УХВАЛА

27 травня 2024 року

м. Київ

cправа № 910/22876/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Булгакової І. В.(головуючої), Колос І. Б та Малашенкової Т. М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Міністерства юстиції України (далі - Міністерство)

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.03.2024, ухвалену за наслідками перегляду ухвали господарського суду міста Києва від 03.07.2023

за заявою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка Владислава Андрійовича

про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Шахтоуправління "Донбас"

до публічного акціонерного товариства "Донбасенерго"

про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

Міністерство 26.04.2024 (через систему "Електронний суд") звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.03.2024, а ухвалу господарського суду міста Києва від 03.07.2023 у справі № 910/22876/17 залишити в силі.

Водночас у скарзі Міністерство просить поновити строк на касаційне оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 03.05.2023 касаційну скаргу Міністерства залишено без руху у зв`язку з тим, що у скарзі не наведено чітких підстав касаційного оскарження, передбачених відповідним абзацом частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України, Кодекс) як для оскарження судового рішення, передбаченого пунктами 2, 3 частини першої статті 287 названого Кодексу; надано скаржнику строк для усунення зазначених недоліків.

Міністерство 07.05.2024 (через систему "Електронний суд") подало до Верховного Суду заяву про усунення недоліків з уточненою касаційною скаргою.

Як було зазначено в ухвалі Верховного Суду від 03.05.2024 про залишення касаційної скарги без руху, що приписами пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України визначено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено, підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Так, предметом касаційного оскарження є постанова Північного апеляційного господарського суду від 07.03.2024, якою скасовано ухвалу господарського суду міста Києва від 03.07.2023, а у задоволенні заяви державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка В.А. про звернення стягнення на грошові кошти, що належать товариству з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Східенерго" відмовлено.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Тобто, у разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене, зокрема, у пункті 2 частини першої статті 287 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень), а підставою касаційного оскарження є саме абзац другий частини другої статті 287 ГПК України.

Отже, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі конкретну підставу касаційного оскарження судового рішення, передбачену частиною другою статті 287 ГПК України.

Однак подана скаржником уточнена касаційна скарга фактично повторює зміст попередньої касаційної скарги та не містить чіткого посилання та уточнення підстав касаційного оскарження судового рішення, визначеного пунктами 2, 3 частини першої статті 287 вказаного Кодексу, з урахуванням вимог вказаної ухвали суду від 03.05.2024 про залишення касаційної скарги без руху.

Натомість в уточненій скарзі скаржник як на підставу касаційного оскарження повторно посилається на відсутність висновків Верховного Суду щодо застосування норми права, що визначено пунктом 3 частини другої статті 287, та є підставою касаційного оскарження судового рішення, зазначеного у пунктах 1, 4 частини першої вказаної норми, про що було зазначено Судом в ухвалі про залишення касаційної скарги без руху.

За приписами ГПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

З огляду на викладене Суд дійшов висновку, що Міністерство не усунуло недоліків поданої ним касаційної скарги в частині зазначення підстави касаційного оскарження судового рішення, передбаченої відповідним абзацом частини другої статті 287 ГПК України (як для оскарження судового рішення, передбаченого пунктами 2, 3 частини першої статті 287 названого Кодексу), як того вимагає пункт 5 частини другої статті 290 ГПК України, що є підставою для її повернення без розгляду як такої, що не відповідає вимогам процесуального закону щодо її змісту і форми.

Відповідно до частини п`ятої статті 292 ГПК України питання про повернення касаційної скарги суд касаційної інстанції вирішує протягом двадцяти днів з дня надходження касаційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

З огляду на викладене та керуючись статтею 234, частиною п`ятою статті 292 ГПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Міністерства юстиції України на постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.03.2024 у справі № 910/22876/17 повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя І. Булгакова

Суддя І. Колос

Суддя Т. Малашенкова