ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" квітня 2024 р. Справа№ 910/17846/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Майданевича А.Г.

Коротун О.М.

секретар судового засідання Ніконенко Є.С.

за участю представників сторін згідно із протоколом судового засідання

від позивача: Накоп`юк Я.В. (поза межами приміщення суду);

від відповідача: Лапій А.В. (в залі суду);

при розгляді апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" та Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2024

у справі № 910/17846/23 (суддя Павленко Є.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст додаткового рішення місцевого господарського суду

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 19.02.2024 у справі № 910/17846/23 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" від 8 лютого 2024 року про розподіл судових витрат у справі № 910/17846/23 задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" 1 836,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення мотивоване тим, що зі змісту акта вбачається, що деякі зазначені в ньому послуги є тотожними, дублюють та охоплюють одна одну, що призводить до необґрунтованого завищення обсягів фактично наданих послуг та їх вартості, крім того адвокатом вже здійснювався правовий аналіз договору № 43-41564379/2020-001 та його редакцій під час розгляду справ № 910/11775/23 та № 910/11774/23. Відтак, у суду наявні обґрунтовані сумніви щодо необхідності повторного дослідження та вивчення цим же адвокатом одних і тих же документів. Про правомірність зменшення розміру витрат Товариства на професійну правничу допомогу адвоката щодо даного виду послуг зазначено також у постанові Північного апеляційного господарського суду від 21.12.2023 у справі № 910/11774/23. Також з акта виконаних робіт (наданих послуг) від 08.02.2024 № 17-01/248 вбачається, що до суми витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката включено витрати на складання відповіді на відзив Залізниці в даній справі. Однак, ухвалою Господарського суду міста Києва від 22 січня 2024 року в задоволенні клопотання Товариства про поновлення строку на подання відповіді на відзив відмовлено з огляду на невідповідність вказаного клопотань приписам статті 119 ГПК України, у зв`язку з чим відповідна заява позивача по суті справи залишена без розгляду. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критеріям, що наведені у частині 4 статті 126 ГПК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард"

Не погоджуючись із рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить прийняти апеляційну скаргу та відкрити апеляційне провадження у справі. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2024 у справі № 910/17846/23 у частині зменшення витрат на професійну правничу допомогу скасувати та прийняти у цій частині нове рішення, яким стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРЕЙНСВАРД» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. У решті додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін. Судові витрати покласти на Акціонерне товариство «Українська залізниця».

Підстави апеляційної скарги обґрунтовані наступними доводами.

Скаржник вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано занадто зменшив витрати на професійну правничу допомогу. Так, підставою для часткового задоволення витрат на професійну правничу допомогу, на думку суду першої інстанції, є неспівмірність таких витрат з предметом позову, однак судом не взято до уваги положення ч. 6 ст. 126 ГПК України, не враховано складність справи, зокрема в частині здійснення розрахунку провізних платежів та опису їх в позовній заяві, а також витрачений адвокатом на це час.

При цьому, посилання Залізниці на те, що понесені Товариством витрати на професійну правничу правову допомогу не відповідають критеріям розумності, не є співмірними із складністю справи та виконаними адвокатом роботами - не підтверджені жодними доказами, а по суті є загальними фразами (п. 4.2.9 постанови Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.10.2020 у справі № 922/376/20).

Скаржник зазначає, що позивачем належними доказами підтверджено розмір понесених Товариством витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції. Вказаний розмір є цілком співмірним із складністю справи та витраченим адвокатом часом, розумним та необхідним, натомість клопотання Залізниці про зменшення витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованим, зводиться до загальних фраз, а тому відсутні правові підстави для зменшення до відшкодування понесених Товариством належно підтверджених витрат.

Скаржник зауважив про те, що вказана справа не є типовою, і хоча ціна позову становить лише 2 607,70 грн, втім складання позовної заяви потребує значного обсягу часу для опису фактичних обставин справи та розрахунку провізних платежів при міжнародному перевезенні, а тому 3 000,00 гривень є обґрунтованою та реальною вартістю такої послуги. Враховуючи висвітлене, скаржник вважає, що витрати на професійну правничу допомогу, які підтверджені належними та допустимими доказами, є реальними, розумними та співмірними, натомість судом першої інстанції необґрунтовано занадто зменшено витрати на професійну правничу допомогу, що підлягають відшкодуванню.

