 14/16 ТОВ «Енергопрод сервіс» звернувся до ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" із запитом на зміну електропостачальника для споживача Державної міграційної служби України та перевести обсяги минулих періодів на ТОВ «Енергопрод сервіс».

Листом від 03.08.2022 № 3/01/21/EDS-44776-53389/1 ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» було погоджено зміну постачальника з 01.08.2022 на ТОВ «Енергопрод сервіс».

Державна міграційна служба України листом від 30.09.2022 звернулась до ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», в якому зазначила про укладення з ТОВ «Енергопрод сервіс» договору від 05.04.2022 №23 про постачання електричної енергії споживачу та додаткової угоди №1 до договору № 23, якими передбачено постачання електричної енергії з 01 травня 2022 по 31 грудня 2022, у зв`язку з чим відповідач просив зробити перерозподіл спожитої електричної енергії.

Листом від 11.10.2022 № 3/01/5/33560 третя особа повідомило позивача та відповідача про перенесення обсягу розподіл електричної енергії з лютого 2022 рок до липня 2022 року включно в розмірі 30135 кВт*год з постачальника «останньої надії» ДПЗД «Укрінтеренерго» на постачальника ТОВ «Енергопрод сервіс» в розрахунковому періоді листопаді 2022 року.

Відповідно до п. 8.6.17. Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №311 оператор системи/ППКО має забезпечити протягом п`яти робочих днів від дня отримання відповідного повідомлення проведення перевірки вказаних у рахунку показів лічильника, а в разі потреби протягом 20 робочих днів забезпечити перевірку лічильника та, у разі потреби, виправити помилкові дані, та проінформувати споживача про результати перевірки.

Отже, ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» проведено коригування обсягу розподіленої електричної енергії в бік зменшення на 15 219 кВт*год за листопад 2022 року, постачальником якої було ТОВ «Енергопрод сервіс», та перенесення даного обсягу помісячно до постачальника «останньої надії» ДПЗД «Укрінтеренерго» за лютий 2022 року, березень та квітень 2022 року, зважаючи, що згідно додаткової угоди № 1 до договору від 05.04.2022 №23 про постачання електричної енергії споживачу, початком постачання електричної енергії споживачу є 01 травня 2022 року.

Матеріалами справи підтверджується, що ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» листом від 29.04.2024 за вих. № 24923/3/01/5, направленим на адреси електронної пошти позивача та відповідача, повідомив останніх про проведені коригування обсягу розподілу електричної енергії за листопад 2022 року.

Отже, як підтверджено ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» та відповідно до матеріалів справи, розподіл електричної енергії споживачу Державній міграційній службі України у листопаді 2022 року, постачальником якої було Товариство з обмеженою відповідальність «Енергопрод сервіс», в обсязі 21 285 кВт*год.

Відтак, наявними у матеріалах справи доказами підтверджується споживання відповідачем електричної енергії у листопаді 2022 року в обсязі 21 285 кВт*год.

При цьому, суд зауважує, що позивач звертаючись до суду із даним позовом посилався на те, що обсязі спожитої електричної енергії відповідачем у листопаді 2022 року складає 36 504,00 кВт/год, а сума заборгованості відповідача перед позивачем становить на загальну суму 152 825,32 грн.

Враховуючи обґрунтовані заперечення відповідача щодо правильності відображення в акті прийому-передачі електричної енергії № 776 від 30.11.2022 та рахунку на оплату № 776 від 30.11.2022 обсягу спожитої електричної енергії, повідомлення ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» позивача про проведені коригування обсягу розподілу електричної енергії за листопад 2022 року (21 285 кВт*год), не врахування позивачем відповідних розбіжностей, суд дійшов висновку про необхідність здійснення власного розрахунку належних до сплати сум за фактично спожиту електричну енергію за період листопад 2022 року.

Отже, з огляду на те, що позивач не врахував повідомлення ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» про коригування обсягу спожитої відповідачем електричної енергії, під час розгляду справи не надав обґрунтованих заперечень щодо обсягу спожитої електричної енергії, яка становить 21 285 кВт*год, суд вважає за необхідне зменшити суму рахунку за листопад 2022 року на обсяг, яка зазначена ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі».

Пунктом 5.1. договору визначено, що споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за вартістю, що визначаються відповідно до механізму визначення вартості електричної енергії, наведеним у Додатку 2 до цього договору.

Так, обсяг спожитої електричної енергії відповідачем за листопад 2022 року становить 21 285 кВт*год. Згідно рахунків тариф для зазначених нарахувань становить 3,48878. Отже, належна сума до сплати сума за листопад 2022 року становить 89 110,42 грн (21285 *3,48878 + 20% ПДВ).

Суд зазначає, що факт виставлення рахунку на оплату та акту-приймання передачі певного обсягу електричної енергії у розмірі 152 825,32 грн не підтверджує факт постачання електроенергії у відповідному обсязі 36 504,00 кВт/год, оскільки в матеріалах справи наявні докази, які спростовують відповідні обставини.

Водночас, відповідач не надав суду доказів того, що останнім вчинялись будь-які дії для врегулювання даного питання щодо обсягу споживання електричної енергії, зокрема оскарження в судовому порядку фактичних обсягів споживання електричної енергії за листопад 2022 року, здійснення перерахунку обсягу розподіленої електроенергії та сплати спожитої електричної енергії в обсязі 21 285 кВт*год, який повідомлено ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі».

