РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.05.2024Справа № 910/13709/23
Суддя Господарського суду міста Києва Стасюк С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"

до Комунальної організації "Київмедспецтранс"

про стягнення 51 999,97 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" (надалі по тексту - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунальної організації "Київмедспецтранс" (надалі по тексту - відповідач) про стягнення 51 999,97 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Приватним акціонерним товариством "Українська страхова група" на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 28-0199-18-00260 від 30.05.2018 та внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля "Volkswagen Passat", державний номерний знак НОМЕР_1 , а тому позивачем відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.09.2023 відкрито провадження у справі № 910/13709/23, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

19.09.2023 до Господарського суду міста Києва від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі.

06.10.2023 від відповідача надійшло клопотання про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що, на думку відповідача позивачем неправомірно застосовано коефіцієнт фізичного зносу автомобіля, до позовної заяви не додано обґрунтованого розрахунку ціни позову, в тому числі і розрахунку фізичного зносу, надані позивачем докази не повинні братись до уваги судом так як складені з порушенням законодавства.

11.10.2023 від позивача надійшло клопотання про залучення до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія».

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Господарського процесуального кодексу України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

За переконанням суду, позивач належним чином не обґрунтував як рішення у цій справі може вплинути на права та обов`язки Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» по відношенню до позивача або відповідача. У зв`язку з цим суд вважає, що клопотання про залучення третьої особи не підлягає задоволенню.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.10.2023 судом відмовлено у задоволенні клопотання Комунальної організації "Київмедспецтранс" про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

06.12.2023 від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів, які були долучені до матеріалів справи та яким буде надана оцінка судом під час ухвалення судового рішення.

06.12.2023 від відповідача надійшло клопотання про витребування доказів, яким відповідач просить витребувати у позивача інформацію щодо місця зберігання пошкоджених частин автомобіля або витребувати у позивача відповідь на запит відповідача. Також відповідач просить витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «Атлант-М Лепсе» відповідь на запит відповідача.

11.12.2023 від позивача надійшла відповідь на клопотання про витребування доказів, в якій позивач зазначає, що оскільки умовами Генерального договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, водіїв і пасажирів від нещасного випадку №28-0199018 від 30.05.2018 не передбачений обов`язок Страховика після виплати страхового відшкодування, прийняти від Страхувальника замінені деталі та/або обладнання пошкодженого транспортного засобу, та такі деталі та обладнання позивачем від Страхувальника не приймались, у зв`язку з чим у позивача відсутні запитувана в клопотанні інформація щодо місця знаходження таких деталей, складових та обладнання.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується (крім клопотання про витребування судом групи однотипних документів як доказів); 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Зважаючи на наведені норми, інформація сама по собі не є доказом в розумінні ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, а тому не може бути витребувана судом.

Щодо витребування відповідей на запити відповідача, то відповідач не обґрунтував підстав, з яких він вважає, що особи, в яких відповідач просить їх витребувати мають ці докази. Направлення відповідачем запитів не є підтвердженням складання особами, яким були направлені запити, відповідей на них. Фактично відповідач просить суд спонукати осіб, яким були направлені відповідачем запити до надання відповідей на них, тобто до створення доказів, що не відповідає завданням такого процесуального механізму як витребування доказів.

26.12.2023 від відповідача надійшли додаткові пояснення, в яких відповідач зазначає, що оскільки позивачем не приймались пошкоджені частини автомобіля, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження заявленого позивачем до стягнення розміру страхового відшкодування.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

19.02.2021 о 08 годині 35 хвилин на перехресті проспекту Броварський та проспекту Визволителів в місті Києві сталася дорожня пригода за участю автомобіля «Peugeot Boxer», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля «Volkswagen Passat» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 .

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.03.2021 №755/4327/21 встановлено, що автомобіль «Peugeot Boxer», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 виїхав на регульоване перехрестя на заборонений (червоний) сигнал світлофора, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , чим порушив п. 8.7.3.е Правил дорожнього руху України, визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.03.2021 №755/4330/21 встановлено, що ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не відреагував на її зміну, здійснив виїзд та рух поза межами проїжджої частини, тим самим порушив вимоги дорожньої розмітки, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Peugeot Boxer», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , чим заподіяв транспортним засобам пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.3 "б", 11.1, 1.1 Правил дорожнього руху України. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Частинами 1 та 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Позовні вимоги пред`явлено щодо відшкодування шкоди завданої пошкодженням автомобіля «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Власником автомобіля «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Перша Лізингова Компанія», що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Автомобіль «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на дату настання страхового випадку був застрахований власником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Перша Лізингова Компанія» у Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (позивач), відповідно до Генерального договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, водіїв і пасажирів від нещасного випадку №28-0199-18-00260 від 20.05.2018.

19.02.2021 позивачу як страховику за цим Генеральним договором №28-0199-18-00260 було надіслано повідомлення про страхову подію.

05.03.2021 складено ремонтну калькуляцію, відповідно до якої вартість ремонту складає 244 878,53 грн.

01.04.2021 позивачем складено акт огляду пошкодженого транспортного засобу (дефектна відомість).

30.04.2021 між позивачем та ТОВ «Атлант-М Лепсе» підписано Рахунок-Акт виконаних робіт № на суму 190 735,45 грн.

В цей же день між цими ж сторонами було підписано Рахунок-Акт виконаних робіт № на суму 17 273,32 грн.

29.05.2021 між цими ж сторонами було підписано Рахунок-Акт виконаних робіт № на суму 74 037,32 грн.

17.06.2021 позивачем складено страховий акт №ALD-3650 та розрахунок суми страхового відшкодування, відповідно до якого розмір страхового відшкодування визначено у розмірі 232 299,82 грн.

