ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

29 травня 2024 року Справа № 903/6/21

За заявою керуючого реалізацією майна банкрута Самчука А. М.

про затвердження звіту про нарахування та виплату грошової винагороди та стягнення грошової винагороди з кредитора у справі

у справі №903/6/21

За заявою фізичної особи ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1

про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність

Суддя Шум М. С.

Секретар с/з Сосновська Ю. П.

Учасники справи:

від боржника: н/з

від кредитора: АТ Укрексімбанк ОСОБА_2 , адвокат

керуючий реструктуризацією Самчук Антон

встановив: ухвалою суду від 21.01.2021 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність боржника ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ); введено процедуру реструктуризації боргів боржника ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; керуючим реструктуризацією боргів боржника ОСОБА_1 , керуючим реструктуризацією боргів призначено арбітражного керуючого Самчука Антона Миколайовича (Свідоцтво Міністерства юстиції України про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №1863 від 07.02.2018, адреса: вул. Стрілецька, 21а, м.Луцьк, e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 ); призначено попереднє судове засідання на 02.03.2021.

22.01.2021 оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (номер публікації НОМЕР_2 ).

Ухвалою суду від 02.03.2021 заяву Акціонерного товариства «Укрексімбанк» від 16.02.2021 №0860300/5548-21 про грошові вимоги до фізичної особи ОСОБА_1 задоволено повністю; визнано вимоги Акціонерного товариства «Укрексімбанк» до ОСОБА_1 у розмірі 166 763 876 грн. 96 коп. в тому числі: 26 911 488 грн. 69 коп. заборгованість за кредитами, 26 571 249 грн. 35 коп. заборгованість за процентами, 113 271 337 грн. 92 коп. пені, 5 261 грн. 00 коп. судові витрати по справам згідно з кредитними договорами, 4 540 грн. 00 коп. судового збору за подання заяви з грошовими вимогами до боржника; зобов`язано керуючого реструктуризацією Самчука А. М. включити визнані судом вимоги Акціонерного товариства «Укрексімбанк» до реєстру вимог кредиторів у відповідності до вимог Кодексу України з процедур банкрутства; провести збори кредиторів в порядку п. 4 ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства.

Постановою суду від 25.05.2021 в клопотання Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» від 25.05.2021 про закриття провадження у справі відмовлено. Фізичну особу ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) визнано банкрутом і введено процедуру погашення боргів боржника. Керуючим реалізацією майна у справі призначено арбітражного керуючого Самчука Антона Миколайовича.

Постановою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 09.11.2021 постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.07.2021 та ухвалу Господарського суду Волинської області від 25.05.2021 у справі № 903/6/21 залишено без змін.

29.04.2024 від керуючого реалізацією майна надійшло клопотання №02-10/949 про затвердження звіту та закриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

В клопотанні арбітражний керуючий у зв`язку із проведенням процедури погашення боргів в справі №903/6/21 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 та на підставі поданого звіту керуючого реалізацією за підсумком процедури погашення боргів в справі №903/6/21 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , керуючись ст. ст. 30, 65, 90, 113, 128, 129, 133, 134, 135 Кодексу України з процедур банкрутства та ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України просить суд:

1. Затвердити підсумковий звіт керуючого реалізацією майна банкрута арбітражного керуючого Самчука Антона Миколайовича у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , за наслідками проведення процедури погашення боргів.

2. Дію мораторію припинити.

3. Звільнити фізичну особу ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 від боргів.

4. Грошові вимоги кредиторів до фізичної особи ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , а також грошові вимоги кредиторів (їх правонаступників), які виникли до відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , але не були заявлені кредиторами протягом провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи, - визнати погашеними, а виконавчі документи за такими вимогами такими, що не підлягають виконанню.

5. Зобов`язати органи Державної виконавчої служби, Приватних державних виконавців закрити (закінчити) виконавчі провадження та зняти всі арешти та обмеження стосовно ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 (ВП №49908622, 49908817) та виключити записи щодо ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 з Єдиного реєстру боржників.

6. Закрити провадження у справі №903/6/21 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 .

Ухвалою суду від 01.05.2024 розгляд клопотання керуючого реалізацією майна Самчука А. М. від 29.04.2024 №02-10/949 про затвердження звіту та закриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 призначено на 28.05.2024, запропоновано кредитору боржника до 28.05.2024 подати суду при наявності пояснення щодо клопотання керуючого реалізацією майна.

Одночасно із клопотання про закриття провадження у справі, 29.04.2024 керуючий реалізацією майна боржника подав до суду заяву №02-10/948, в якій просить суд затвердити звіт арбітражного керуючого Самчука А. М. про нарахування та виплату основної грошової винагороди за виконання повноважень керуючого реалізацією майна боржника та стягнути відповідні кошти в сумі 141 261 грн. 26 коп. з АТ «Укрексімбанк» як кредитора у справі.

Ухвалою суду від 01.05.2024 розгляд заяви керуючого реалізацією майна Самчук А. М. від 29.04.2024 №02-10/948 про нарахування та виплату основної грошової винагороди призначено на 28.05.2024, запропоновано кредитору боржника до 28.05.2024 подати суду при наявності пояснення щодо заяви керуючого реалізацією майна.

В судовому засіданні 28.05.2024 оголошено перерву до 29.05.2024 11:15 год.

27.05.2024 до суду надійшов відзив представника АТ «Укрексімбанк» на заяву про затвердження звіту про нарахування та виплату грошової винагороди та стягнення грошової винагороди з кредитора.

