ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
"13" травня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/207/24
Господарський суд Одеської області
У складі судді Желєзної С.П.
Секретаря судових засідань Босової Ю.С.
За участю представників сторін:
Від позивача: не з`явився;
Від відповідача: не з`явився;
Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Бізнес позика до фізичної особи-підприємця Васильєва Дмитра Валерійовича про стягнення 87 038,24 грн.,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю „Бізнес позика (далі по тексту ТОВ „Бізнес позика) звернулось до господарського суду із позовною заявою до фізичної особи-підприємця Васильєва Дмитра Валерійовича (далі по тексту ОСОБА_1 ) про стягнення заборгованості у загальному розмірі 87 038,24 грн., яка складається із заборгованості за отриманим та неповернутим кредитом у розмірі 46 498,50 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами у розмірі 40 539,74 грн. Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачем зобов`язань, прийнятих на себе за договором про надання кредиту №092114-ХР1-001 від 03.03.2020 в частині повернення кредитних коштів та сплати відсотків.
06.02.2024 до суду від АТ КБ „Приватбанк на виконання ухвали суду від 22.01.2024 надійшов лист, згідно якого Банком повідомлено, що на ім`я ОСОБА_1 відкрита картка № НОМЕР_1 , на яку 03.03.2020 двома платежами надійшли грошові кошти у розмірі 50 000,00 грн.
ОСОБА_1 був повідомлений про розгляд судом даного спору шляхом направлення ухвал суду на його адресу місцезнаходження, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: АДРЕСА_1 . Крім того, додатково дві ухвали були направлені на електронну пошту відповідача, вказану в Єдиному державному реєстрі. Проте, направлені на адресу відповідача рекомендовані повідомлення, які містили відмітку «судова повістка», були повернуті до суду у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.
Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
З огляду на викладене, господарський суд доходить висновку про належне повідомлення ОСОБА_1 про розгляд судом даного спору. Оскільки відповідачем не було надано суду відзиву на позов, справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 178 ГПК України.
05.04.2024 до суду від ТОВ „Бізнес позика надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача.
Дослідивши матеріали справи, господарський суд встановив наступне.
03.03.2020 між ТОВ „Бізнес позика (Кредитодавець) та ФОП Васильєвим Д.В. (Позичальник) було укладено договір про надання кредиту №092114-ХР1-001, відповідно до п. 1 якого Кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти в розмірі 50 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити плату за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором.
За змістом п. п. 2, 3 кредитного договору №092114-ХР1-001 від 03.03.2020 кредит надається Позичальнику протягом 3 банківських днів із дня підписання цього договору. Кредит надається строком на 16 тижнів де першим днем є дата списання коштів з рахунку Кредитодавця. Строк дії договору - з дати його підписання та до повного виконання сторонами cвoїx зобов`язань за цим договором, але не пізніше, ніж до 23.06.2020.
Відповідно до п. 4 кредитного договору №092114-ХР1-001 від 03.03.2020 проценти за користування кредитом за цим договором є фiксованими та становлять 0,91101500 % за кожен день користування кредитом. Протягом строку кредитyвання, визначеного у цьому договорi, проценти за користування кредитом нараховуються на залишок заборгованостi по кредитy, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днiв користування кредитом з урахуванням дня видачi кредиту та дня повернення кредитy.
Графік платежів викладений у п. 6 кредитного договору №092114-ХР1-001 від 03.03.2020 та містить наступні відомості: дату операції, залишок по основній сумі кредиту; проценти за користування кредитом; частковий платіж основної суми; комісію за надання кредиту; загальний платіж.
Згідно з п. 7 кредитного договору №092114-ХР1-001 від 03.03.2020 у разi прострочення Позичальником строків сплати обов`язкових платежiв, визначених цим договором, Кредитодавець може нарахувати штраф на суму прострочених загальних платежiв у розмiрi l0% за кожний календарний день прострочення, включаючи день погашення, виходячи з наявної суми прострочених загальних платежів на початок календарного дня.
На підставі квитанцій від 03.03.2020 ТОВ „Бізнес позика було перераховано на картку ОСОБА_1 грошові кошти у загальному розмірі 50 000,00 грн. При цьому, у призначенні платежу зазначено: перерахування коштiв згідно кредитного договору №092114-ХР1-001 від 03.03.2020 без ПДВ.
Грошові кошти були перераховані на рахунок відповідача з використанням платформи ТОВ «Елаєнс», що підтверджується довідками останнього від 09.01.2024, виданими позивачу.
Крім того, 06.02.2024 до суду від АТ КБ „Приватбанк на виконання ухвали від 22.01.2024 надійшов лист, згідно якого Банком повідомлено, що на ім`я ОСОБА_1 відкрита картка № НОМЕР_1 , на яку 03.03.2020 двома платежами надійшли грошові кошти у розмірі 50 000,00 грн.
На підтвердження факту часткового виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором №092114-ХР1-001 від 03.03.2020 ТОВ „Бізнес позика було надано суду квитанції про сплату відповідачем 31.03.2020 грошових коштів у розмірі 2000,00 грн., 07.04.2020 2400,00 грн., 17.03.2020 5120,00 грн., 26.03.2020 2 000,00 грн.
Крім того, позивачем надано суду довідку №28/01 від 08.01.2024, видану ТОВ «Платежі онлайн», згідно якої відповідачем 10.03.2020 було перераховано на рахунок позивача грошові кошти у розмірі 5120,00 грн.
Слід зазначити, що загальна сума сплачених відповідачем коштів згідно наданих позивачем квитанцій складає 11 520,00 грн.
Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 13.07.2021 по справі №648/1147/21 позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ „Бізнес позика, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмету спору на стороні відповідача: приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Пирожка Є.В., було задоволено, визнано виконавчий напис № 41570 від 22.12.2020, вчинений на користь ТОВ «Бізнес позика» про стягнення заборгованості у розмірі 87 789,00 грн., таким, що не підлягає виконанню.