Також у апеляційній скарзі, скаржник, на виконання ст. 124 ГПК України повідомив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу, які Позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом даної скарги в суді апеляційної інстанції, становить 2 000,00 гривень.

Узагальнені доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця"

Не погоджуючись із додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 19.02.2024 у справі № 910/17846/23, Акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження; апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2024 у справі № 910/178469/23; додаткове рішення Господарського суду від 19.02.2024 у справі № 910/17846/23 скасувати, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

На думку скаржника, судом першої інстанції не здійснено аналізу щодо співмірності розміру витрат, понесених Позивачем на правничу допомогу, з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи, зважаючи на складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг, оскільки оцінка дій, що полягали у вивченні судової практики та законодавства, підготовці процесуальних документів, юридичний аналіз, не відповідає критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору з урахуванням ціни позову у розумінні приписів частини 5 ст. 129 Господарського процесуального кодекс України.

Також на думку скаржника, судом не надано оцінки детальному опису наданих позивачу адвокатом Накоп`юком Я.В. послуг, а також подані ним документи, оскільки відображена у цих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом Позивача роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт.

Як вбачається з Акту виконаних робіт (наданих послуг) № 17-01/217 від 20.11.2023 на суму 3500,00 грн. в надані послуги адвокатом було окремо включені такі види послуг як підготовчої роботи для складання позовної заяви: правовий аналіз законодавства, судової практики, Договору № 43-41564379/2020-001 та його редакцій, перевізних документів, переліків; складання позовної заяви про зобов`язання внести зміни до особового рахунку позивача шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошової суми в розмірі 2 607,70 грн, що фактично є однією послугою відповідно до п. 2 ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Також з акту виконаних робіт (наданих послуг) №17-01/217 від 20.11.2023 вбачається, що адвокатом Позивача витрачено сумарно на вищевказані надані послуги 210 хв, що також не відповідає критерію розумності та часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт. Витрати Позивача на правову допомогу не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, з урахуванням предмету позову та обсягу наданих послуг, а отже суперечить принципу розподілу таких витрат.

Скаржник просить суд звернути увагу, що до повномасштабної військової агресії рф проти України основним джерелом доходу Відповідача було комерційне перевезення вантажів, однак після початку військових дій вантажні перевезення значно скоротились (на 70%), а в деяких регіонах повністю припинились. Скаржник просить врахувати надскрутне матеріальне становище АТ «Укрзалізниця» та відсутності коштів навіть на виплату заробітної плати працівникам, що є вагомою підставою для зменшення витрат на професійну правничу допомогу, яку просить стягнути Позивач.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційні скарги у справі

Відповідач не надав відзиву на апеляційну скаргу позивача, що, в свою чергу, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції відповідно до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, позивач у відзиві на апеляційну скаргу відповідача, вказав на те, що розмір витрат є цілком співмірним із складністю справи та витраченим адвокатом часом, натомість Відповідачем обґрунтованого клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу до суду першої інстанції не подано.

Позивач посилається на те, що Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 22.11.2019 в ході розгляду справи № 902/347/18 зробила наступний висновок: «За відсутності клопотання іншої сторони про зменшення таких витрат, у суду апеляційної інстанції були відсутні правові підстави для зменшення заявлених позивачем до відшкодування витрат на правову допомогу, які належно підтверджені, за власною ініціативою, а тому постанова суду апеляційної інстанції в частині зменшення витрат на правову допомогу має бути скасована».

Позивач вказує на те, що вказана справа не є типовою, і хоча ціна позову становить лише 2 607,70 грн, втім складання позовної заяви потребує значного обсягу часу для опису фактичних обставин справи та розрахунку провізних платежів при міжнародному перевезенні, тому позивач вважає, що 3 000,00 гривень є обґрунтованою та реальною вартістю такої послуги. Саме тому стверджуємо, що витрати на професійну правничу допомогу, які підтверджені належними та допустимими доказами, є реальними, розумними та співмірними, натомість Відповідачем жодного доказу на спростування зазначеного не надано, а тому апеляційна скарга на додаткове рішення є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Відповідно до протоколу передачі судової справи, справу № 910/17846/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Майданевич А.Г., Коротун О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.03.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2024 у справі № 910/17846/23. Призначено до розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2024 у справі № 910/17846/23 у судовому засіданні 02.04.2024.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2024 у справі № 910/17846/23. Призначено справу № 910/17846/23 до розгляду у судовому засіданні 02.04.2024.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.04.2024 об`єднано апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" та Акціонерного товариства "Українська залізниця" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2024 у справі № 910/17846/23. Відкладено розгляд справи № 910/17846/23 за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" та Акціонерного товариства "Українська залізниця" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2024 на 30.04.2024.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.04.2024 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" про проведення судового засідання у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.02.2024 позов Товариства задоволено, зобов`язано Залізницю внести зміни до особового рахунку Товариства № 2829531 шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошової суми в розмірі 2 607,70 грн, а також стягнуто з відповідача на користь позивача 2 147,20 грн судового збору.