18.06.2021, відповідно до платіжного доручення №1668 позивачем виплачено на користь ТОВ «Перша Лізингова Компанія» 232 299,82 грн.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 Цивільного кодексу України).

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (ч. 1 ст. 10 Закону України "Про страхування").

Згідно з ст. 980 Цивільного кодексу України, статті 4 Закону України "Про страхування" залежно від предмета договору страхування може бути особистим, майновим, а також страхуванням відповідальності.

У свою чергу, за вольовою ознакою згідно з положеннями ст. 999 Цивільного кодексу України і статей 6, 7 Закону України "Про страхування" страхування може бути добровільним і обов`язковим, тому кожен вид страхування має свої особливості правового регулювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким чином, здійснивши страхове відшкодування на користь ТОВ «Перша Лізингова Компанія» позивач набув право регресної вимоги до особи відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Постановами Дніпровського районного суду м. Києва від 18.03.2021 №755/4327/21 та №755/4330/21 визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, внаслідок якого завдано шкоди автомобілю «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 відповідно, ОСОБА_1 , який керував автомобілем «Peugeot Boxer», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та ОСОБА_2 , який керував автомобілем «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Враховуючи вину обох водіїв у вчиненні адміністративного правопорушення, внаслідок якої завдано шкоди автомобілю «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та відсутності в матеріалах справи будь-яких доказів того, що вина будь-якого з двох водіїв є більшою або меншою ніж 50%, суд погоджується з позицією позивача щодо рівності часток відшкодування обох осіб, які на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіють транспортним засобом «Peugeot Boxer», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та транспортним засобом «Volkswagen Passat»,державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Таким чином, частка відповідальності володільця транспортного засобу «Peugeot Boxer» становить 50%.

Відповідач не заперечує, що він є власником автомобіля «Peugeot Boxer», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Цивільна відповідальність відповідача за шкоду, заподіяну майну третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Українська пожежно-страхова компанія», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/7882685, ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну потерпілих внаслідок ДТП складає 130 000,00 грн. Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих встановлена в розмірі 0% від ліміту відповідальності.

Відповідно до ст. 999 Цивільного кодексу України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону).

Згідно з ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої в постанові від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

12.07.2021 позивач звернувся до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» з заявою про виплату страхового відшкодування, яким просив виплатити суму в розмірі 116 149,91 грн

20.09.2021 між позивачем та Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» укладено угоду про здійснення страхового відшкодування, відповідно до якої виплата страхового відшкодування (страхової суми) у розмірі згідно цієї Угоди здійснюється страховиком у строк до 30.09.2021, зокрема щодо застрахованого позивачем транспортного засобу «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Визначено розмір страхового відшкодування, розрахований в порядку Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у розмірі 64 149,94 грн, узгоджений сторонами розмір страхового відшкодування 57 734,95 грн.

За змістом Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Таким чином, для визначення складових витрат, які підлягають відшкодуванню саме страховиком цивільно-правової відповідальності, в даному випадку підлягають застосуванню саме спеціальні норми пункту 22.1 статті 22 та статті 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Тобто, наведеними положеннями встановлено, що розмір відповідальності страховика за полісом обмежується розміром відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в межах встановлених відповідним полісом ліміту відповідальності та франшизи.

Решту суми відшкодовує особа, яка є відповідальною за завдання шкоди.

Матеріали справи не містять розрахунку суми страхового відшкодування, зазначеної в Угоді від 20.09.2021 64 149,94 грн.

У позовній заяві зазначено, що ця сума розрахована з урахуванням обопільної вини учасників ДТП та коефіцієнту зносу складових автомобіля «Volkswagen Passat» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В той же час, відповідно до Розрахунку суми страхового відшкодування від 17.06.2021, зробленим позивачем та відповідно до якого позивачем виплачено страхове відшкодування на користь ТОВ «Перша Лізингова Компанія», страхове відшкодування здійснено без врахування зносу деталей, що замінюються.

Таким чином, позивачем здійснено розрахунок суми страхового відшкодування та виплачено страхове відшкодування на користь ТОВ «Перша Лізингова Компанія» без врахування коефіцієнту зносу складових автомобіля «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . В той же час, погоджено з Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» суму страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнту зносу складових цього автомобіля.

Суд не вважає за необхідне в межах цієї справи давати оцінку необхідності застосування при розрахунку суми страхового відшкодування коефіцієнту зносу складових автомобіля «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , оскільки це не входить у предмет доказування у даній справі.

Як зазначалось вище, цивільна відповідальність відповідача за шкоду, заподіяну майну третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Українська пожежно-страхова компанія», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/7882685, ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну потерпілих внаслідок ДТП складає 130 000,00 грн. Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих встановлена в розмірі 0% від ліміту відповідальності.

Таким чином розмір ліміту відповідальності повністю покриває суму шкоди, завданої автомобілю «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , незалежно від врахування чи неврахування коефіцієнту зносу складових автомобіля.

У разі врахування коефіцієнту зносу складових автомобіля, цей коефіцієнт мав бути також застосований при оцінці суми страхового відшкодування на користь ТОВ «Перша Лізингова Компанія», а не відшкодовуватись за рахунок відповідача, цивільна відповідальність якого застрахована.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Позивачем не доведено обов`язку відповідача відшкодувати позивачу розмір його витрат, здійснених на користь особи, яка застрахувала своє майно, у зв`язку з цим, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судовий збір за розгляд справи покладається на позивача, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.У позові Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" до Комунальної організації "Київмедспецтранс" про стягнення 51 999,97 грн. - відмовити повністю.

2.Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 30.05.2024.

Суддя С. В. Стасюк