Відповідно до п.4.7 ПРРЕЕ оплата електричної енергії здійснюється споживачем виходячи з умов відповідного договору про постачання електричної енергії і може, зокрема, бути у формі:

1) планових платежів з наступним перерахунком (остаточним розрахунком), що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку;

2) попередньої оплати з остаточним розрахунком, що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку;

3) оплати за фактично відпущену електричну енергію відповідно до даних комерційного обліку.

У відповідності до п. 5.6. договору оплата вартості обсягів споживання електроенергії здійснюється споживачем, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 7 робочих днів від дня отримання Акту купівлі-продажу електричної енергії від постачальника.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Суд зазначає, що споживання відповідачем електричної енергії понад договірну величину, узгоджену сторонами в Додатковій угоді №1 до договору, укладеного на підставі положень Закону України "Про публічні закупівлі", враховуючи передбачені ст.ст.3, 509 Цивільного кодексу України загальні принципи зобов`язальних правовідносин, не звільняє відповідача як споживача електричної енергії від зобов`язання з оплати спожитого у спірному періоді обсягу такої електричної енергії, а відтак відповідач повинен здійснювати оплату за фактично спожиту електричну енергію протягом розрахункового періоду.

Враховуючи викладене вище, оскільки матеріалами справи підтверджується невиконане зобов`язання у сумі 89 110,42 грн, доказів оплати вказаної суми заборгованості відповідачем не надано, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення заборгованості у розмірі 89 110,42 грн.

Щодо заперечень відповідача з посиланням на норми Бюджетного кодексу України та вказівкою на порушення позивачем порядку 5.6. договору щодо направлення Акту № 776 від 30.11.2022 є безпідставними та необґрунтованими, оскільки за приписами ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України та ст. 617 Цивільного кодексу України відсутність у боржника необхідних коштів у відповідному бюджетному періоді не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення від відповідальності.

Відповідно до статей 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У зв`язку із простроченням оплати поставленої електричної енергії позивачем заявлено до стягнення з відповідача пені у сумі 54 345,41 грн, інфляційних втрат у сумі 3 672,67 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно ч. 1 ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За приписами ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідальність у вигляді пені за порушення строків оплати передбачена у пункті 5.7. договору, згідно із яким у разі порушення споживачем строків оплати за цим договором. Постачальник має право вимагати сплату пені, у розмірі облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення, що діяла у період за який сплачується пеня.

Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

За розрахунком позивача період нарахування на суму боргу 152 825,32 грн пені: з 10.04.2024 по 23.02.2024, період нарахування інфляційних втрат: з квітня 2023 року по січень 2024 року.

Враховуючи, що судом встановлено вище належну суму до сплати за листопад 2022 року, яка становить 89 110,42 грн, судом встановлено, що до стягнення з відповідача підлягають пеня у сумі 31 688,09 грн, інфляційне збільшення у сумі 2 141,49 грн.

Відповідач посилаючись на статтю 223 ГК України та частину 2 статті 258 Цивільного кодексу України, зазначив, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Як визначено ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Поряд з тим, пунктом 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України встановлено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

З урахуванням наведеного, позивачем подано позов в частині стягнення пені та інфляційного збільшення у межах встановлених законом строків позовної давності.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

ВИСНОВКИ СУДУ

Враховуючи встановлені вище судом обставини, дослідивши повно та всебічно матеріали справи, суд частково задовольняє позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОПРОД СЕРВІС» до Державної міграційної служби України.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Також позивачем заявлено про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн.

Частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, згідно із приписами ч. 5 ст. 126 ГПК України, суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

На підтвердження здійснених позивачем судових витрат на правничу допомогу, позивачем надано: копію договору про надання правової допомоги № 90 від 03.07.2023 укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОПРОД СЕРВІС» та Адвокатським об`єднанням «Ільченко та Партнери», копію додаткової угоди № 01 від 03.07.2023, копію акту приймання-передачі послуг правничої допомоги № 10 від 23.02.2024, копію довіреності вих. № 11 від 01.11.2023.

З огляду на спірні правовідносини та ціну позовних вимог, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для вирішення спору, суд дійшов висновку, що понесені позивачем витрати на правову допомогу у сумі 25 000,00 грн є співмірними із складністю справи, ціною позову та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), з часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 ГПК України).

Заперечення відповідача щодо формальності складання акту приймання-передачі послуг правничої допомоги № 10 від 23.02.2024 судом відхиляються, оскільки акт приймання-передачі послуг правничої допомоги № 10 від 23.02.2024 містить детальний перелік виконаних робіт та кількістю часу в годинах, витраченого на виконання кожного виду робіт, при цьому сторони погодили, що претензії по якості повноті, строках та обсягу в цілому послуг відсутні.

У відповідності до ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне задовольнити частково заяву позивача в частині судових витрат на правничу допомогу та стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України понесені витрати на професійну правничу допомогу покладаються на відповідача у розмірі 14 577,17 грн.

Керуючись статтями 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державної міграційної служби України (01001, місто Київ, ВУЛИЦЯ ВОЛОДИМИРСЬКА, будинок 9; ідентифікаційний номер 37508470) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОПРОД СЕРВІС» (04080, місто Київ, вул. Новокостянтинівська, будинок 13/10, офіс 201; ідентифікаційний код 43630935) заборгованість у розмірі 89 110,42 грн, пеню у сумі 31 688,09 грн, інфляційні втрати у сумі 2 141,49 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14 577,17 грн та судовий збір у розмірі 1 844,10 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано: 27.05.2024.

Суддя О.В. Гулевець