08.02.2024 через систему "Електронний суд" від представника Товариства надійшло клопотання про розподіл судових витрат від цієї ж дати, у якому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

13.02.2024 через систему "Електронний суд" від Залізниці надійшло клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу від цієї ж дати. В обґрунтування вказаного клопотання відповідач зазначив, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу не є співмірним із складністю справи та виконаним адвокатом обсягом робіт. Відтак, на думку Залізниці, витрати позивача на правову допомогу в розмірі 5 000,00 грн не відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру. З огляду на викладене, відповідач просив задовольнити його заяву про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, а також просив відмовити в задоволенні клопотання позивача про розподіл судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.01.2021 Товариство уклало з адвокатським об`єднанням "Право, бізнес і фінанси" (далі - Об`єднання) договір про надання правової допомоги № 17-01 (у редакції додаткової угоди від 07.07.2021 № 1), за умовами якого позивач доручає, а Об`єднання - бере на себе зобов`язання всіма законними методами та способами надавати правову допомогу в усіх справах, які пов`язані або можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних чи невизнаних прав та законних інтересів Товариства в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

З метою здійснення захисту клієнта та представництва його інтересів, Об`єднання доручає здійснення усіх необхідних дій, пов`язаних з виконанням даного договору, адвокату Накоп`юку Я.В. (пункт 1.2 договору).

За умовами пунктів 2.2, 2.3 вказаного правочину адвокат бере на себе виконання таких дій з надання правової допомоги: представництво інтересів Товариства в судових органах усіх рівнів. Для захисту прав та законних інтересів Товариства адвокат має, зокрема, такі права: брати участь в судових засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, ставити питання іншим особам, які беруть участь у справі, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення, подавали свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, а також заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб, підписувати та подавати від імені Товариства заяви, у тому числі позовні, отримувати необхідні довідки, документи, вести від його імені господарські справи у всіх судових установах з усіма правами, які надані законом позивачу.

Відповідно до пунктів 4.1- 4.4 договору отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару. При визначенні розміру гонорару враховується: обсяг і час роботи, потрібний для належного виконання доручення; ступінь складності правових питань, які стосуються доручення; вірогідність того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю адвокатом інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання; необхідність виїзду у відрядження; важливість доручення з точки зору інтересів Товариства; особливі або додаткові вимоги Товариства стосовно строків виконання доручення; характер і тривалість професійних відносин адвоката з Товариством; професійний досвід, науково-теоретична підготовка та репутація адвоката. Вартість наданих адвокатом послуг складає 1 000,00 грн за одну годину роботи. За результатами надання правової допомоги складається акт виконаних робіт (наданих послуг), розмір гонорару в якому розраховується шляхом множення кількості затрачених годин наданої правової допомоги на вартість години-роботи, визначеної пунктом 4.3 договору.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами, є безстроковим і діє до моменту волевиявлення сторони на його припинення (пункт 5.1 вказаного правочину).

З матеріалів справи вбачається, що 20.11.2023 між позивачем та адвокатом підписано акт виконаних робіт (наданих послуг) № 17-01/217 на суму 3 500,00 грн, відповідно до якого Об`єднанням надано, а позивачем - прийнято (отримано) юридичні послуги (правову допомогу) у формі: підготовчої роботи для складання позовної заяви: правовий аналіз законодавства, судової практики, договору № 43-41564379/2020-001 та його редакцій, перевізних документів, переліків; складання позовної заяви про зобов`язання Залізниці внести змін до особового рахунку позивача шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошової суми в розмірі 2 607,70 грн.

08.02.2024 між Товариством та Об`єднанням складено та підписано акт виконаних робіт (наданих послуг) № 17-01/248 на суму 1 500,00 грн, відповідно до якого Об`єднанням надано, а позивачем - прийнято (отримано) юридичні послуги (правову допомогу) у формі: складання клопотання про долучення доказів у справі № 910/17846/23; аналіз відзиву на позовну заяву та долучених документів; складання відповіді на відзив у справі № 910/17846/23; складання клопотання про розподіл судових витрат у справі № 910/17846/23.

