ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"24" травня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/2261/24
Господарський суд Одеської області у складі судді Гута С.Ф.,

дослідивши зареєстровану 22.05.2024 р. за вх. № 2-854/24

заяву керівника Біляївської окружної прокуратури

про забезпечення позову

у справі № 916/2261/24

за позовом керівника Біляївської окружної прокуратури (67600, Одеська обл., Одеський р-н, м. Біляївка, вул. Костіна, 17) в інтересах держави в особі Південного офіс Держаудитслужби (65012, м. Одеса, вул. Канатна, буд., 83, Код )

до відповідачів: Служби відновлення та розвитку інфраструктури в Одеській області (65031, м. Одеса, вул. Михайла Грушевського, буд., 49, Код ) та Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ" (65058, м. Одеса, вул. Романа Кармена, буд. 21, КОД )

про припинення правовідносин, які виникли внаслідок укладеного договору підряду від 21.08.2023 р. № 4Б/23,

встановив:

Керівник Біляївської окружної прокуратури звернувся до Господарського суду Одеської області із позовною заявою в інтересах держави в особі Південного офіс Держаудитслужби, в якій просить припини правовідносини між Службою відновлення та розвитку інфраструктури в Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю "АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ", які виникли внаслідок укладання договору підряду № 4Б/23 від 21.08.2023 р. на виконання робіт з «Будівництва пішохідного переходу в різних рівнях на автомобільній дорозі загального користування державного значення М-15 Одеса-Рені (на м. Бухарест), км. 40+300» за ДК: 021:2015:45230000-8 Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь, на загальну суму 49989810,00 грн.

Обґрунтовуючи звернення із позовом до суду Прокурор посилається на те, що укладений 21.08.2023 р. між Службою відновлення та розвитку інфраструктури в Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю "АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ" договір підряду № 4Б/23 є нікчемним в силу приписів Бюджетного та Цивільного кодексі України, оскільки відсутні передбачені бюджетні асигнування на виконання відповідних робіт в обласному бюджеті Одеської області, у той же час Маяківською сільською радою передбачено виділення коштів виключно на розробку проєктної документації по об`єкту «Будівництва пішохідного переходу в різних рівнях на автомобільній дорозі загального користування державного значення М-15 Одеса-Рені (на м. Бухарест), км. 40+300».

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Господарського суду Одеської області від 22.05.2024 р. позовній заяві керівника Біляївської окружної прокуратури присвоєно єдиний унікальний номер судової 916/2261/24 та визначено суддю Гута С.Ф. для її розгляду.

Одночасно із позовною заявою керівником Біляївської окружної прокуратури представлено заяву про забезпечення позову шляхом:

заборони Державній казначейській службі України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, буд. 6, ) здійснювати будь-які розрахункові операції за рахунком (рахунками) Служби відновлення та розвитку інфраструктури в Одеській області, пов`язані з виконанням умов договору підряду № 4Б/23 від 21.08.2023, укладеного між Службою відновлення та розвитку інфраструктури в Одеській області () та ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» ();

заборони Службі відновлення та розвитку інфраструктури в Одеській області () вчиняти певні дії, а саме: здійснювати платежі за договором підряду № 4Б/23 від 21.08.2023, укладеним між Службою відновлення та розвитку інфраструктури в Одеській області () та ТОВ «Автомагістраль-Південь» ();

заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Автомагістраль-Південь» () вчиняти певні дії, а саме: здійснювати надання послуг, виконання робіт за договором підряду № 4Б/23 від 21.08.2023, укладеним між Службою відновлення та розвитку інфраструктури в Одеській області () та ТОВ «Автомагістраль-Південь» ().

Обґрунтовуючи звернення із заявою про забезпечення позову Прокурор посилається на те, що бюджетні асигнування на виконання передбачених укладеним договором робіт не виділялись, втім Служба відновлення та розвитку інфраструктури в Одеській області не позбавлена можливості зареєструвати бюджетні зобов`язання у подальшому, у тому числі і під час розгляду справи, що буде мати наслідком збільшення позовних вимог, подання нового позову та затягування судового процесу, у той же час, заборона Державній казначейській службі України в Одеській області здійснювати будь-які розрахункові операції за рахунком (рахунками) Служби відновлення та розвитку інфраструктури в Одеській області, пов`язані з виконанням умов договору підряду № 4Б/23 від 21.08.2023 р., не дозволить Замовнику у подальшому вільно розпоряджатися зазначеними у цьому договорі бюджетними коштами, що є ефективним та справедливим способом захисту державних інтересів.

