РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.05.2024Справа № 910/18861/23
Суддя Господарського суду міста Києва Спичак О.М., за участю секретаря судового засідання Тарасюк І.М., розглянувши матеріали справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Індустріальний Парк «Данапріс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мікс+»

про стягнення 99751,14 грн.

Представники сторін:

від позивача: Будіянський О.С.;

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

11.12.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Індустріальний Парк «Данапріс» з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мікс+» про стягнення 100656,00 грн, з яких 12960,00 грн заборгованості зі сплати орендної плати, 54000,00 грн гарантійного платежу та 33696,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором суборенди №Д361 від 22.02.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.2023 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Індустріальний Парк «Данапріс» залишено без руху, встановлено позивачу строк та спосіб усунення недоліків позовної заяви.

У встановлений судом строк позивачем були усунуті недоліки позовної заяви, вказані судом в ухвалі від 18.12.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.12.2023 відкрито провадження у справі №910/18861/23, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (без проведення судового засідання), встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.03.2024 постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 10.04.2024.

У підготовчому засіданні 10.04.2024 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про відкладення підготовчого засідання на 24.04.2024.

17.04.2024 позивачем подано уточнену позовну заяву, відповідно до якої позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 99751,14 грн, з яких 12960,00 грн заборгованості зі сплати орендної плати, 54000,00 грн гарантійного платежу, 2400,96 грн пені, 29808,00 грн штрафу, 284,10 грн 3% річних та 298,08 грн інфляційних втрат.

У підготовчому засіданні 24.04.2024 судом було прийнято до розгляду подану позивачем уточнену позовну заяву, постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про відкладення підготовчого засідання на 15.05.2024.

У підготовчому засіданні 15.05.2024 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 22.05.2024.

У судове засідання 22.05.2024 з`явився представник позивача, надав усні пояснення по справі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 22.05.2024 не з`явився, про призначене судове засідання повідомлявся належним чином за адресою, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (03067, м. Київ, провулок Західний, буд. 3-Д), що підтверджується інформацією з офіційного сайту АТ «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень, з якої вбачається, що ухвала суду з 20.05.2024 знаходиться у точці доставки/видачі (за ідентифікатором пошуку 534).

При цьому, відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву у визначений судом у відповідності до господарського процесуального закону строк не скористався.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

У судовому засіданні 22.05.2024 судом було закінчено розгляд справи по суті та оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

22.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Індустріальний Парк «Данапріс» (орендар) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мікс+» (суборендар) укладено Договір суборенди №Д361, відповідно до умов якого орендар передає, а суборендар приймає в оперативну суборенду частину фасаду нежитлової будівлі (літера В) площею 675,00 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, вул. Будіндустрії, 23.

Відповідно до п. 3.1.1 Договору суборенди №Д361 від 22.02.2022 суборендар сплачує орендарю орендну плату за користування об`єктом суборенди, експлуатаційні платежі, вартість послуг КРС. Розмір щомісячної орендної плати розраховується за формулою E = e * S, де E - розмір щомісячної плати, e - 80,00 грн (розмір щомісячної плати за 1 кв.м.), S - 675 кв.м. (площа об`єкта суборенди).

Згідно з п. 3.1.3 Договору суборенди №Д361 від 22.02.2022 орендна плата за поточний місяць сплачується суборендарем без нагадування орендаря в безготівковому порядку на поточний рахунок орендаря авансом не пізніше 5 числа кожного поточного місяця за поточний місяць.

У п. 3.1.5 Договору суборенди №Д361 від 22.02.2022 сторонами погоджено, що суборендар до 28.02.2022 перераховує орендарю гарантійний (забезпечувальний) платіж у розмірі місячної орендної плати. Суборендар до 05.03.2022 перераховує орендарю орендну плату за березень 2022 року.

Відповідно до п. 4.1 Договору суборенди №Д361 від 22.02.2022 даний договір набирає чинності з моменту його підписання та дійсний до 31.08.2022.

Додатковою угодою №2 від 31.08.2022 сторони продовжили строк дії Договору суборенди №Д361 від 22.02.2022 до дати скасування воєнного стану.

Звертаючись з даним позовом до суду (враховуючи уточнену позовну заяву), позивач вказує на те, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами Договору суборенди №Д361 від 22.02.2022 не сплатив орендну плату за вересень 2023 року, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 12960,00 грн. Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 54000,00 грн гарантійного платежу, 2400,96 грн пені, 29808,00 грн штрафу, 284,10 грн 3% річних та 298,08 грн інфляційних втрат.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 774 Цивільного кодексу України передання наймачем речі у володіння та користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Як встановлено судом, відповідно до п. 4.1 Договору суборенди №Д361 від 22.02.2022 даний договір набирає чинності з моменту його підписання та дійсний до 31.08.2022.

Додатковою угодою №2 від 31.08.2022 сторони продовжили строк дії Договору суборенди №Д361 від 22.02.2022 до дати скасування воєнного стану.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Згідно з ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 765 Цивільного кодексу України наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

За Актом приймання-передачі від 01.03.2022 позивач передав, а відповідач прийняв в строкове платне користування об`єкт суборенди за Договором суборенди №Д361 від 22.02.2022 - частину фасаду нежитлової будівлі (літера В) площею 675,00 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, вул. Будіндустрії, 23.

