ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2024 р. Справа№ 927/1520/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Шапрана В.В.

без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційні скарги Комунального підприємства "Зеленбуд" Чернігівської міської ради

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 11.01.2024 р.

у справі № 927/1520/23 (суддя - Ноувен М.П.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Плант Сервіс"

до Комунального підприємства "Зеленбуд" Чернігівської міської ради

про стягнення 27769,95 грн

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Плант Сервіс" звернулось до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Комунального підприємства "Зеленбуд" Чернігівської міської ради про стягнення 27769,95 грн, з яких: 16020,63 грн інфляційних втрат та 11749,32 грн 3% річних.

Вимоги позивача обгрунтовані тим, що відповідач в порушення умов укладеного договору поставки № 2903/21 від 29.03.2021 р. свої зобов`язання щодо повної оплати за поставлений товар виконав з простроченням, у зв`язку з чим останньому нараховано інфляційні втрати та 3% річних.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 11.01.2024 р. у справі № 927/1520/23 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Плант-Сервіс" задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Комунальне підприємство "Зеленбуд" Чернігівської міської ради подало апеляційну скаргу (безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду), у якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення позову та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу відповідач посилається на те, що після поставки товару він не відмовлявся від оплати товару, проте у зв`язку з важким фінансовим становищем попереджав позивача про затримку в оплаті за поставлений товар. Скаржник вважає, що оскільки позивач претензій до відповідача не пред`являв, тому погодив відстрочку відповідачу в оплаті товару.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 30.01.2024 р. апеляційну скаргу у справі № 927/1520/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Шапран В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2024 р. відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Зеленбуд" Чернігівської міської ради на рішення Господарського суду Чернігівської області від 11.01.2024 р. до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи № 927/1520/23.

До суду 22.02.2024 р. надійшли матеріали справи № 927/1520/23.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.02.2024 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 927/1520/23 та вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання) на підставі ч. 10 ст. 270 ГПК України.

Відповідно до ч. ч. 5, 7 ст. 6 ГПК України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Згідно з ч. 3 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

За ч. 11 ст. 242 ГПК України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Копію ухвали від 29.02.2024 р. про відкриття провадження у справі № 927/1520/23 сторонам доставлено до електронних кабінетів, доказом чого є довідки про доставку електронного документа, що містяться в матеріалах справи.

Також згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала про відкриття апеляційного провадження від 29.02.2024 р. у справі № 927/1520/23 оприлюднена у реєстрі 04.03.2024 р.

Враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення учасників справи про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження, а також закінчення строків, встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.02.2024 р. на подання всіх заяв та клопотань, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті.

29.03.2021 р. між Комунальним підприємством «Зеленбуд» Чернігівської міської ради (далі - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Плант Сервіс» (далі - постачальник) укладено договір поставки № 2903/21 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник передає у власність покупця код ДК 021:2015(CPV): 03450000-9 розсадницька продукція (далі - товар), а саме: ялина колюча форма голуба в кількості 7 шт.; ялина сербська в кількості 7 шт.; дуб болотний в кількості 110 шт., а покупець приймає та сплачує вартість товару.

Згідно з п. 1.2 договору загальна вартість товару за цим договором складає 1143600 грн, в т.ч. ПДВ 190600,00 грн.

Як передбачено п. 1.3 договору, асортимент, ціна товару, його кількість і вартість фіксуються в накладних, що є невід`ємними частинами цього договору.

У відповідності до п. 2.1 договору оплата товару за цим договором здійснюється покупцем шляхом перерахування коштів у безготівковому порядку протягом 15 банківських днів з дня отримання товару.

Договір діє до 31.12.2021 р., але у будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань сторонами цього договору (п. 10.1 договору).

За п. 11.2 договору усі зміни та доповнення до договору, а також його дострокове розірвання є чинними лише у тому випадку, якщо оформлені письмово у вигляді додаткових угод, які підписуються уповноваженими представниками сторін та завірені печатками. Усі додаткові угоди та додатки до договору є його невід`ємними частинами.

На виконання умов укладеного договору позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 1143600,00 грн, що підтверджується видатковою накладною № 6 від 02.04.2021 р. та товарно-транспортною накладною № 2 від 02.04.2021 р.

26.08.2021 р. відповідач здійснив оплату за поставлений товар у сумі 1143600,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 3463.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідач, на думку позивача, в порушення умов укладеного договору виконав свої зобов`язання щодо оплати за поставлений товар з порушенням строку, у зв`язку з чим за порушення виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано інфляційні втрати та 3% річних за період з 24.04.2021 р. по 26.08.2021 р.

За змістом ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Як передбачено ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як було встановлено вище, на виконання умов укладеного договору позивачем було здійснено поставку товару відповідачу на загальну суму 1143600,00 грн, що підтверджується видатковою накладною № 6 від 02.04.2021 р. та товарно-транспортною накладною № 2 від 02.04.2021 р.

Умовами укладеного договору, зокрема п. 2.1, сторони погодили, що оплата товару здійснюється покупцем шляхом перерахування коштів у безготівковому порядку протягом 15 банківських днів з дня отримання товару.

Отже відповідач повинен був оплатити товар у строк до 23.04.2021 р.

Однак, відповідач оплату за поставлений товар здійснив лише 26.08.2021 р., що підтверджується платіжним дорученням № 3463 на суму 1143600,00 грн, тобто з порушенням 15-ти денного строку, передбаченого укладеним договором.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу, не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у наступному місяці.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2019 р. у справі № 910/5625/18, від 13.02.2019 р. у справі № 924/312/18, від 05.07.2019 р. у справі № 905/600/18.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 16020,63 грн інфляційних втрат та 11749,32 грн 3% річних за період з 24.04.2021 р. по 26.08.2021 р. підлягають задоволенню, оскільки є обґрунтованими, а їх розмір є арифметично правильним.

Доводи скаржника про те, що оскільки позивач претензій щодо затримки оплати товару до відповідача не пред`являв, тому погодив відстрочку відповідачу в оплаті товару, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи відсутні додаткові угоди щодо зміни строку поставки або інші докази на підтвердження такої домовленості між сторонами.

Інші доводи апеляційної скарги наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів як необґрунтовані.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77, 78 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 276 ГПК передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, здійснивши перевірку та оцінку всіх належних доказів, наявних у матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Чернігівської області від 11.01.2024 р. у справі № 927/1520/23 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Комунального підприємства "Зеленбуд" Чернігівської міської ради задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як передбачено ч. 3 ст. 287 ГПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 даної статті.

Вказана справа є малозначною та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених чинним законодавством.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Зеленбуд" Чернігівської міської ради залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 11.01.2024 р. у справі № 927/1520/23 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Комунальне підприємство "Зеленбуд" Чернігівської міської ради.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Андрієнко

В.В. Шапран