При цьому, Прокурор зауважив, що недотримання розпорядником чи одержувачем бюджетних коштів обмежень, які введені законодавчими та іншими нормативно-правовими актами є підставою для відмови з боку органів казначейства у реєстрації зобов`язань та фінансових зобов`язань, оскільки утворює склад бюджетного правопорушення, передбаченого п.п.21 та 40 ч.1 ст.116 Бюджетного кодексу України. У такому випадку органи казначейства мають право застосувати заходи впливу, у тому числі у вигляді прийняття розпорядження про зупинення операцій з бюджетними коштами.

В частині заборони Службі відновлення та розвитку інфраструктури в Одеській області здійснювати платежі за договором підряду Прокурор посилається на те, що умовами нікчемного договору та вимогами законодавства визначено обов`язок Служби відновлення та розвитку інфраструктури в Одеській області прийняти від Підрядника виконані роботи та оплатити їх. У разі несвоєчасної оплати робіт на Службу покладається обов`язок окрім основного боргу сплатити встановлений індекс інфляції.

Також, у разі звернення Підрядника з позовом до суду про стягнення зі Служби відновлення та розвитку інфраструктури в Одеській області основного боргу за договором та задоволення позовних вимог, Служба як відповідач буде зобов`язана сплатити також з Державного бюджету судовий збір, який сплачений позивачем.

Поряд із цим основною метою звернення прокурора із цією заявою про забезпечення позову є захист і відновлення порушених прав та інтересів держави. Через досить тривалу процедуру судового розгляду справи несплачені кошти за укладеним договором можуть бути у подальшому безпідставно сплачені та, як наслідок, остаточне рішення суду, прийняте через певний час після ініціювання судового провадження, уже не зможе належним чином ефективно захистити порушені права та інтереси держави.

Окрім того, Прокурор зазначає, що забезпечення позову шляхом заборони Службі відновлення та розвитку інфраструктури в Одеській області здійснювати платежі за нікчемним Договором № 4Б/23 від 21.08.2023 р. не є втручанням у договірні відносини та господарську діяльність, а ефективним та адекватним заходом забезпечення позовних вимог.

Щодо заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ" здійснювати надання послуг, виконання робіт за договором підряду № 4Б/23 від 21.08.2023 р. з «Будівництва пішохідного переходу в різних рівнях на автомобільній дорозі загального користування державного значення М-15 Одеса-Рені (на м. Бухарест), км. 40+300» Прокурор зазначив, що у випадку задоволення позову, про припинення правовідносин, які сторони вважають виникли у них за договором № 4Б/23 Відповідач-1 буде змушений компенсувати Відповідачу-2 вартість робіт за договором, які на дату відшкодування можуть бути навіть більшими аніж на дату укладення договору. Таким чином, державні інтереси не будуть захищені, а навпаки створюється ризик їх подальшого порушення.

Дослідивши зміст заяви про забезпечення позову, господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви керівника Біляївської окружної прокуратури про забезпечення позову, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно із частиною 1 статті 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Статтею 136 ГПК України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Пунктом 2 частини 1 статті 138 ГПК України встановлено, що заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Отже, законодавець дозволяє суду забезпечити існуючий позов не тільки з мотивів неможливості чи ускладнення виконання рішення суду, але й у зв`язку з неможливістю чи ускладненням ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В силу приписів частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову. Близькі за змістом висновки щодо застосування статей 136, 137 ГПК України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 14.06.2018 у справі № 916/10/18, від 23.06.2018 у справі № 916/2026/17, від 16.08.2018 у справі № 910/5916/18, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19.

За змістом статті 136 ГПК України у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між певним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову чи забезпечити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, у кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу. (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.04.2018 у справі № 922/2928/17 та у постанові Верховного Суду від 05.08.2019 у справі № 922/599/19).

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Відповідні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18, у постанові Верховного Суду від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20.

Згідно із частиною 1 статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р. № 3477-IV при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 вказаної Конвенції передбачено, зокрема, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У рішенні від 31.07.2003 р. у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20.07.2004 р. у справі Шмалько проти України (п.43, Заява № 60750/00) наголосив, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.97 р., Reports of Judgments and Decisions 1997-II, с. 510, п. 40).

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі Пантелеєнко проти України (п.77, Заява № 11901/02) зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Існування такого засобу повинно бути достатнім не тільки в теорії, але й на практиці, без чого йому бракуватиме необхідної доступності та ефективності.

ЄСПЛ неодноразово наголошував на тому, що пункт 1 статті 6 Конвенції забезпечує всім "право на суд", яке охоплює право на виконання остаточного рішення, ухваленого будь-яким судом. ЄСПЛ в контексті права на виконання остаточного рішення зауважує, що метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Крім того, тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. ЄСПЛ також звернув увагу на те, що тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (рішення ЄСПЛ від 13.01.2011 у справі "Кюблер проти Німеччини").