З тексту рішення суду слідує, що спірний виконавчий напис був вчинений для задоволення вимог ТОВ «Бізнес позика» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 092114-ХР1-001 від 03.03.2020 у загальному розмірі 87 789,00 грн.

Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 13.07.2021 по справі №648/1147/21 згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень набрало законної сили 19.08.2021.

У поданій до суду позовній заяві ТОВ „Бізнес позика було повідомлено, що відповідачем в рахунок погашення заборгованості було здійснено 5 платежів на загальну суму 16 640,00 грн., один з яких відповідачем було сплачено через особистий кабінет на сайті позивача. Невиконання ОСОБА_1 прийнятих на себе зобов`язань в частині повернення кредитних коштів та сплати процентів стало підставою для звернення позивача до суду з даними позовними вимогами.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.

Так, згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому за правилами статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 179 ГК України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Господарським судом під час вирішення даного спору було встановлено, що 03.03.2020 між ТОВ „Бізнес позика та ФОП Васильєвим Д.В. було укладено договір про надання кредиту №092114-ХР1-001, за умовами якого позивачем були прийняті на себе зобов`язання видати відповідачу грошові кошти в розмірі 50 000,00 грн.

ТОВ „Бізнес позика було належним чином виконані взяті на себе зобов`язання з видачі відповідачу кредитних коштів у загальному розмірі 50 000,00 грн., що підтверджується квитанціями від 03.03.2020 та відповіддю АТ КБ „Приватбанк, наданою на виконання ухвали суду від 22.01.2024.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Водночас вимогами ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В порушення зобов`язань, прийнятих на себе за умовами кредитного договору № 092114-ХР1-001 від 03.03.2020, ОСОБА_1 було перераховано на рахунок ТОВ „Бізнес позика грошові кошти у загальному розмірі 16 640,00 грн., з яких 5 425,96 грн. були зараховані позивачем в рахунок сплати штрафних санкцій.