На підтвердження оплати наданих послуг, представник позивача надав суду копії платіжних інструкцій: від 20 листопада 2023 року № 7317 на суму 3 500,00 грн та від 08.02.2024 № 6376 на суму 1 500,00 грн.

Також, на підтвердження того, що Накоп`юк Я.В. є адвокатом, у матеріалах справи міститься копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 16.12.2019 серії ЧК № 001243, а також оригінал ордеру від 17.10.2023 серії СА № 1067099, що підтверджує повноваження вказаного адвоката на представництво інтересів Товариства в суді.

У заяві від 13.02.2024 про зменшення розміру понесених позивачем судових витрат Залізниця зазначила, що заявлена Товариством та розрахована в актах виконаних робіт (наданих послуг) сума витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованою та неспівмірною з наданими адвокатом послугами та ціною позову, вказані в акті послуги дублюють та охоплюють одна одну. Крім того, відповідач вказав на неправомірність включення витрат на підготовку відповіді на відзив до витрат на правову допомогу, з урахуванням залишення ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.01.2024 вказаної заяви позивача по суті справи без розгляду.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 19.02.2024 у справі № 910/17846/23 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" від 8 лютого 2024 року про розподіл судових витрат у справі № 910/17846/23 задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" 1 836,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку щодо відсутності підстав для скасування чи зміни додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2024 у даній справі, з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване додаткове рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У частинах першій, другій статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з ч. 3-5 ст. 126 зазначеного Кодексу, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

Як уже зазначалося, загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Як вже зазначалось, з матеріалів справи вбачається, що 20.11.2023 між позивачем та адвокатом підписано акт виконаних робіт (наданих послуг) № 17-01/217 на суму 3 500,00 грн, відповідно до якого Об`єднанням надано, а позивачем - прийнято (отримано) юридичні послуги (правову допомогу) у формі: підготовчої роботи для складання позовної заяви: правовий аналіз законодавства, судової практики, договору № 43-41564379/2020-001 та його редакцій, перевізних документів, переліків; складання позовної заяви про зобов`язання Залізниці внести змін до особового рахунку позивача шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошової суми в розмірі 2 607,70 грн.

08.02.2024 між Товариством та Об`єднанням складено та підписано акт виконаних робіт (наданих послуг) № 17-01/248 на суму 1 500,00 грн, відповідно до якого Об`єднанням надано, а позивачем - прийнято (отримано) юридичні послуги (правову допомогу) у формі: складання клопотання про долучення доказів у справі № 910/17846/23; аналіз відзиву на позовну заяву та долучених документів; складання відповіді на відзив у справі № 910/17846/23; складання клопотання про розподіл судових витрат у справі № 910/17846/23.

На підтвердження оплати наданих послуг, представник позивача надав суду копії платіжних інструкцій: від 20.11.2023 № 7317 на суму 3 500,00 грн та від 08.02.2024 № 6376 на суму 1 500,00 грн.

Тобто, позивачем підтверджено належними доказами заявлений розмір судових витрат.

Так, з акту виконаних робіт (наданих послуг) від 20.11.2024 вбачається, що адвокатом були надані такі послуги: підготовчої роботи для складання позовної заяви: правовий аналіз законодавства, судової практики, договору № 43-41564379/2020-001 та його редакцій, перевізних документів, переліків; складання позовної заяви про зобов`язання Залізниці внести змін до особового рахунку позивача шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошової суми в розмірі 2 607,70 грн.

У той же час, зі змісту цього акта вбачається, що деякі зазначені в ньому послуги є тотожними, дублюють та охоплюють одна одну, що призводить до необґрунтованого завищення обсягів фактично наданих послуг та їх вартості.

Крім того, як вбачається зі змісту ухвали Господарського суду міста Києва від 03.10.2023 про розподіл судових витрат у справі № 910/11775/23 (суддя Демидов В.О.), ухвали Господарського суду міста Києва від 03.10.2023 про розподіл судових витрат у справі № 910/11775/23 (суддя Демидов В.О.), ухвали Господарського суду міста Києва від 30.10.2023 про розподіл судових витрат у справі № 910/11774/23 (суддя Павленко Є.В.), вказаним адвокатом у зазначених справах вже здійснювався правовий аналіз договору № 43-41564379/2020-001 та його редакцій під час розгляду справ № 910/11775/23 та № 910/11774/23. Відтак, у суду наявні обґрунтовані сумніви щодо необхідності повторного дослідження та вивчення цим же адвокатом одних і тих же документів.