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008 р.) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Він є запобіганням тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Суд також враховує правову позицію, викладену у Рішенні Конституційного Суду України від 31 травня 2011 року № 4-рп/2011 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв`язку зі статтями 151, 152, 153 Цивільного процесуального кодексу України, "з метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову" (абзац п`ятий пункту 4 мотивувальної частини).

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Він віднесений до механізму захисту прав і свобод людини, зокрема в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення, а отже, елементом правосуддя. Забезпечення позову стосується всіх стадій судового провадження (підготовка, призначення, розгляд справи, виконання рішення) і є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в господарському судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для людини рішення, оскільки надає можливість суду до ухвалення рішення в господарській справі вжити заходів до забезпечення реалізації позовних вимог.

Також приймаючи до уваги правову позицію Верховного Суду стосовно тощо, у справах з немайновою вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, не має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу.

Враховуючи викладене, господарський суд доходить до висновку про наявність правових підстави для задоволення представленої заяви керівника Біляївської окружної прокуратури про забезпечення позову, адже у випадку вчинення Відповідачами відповідних дій інтереси держави не зможуть буди захищеними або поновленими в межах цього судового провадження без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених прав або інтересів держави.

Господарський суд відзначає, що зазначені заходи забезпечення позову є тимчасовими (до закінчення розгляду справи) та спрямовані на збереження існуючого становища до розгляду спору по суті з метою зупинення вчинення під час розгляду цієї справи дій, які матимуть відповідні юридичні наслідки, що можуть призвести до ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту та поновлення порушеного права в разі задоволення/часткового задоволення позову.

Відповідно до частини 8 статті 140 ГПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Згідно із приписами частини 1 статті 144 ГПК України ухвала господарського суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Керуючись ст.136,137,140,232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву (зареєстрована 22.05.2024 р. за вх. № 2-854/24) керівника Біляївської окружної прокуратури про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Державній казначейській службі України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, буд. 6, ) здійснювати будь-які розрахункові операції за рахунком (рахунками) Служби відновлення та розвитку інфраструктури в Одеській області, пов`язані з виконанням умов договору підряду № 4Б/23 від 21.08.2023, укладеного між Службою відновлення та розвитку інфраструктури в Одеській області (65031, м. Одеса, вул. Михайла Грушевського, буд., 49, Код ) та ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» (65058, м. Одеса, вул. Романа Кармена, буд. 21, КОД ).

Стягувачем за ухвалою є: Південний офіс Держаудитслужби (65012, м. Одеса, вул. Канатна, буд., 83, Код ).

Боржниками за ухвалою в цій частині є: Державна казначейська служба України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, буд. 6, ).

Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Службі відновлення та розвитку інфраструктури в Одеській області (65031, м. Одеса, вул. Михайла Грушевського, буд., 49, Код ) вчиняти певні дії, а саме: здійснювати платежі за договором підряду № 4Б/23 від 21.08.2023, укладеним між Службою відновлення та розвитку інфраструктури в Одеській області (65031, м. Одеса, вул. Михайла Грушевського, буд., 49, Код ) та ТОВ «Автомагістраль-Південь» (65058, м. Одеса, вул. Романа Кармена, буд. 21, КОД ).

Стягувачем за ухвалою є: Південний офіс Держаудитслужби (65012, м. Одеса, вул. Канатна, буд., 83, Код ).

Боржниками за ухвалою в цій частині є: Служба відновлення та розвитку інфраструктури в Одеській області (65031, м. Одеса, вул. Михайла Грушевського, буд., 49, Код ).

Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Автомагістраль-Південь» (65058, м. Одеса, вул. Романа Кармена, буд. 21, КОД ) вчиняти певні дії, а саме: здійснювати надання послуг, виконання робіт за договором підряду № 4Б/23 від 21.08.2023, укладеним між Службою відновлення та розвитку інфраструктури в Одеській області (65031, м. Одеса, вул. Михайла Грушевського, буд., 49, Код ) та ТОВ «Автомагістраль-Південь» (65058, м. Одеса, вул. Романа Кармена, буд. 21, КОД ).

Стягувачем за ухвалою є: Південний офіс Держаудитслужби (65012, м. Одеса, вул. Канатна, буд., 83, Код ).

Боржником за ухвалою в цій частині є: Товариство з обмеженою відповідальністю "АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ" (65058, м. Одеса, вул. Романа Кармена, буд. 21, КОД ).

У відповідності до ч.2 ст.235 ГПК України ухвала набрала законної сили 24.05.2024 р. та у відповідності до ч.8 ст.140, ч.2 ст.254, п.4 ч.1 ст.255 ГПК України підлягає оскарженню в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Згідно ч.8 ст.140 ГПК України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути пред`явлена до примусового виконання у строки, визначені ст.12 Закону України „Про виконавче провадження.

Суддя Гут Сергій Федорович