Відповідно до ст. 762 Цивільного кодексу України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму.

У Додатковій угоді №3 від 30.09.2022 сторони погодили, що починаючи з 01.10.2022 і до моменту відкриття руху по Південному мосту у м. Києві суборендарю надається знижка, у зв`язку з чим сторони домовились внести наступні зміни в п. 3.1.2 договору: Викласти формулу в новій редакції: E = e * S * K, К - коефіцієнт. На період часу, який зазначений у п. 1 угоди, коефіцієнт К становить 0,2.

У Додатковій угоді №4 від 21.12.2022 сторони дійшли згоди, що орендна плата сплачується не пізніше 25 числа місяця, що передує місяцю, за який здійснюється оплата.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Доказів сплати орендної плати за вересень 2023 року на суму 12960,00 грн (80 грн * 675 кв.м. * 0,2 + 20% ПДВ) станом на дату розгляду справи у суді відповідачем суду не надано.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Наявність та розмір заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Мікс+» за Договором суборенди №Д361 від 22.02.2022 в частині сплати орендної плати за вересень 2023 року у сумі 12960,00 грн підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, у зв`язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Індустріальний Парк «Данапріс» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мікс+» заборгованості зі сплати орендної плати у сумі 12960,00 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача гарантійний платіж у розмірі 54000,00 грн.

У п. 3.1.5 Договору суборенди №Д361 від 22.02.2022 сторонами погоджено, що суборендар до 28.02.2022 перераховує орендарю гарантійний (забезпечувальний) платіж у розмірі місячної орендної плати. Суборендар до 05.03.2022 перераховує орендарю орендну плату за березень 2022 року.

Крім того, у Додатковій угоді №4 від 21.12.2022 сторонами погоджено, що у зв`язку з невиконанням суборендарем зобов`язань в частині сплати гарантійного платежу, сторони домовились встановити дату сплати гарантійного платежу до 30.04.2023.

Оскільки матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем обов`язку зі сплати позивачу гарантійного платежу у погоджені сторонами строки, суд дійшов висновку задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Індустріальний Парк «Данапріс» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мікс+» гарантійного платежу у розмірі 54000,00 грн.

Крім того, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 2400,96 грн пені, 284,10 грн 3% річних та 298,08 грн інфляційних втрат за прострочення сплати орендної плати за вересень 2023 року (відповідно до уточненої позовної заяви).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Суд зазначає, якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Зважаючи на те, що Договором суборенди №Д361 від 22.02.2022 сторони не передбачили нарахування пені за несвоєчасну сплату орендної плати, та у зв`язку з відсутністю спеціального законодавчого акту, яким би встановлювались розмір та база нарахування пені у відповідних правовідносинах, суд не вбачає підстав для нарахування відповідачу пені, нарахованої за прострочення сплати орендної плати.

Крім того, відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням унаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02 жовтня 2020 року у справі № 911/19/19 вказано, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд у будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

Однак, позивачем у даній справі не надано суду розрахунків заявлених до стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Такого розрахунку не викладено в уточненій позовній заяві та не долучено до неї.

Наведені обставини свідчать про необґрунтованість та недоведеність заявлених до стягнення з відповідача сум 2400,96 грн пені, 284,10 грн 3% річних та 298,08 грн інфляційних втрат, у зв`язку з чим суд дійшов висновку відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Індустріальний Парк «Данапріс» у вказаній частині позовних вимог.

Також, позивачем заявлено до стягнення з відповідача штрафу у розмірі 29808,00 грн, нарахованого на підставі п. 8.2.4 Договору суборенди №Д361 від 22.02.2022.

Згідно з п. 8.2.4 Договору суборенди №Д361 від 22.02.2022 у раз прострочення строків перерахування суборендарем будь-якого платежу, передбаченого договором, суборендар зобов`язаний самостійно сплатити штраф у розмірі 10% від місячного розміру орендної плати. Штраф сплачується за кожні 10 календарних днів прострочення окремо.

Перевіривши розрахунок штрафу, викладений позивачем в уточненій позовній заяві, суд дійшов висновку щодо його обґрунтованості, у зв`язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Індустріальний Парк «Данапріс» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мікс+» штрафу у розмірі 29808,00 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мікс+» (03067, м. Київ, провулок Західний, буд. 3-Д; ідентифікаційний код: 44517557) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Індустріальний Парк «Данапріс» (01013, м. Київ, Набережно-Печерська дорога, буд. 7А; ідентифікаційний код: 43330704) орендну плату у розмірі 12960 (дванадцять тисяч дев`ятсот шістдесят) грн 00 коп., гарантійний платіж у розмірі 54000 (п`ятдесят чотири тисячі) грн 00 коп, штраф у розмірі 29808 (двадцять дев`ять тисяч вісімсот вісім) грн 00 коп. та судовий збір у розмірі 2603 (дві тисячі шістсот три) грн 73 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено та підписано 28.05.2024.

Суддя О.М. Спичак