Предмет заявлених ТОВ „Бізнес позика позовних вимог до ОСОБА_1 є вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 46 498,50 грн., заборгованості за процентами у розмірі 40 539,74 грн.

Слід зазначити, що згідно розрахунку заборгованості, складеного станом на 17.01.2024, позивачем було здійснено нарахування процентів до 23.06.2020, тобто протягом визначеного кредитним договором строку кредитування.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок заборгованості, господарський суд вважає за необхідне надати правову оцінку правомірності зарахуванню ТОВ „Бізнес позика грошових коштів у розмірі 5 425,96 грн. в рахунок сплати штрафних санкцій, а саме: 26.03.2020 позивачем зараховано 1 025,96 грн. в рахунок сплати штрафу, 31.03.2020 2000,00 грн., 07.04.2020 2400,00 грн., що безпосередньо впливає на розмір заборгованості відповідача за процентами, з огляду на наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", прийнятої відповідно до ст.29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", на усій території України встановлений карантин з 12.03.2020, який, у свою чергу, був неодноразово продовжений та відмінений лише з 30.06.2023 згідно постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651.

Відповідно до ч. 3 ст. 75 ГПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

04.07.2020 набув чинності Закон України „Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19 № 691-20 від 16.06.2020, яким розділ Прикінцеві та перехідні положення ЦК України було доповнено п. 15.

Відповідно до п. 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції Закону № 691-20 від 16.06.2020) у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення".

Верховний Суд у постанові від 14.08.2023 по справі №709/1320/21 дійшов висновку, що Законом № 691-20 від 16.06.2020 передбачено правило зворотної дії в часі положень цього Закону до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію, щодо ненарахування штрафних санкцій під час дії карантину.

Враховуючи встановлення на території України карантину з 12.03.2020, господарський суд доходить висновку про відсутність у ТОВ „Бізнес позика правових підстав для зарахування протягом періоду з 26.03.2020 до 07.04.2020, тобто в період дії карантину грошових коштів у розмірі 5 425,96 грн. в рахунок сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Таким чином, сплачені відповідачем грошові кошти у розмірі 5 425,96 грн. згідно з вимогами ст. 534 ЦК України мають бути зараховані в рахунок погашення заборгованості за відсотками.

Підсумовуючи вищенаведене, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором № 092114-ХР1-001 від 03.03.2020, господарський суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення заявлених ТОВ «Бізнес позика» до ОСОБА_1 позовних вимог шляхом присудження до стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у розмірі 46 498,50 грн., заборгованості за процентами 35 113,78 грн. (40 539,74 грн. - 5 425,96 грн. = 35 113,78 грн.). В частині вимог про стягнення процентів у розмірі 5 425,96 грн. слід відмовити.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України особа, не звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання у разі відсутності у боржника необхідних коштів. Крім того, згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Підсумовуючи викладене вище, господарський суд доходить висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заявлених товариством з обмеженою відповідальністю „Бізнес позика до фізичної особи-підприємця Васильєва Дмитра Валерійовича позовних вимог шляхом присудження до стягнення на користь позивача заборгованості по тілу кредиту у розмірі 46 498,50 грн. та заборгованості за процентами у розмірі 35 113,78 грн. В іншій частині позову необхідно відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236 238, 240, ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Васильєва Дмитра Валерійовича / АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_2 ; дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 / на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Бізнес позика /01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 411; ідентифікаційний код 41084239/ заборгованість за тілом кредиту у розмірі 46 498,50 грн. /сорок шість тисяч чотириста дев`яносто вісім грн. 50 коп./, заборгованість за процентами у розмірі 35 113,78 грн. /тридцять п`ять тисяч сто тринадцять грн. 78 коп./, судовий збір у розмірі 2 271,39 грн. /дві тисячі двісті сімдесят одна грн. 39 коп./.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення складено 23 травня 2024 р.

Суддя С.П. Желєзна