Про правомірність зменшення розміру витрат Товариства на професійну правничу допомогу адвоката щодо даного виду послуг зазначено також у постанові Північного апеляційного господарського суду від 21.12.2023 у справі № 910/11774/23.

Також з акта виконаних робіт (наданих послуг) від 08.02.2024 № 17-01/248 вбачається, що до суми витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката включено витрати на складання відповіді на відзив Залізниці в даній справі.

Водночас, ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.01.2024 в задоволенні клопотання Товариства про поновлення строку на подання відповіді на відзив відмовлено з огляду на невідповідність вказаного клопотань приписам статті 119 ГПК України, у зв`язку з чим відповідна заява позивача по суті справи залишена без розгляду.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критеріям, що наведені у частині 4 статті 126 ГПК України.

За таких обставин, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критеріям, що наведені у частині 4 статті 126 ГПК України, зважаючи на принципи співмірності та розумності судових витрат, у зв`язку із чим, судом першої інстанції обґрунтовано частково задоволено заяву Товариства на професійну правничу допомогу в справі № 910/17846/23 на суму у розмірі 1 836,00 грн.

Такий розмір відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру і ці витрати є співрозмірні з виконаною роботою у суді першої інстанції.

Метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19 тощо). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо. Сама лише незгода скаржника з наданою судом оцінкою відповідним доказам, які підтверджують факт надання професійної правничої допомоги, а також оцінкою обставин критерію реальності адвокатських витрат, критерію розумності їх розміру тощо, не свідчить про незаконність оскаржуваних судових рішень.

Таким чином, відповідачем не доведено необґрунтованості та неспівмірності витрат, не надано таких доказів до матеріалів справи, водночас сама лише незгода відповідача з наданою господарським судом першої інстанції оцінкою обставин справи та відповідних доказів не вказує на те, що така оцінка була проведена з порушенням норм права.

Посилання відповідача у апеляційній скарзі на повномасштабне вторгнення рф, не може слугувати підставою для відмови у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, водночас зазначена обставина може бути підставою для зменшення розміру таких витрат.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що навіть враховуючи те, що справа не є типовою, адвокату позивача не було необхідно ознайомлюватись із великою кількістю документів.

Також позивач безпідставно не враховує те, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.01.2024 в задоволенні клопотання Товариства про поновлення строку на подання відповіді на відзив відмовлено з огляду на невідповідність вказаного клопотань приписам статті 119 ГПК України, у зв`язку з чим відповідна заява позивача по суті справи була залишена без розгляду, крім того, заява про ухвалення додаткового рішення є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню. Відповідну постанову Об`єднана палата прийняла 02.02.2024 у справі № 910/9714/22.

При цьому, колегія суддів зазначає, що обставини відшкодування витрат на професійну правничу допомогу є предметом оцінки у кожному конкретному випадку, а сама лише незгода скаржника з наданою судом оцінкою відповідних доказів, які підтверджують факт надання професійної правничої допомоги, а також оцінкою обставин критерію реальності адвокатських витрат, розумності їх розміру тощо не свідчить про незаконність оскаржуваного судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.08.2023 у справі № 910/6870/21.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що доводи апеляційних скарг не спростовують встановлених обставин справи та висновків місцевого суду, а отже колегією суддів відхиляються, у зв`язку із чим, відсутні підстави для зміни чи скасування додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2024 у справі № 910/17846/23.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Таким чином, скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване додаткове рішення суду прийнято відповідно до вимог процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Таким чином, апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" та Акціонерного товариства "Українська залізниця" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2024 у справі № 910/17846/23 задоволенню не підлягають. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2024 у справі № 910/17846/23 слід залишити без змін.

Керуючись ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" та Акціонерного товариства "Українська залізниця" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2024 у справі № 910/17846/23 залишити без задоволення.

2. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2024 у справі № 910/17846/23 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/17846/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Текст постанови складено та підписано 27.05.2024, зокрема, у зв`язку із перебуванням судді Гаврилюка О.М. з 13.05.2024 по 24.05.2024 у відпустці.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді А.Г. Майданевич

О.М. Коротун