Представник банку у відзиві та у судовому засіданні звертає увагу суду, що у звіті про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого Самчук А.М. зазначає, що він виконував повноваження керуючого реалізацією майна з 25.05.2021 по 26.04.2024. Відповідно загальна сума грошової винагороди становить 267 080,00 грн. При цьому враховано, що ухвалою Господарського суду Волинської області від 29.08.2023 на його користь з Банку було стягнуто винагороду за період здійснення повноважень з 25.05.2021 по 18.11.2022 в сумі 131 950,74 грн (сплачено Банком 19.09.2023). Тому, сума грошової винагороди до виплати за виключенням зазначеного періоду складає 141 261,26 грн.

Ознайомившись із підсумковим звітом керуючого реалізацією майна за підсумком процедури погашення боргів ОСОБА_1 встановлено, що за період з 19.11.2022 по 05.04.2024 арбітражним керуючим Самчуком А.М. 05.04.2024 складено акти інвентаризації перевірки майнового стану Боржника. Жодних інших дій в період з 19.11.2022 по 05.04.2024 керуючий реалізацією майна не вчиняв. По суті арбітражний керуючий чекав результат судового спору між Банком та Боржником щодо визнання правочинів фраудаторними.

У зв`язку із цим, відсутні правові підстави для затвердження звіту про винагороду та стягнення коштів з АТ «Укрексімбанк».

АТ «Укрексімбанк» також зазначає, що при визначенні розміру оплати послуг арбітражного керуючого під час здійснення ним процедури погашення боргів у справі про неплатоспроможність, господарський суд має досліджувати не тільки період здійснення арбітражним керуючим процедури, а й які фактичні дії вчинялись ліквідатором протягом процедури, та чи дійсно такі дії потребують на їх вчинення саме стільки часу, оскільки оплаті підлягає виключно фактично виконана робота (її обсяг), а не період часу, протягом якого тривала означена процедура.

Отже, оплатність послуг арбітражного керуючого - керуючого реалізацією майна не реалізується автоматично лише в силу норми закону та обставин, що вказують на проміжок часу, протягом якого арбітражний керуючий був призначений керуючим реалізацією майна у справі про неплатоспроможність, оскільки вказані підстави, без встановлення обставин щодо фактичного виконання ним повноважень та обов`язків у справі про неплатоспроможність та обставин щодо звітування про це перед зборами кредиторів і судом, не є достатніми та безумовними для виплати керуючому реалізацією майна винагороди арбітражного керуючого за весь період виконання ним повноважень у справі про неплатоспроможність, оскільки у такому разі підхід щодо виплати винагороди арбітражному керуючому був би формальним.

Тоді як покладення на керуючого реалізацією майна ухвалою суду відповідних повноважень та обов`язків у справі про банкрутство вимагає від нього їх сумлінного та розумного здійснення та виконання, за умови доведення чого у арбітражного керуючого виникає право вимагати виплати винагороди арбітражного керуючого та, навпаки, відсутність такого доведення виключає підстави для вимог щодо виплати цієї винагороди.

Банк посилається на висновки Верховного Суду викладена у постанові від 15.05.2018 р. у справі №29/5005/486/2012.

АТ «Укрексімбанк» вважає, що заявлені арбітражним керуючим Самчуком А.М. суми грошової винагороди підлягають стягненню із ОСОБА_1 , а не з кредитора.

Боржник подає заяву до господарського суду за наявності майна, достатнього для покриття витрат, пов`язаних з провадженням у справі, якщо інше не передбачено цим Кодексом (ч.5 ст. 34 КУзПБ).

Таким чином, КУзПБ містить застереження щодо боржника, який ініціює своє банкрутство, а саме: звертаючись до господарського суду з заявою про неплатоспроможність фізичної особи заявник зобов`язаний мати достатньо майна для покриття витрат, пов`язаних з провадженням у справі (ч. 5 ст. 34 та ч. 1 ст. 113 КУзПБ).

Отже, нормами КУзПБ передбачено додаткову вимогу щодо заяви боржника, у разі ініціювання ним провадження у справі про власне банкрутство (неплатоспроможність) - обов`язкову наявність у такого заявника майна, достатнього для покриття судових витрат, пов`язаних із здійсненням провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи. У визначенні таких витрат слід враховувати, зокрема, оплату винагороди арбітражному керуючому у мінімальному розмірі не менше ніж за 120 днів в процедурі реструктуризації боргів боржника; в процедурі погашення боргів боржника; відшкодування судового збору, сплаченого кредиторами за подачу грошових вимог, згідно переліку кредиторів, який визнає боржник та їх правової допомоги, тощо.

Враховуючи наведене, банк зауважує, що законодавець звільнив фізичну особу лише від обов`язку сплати судового збору за подання заяви про неплатоспроможність, проте інших пільг щодо оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, КУзПБ не містить.

Рішеннями Господарського суду Волинської області від 25.07.2023 у справі №903/6/21 (903/307/23) та від 11.10.2023 у справі №903/6/21 (903/610/22) встановлено факти вчинення ОСОБА_1 дій, спрямованих на завдання шкоди кредиторам, а саме безоплатне відчуження свого майна в користь своїх дітей з метою недопущення звернення стягнення.

АТ «Укрексімбанк» вбачає в діях боржника зловживання своїми правами, коли останній намагається не тільки списати свій борг, а ще й при цьому перекласти тягар по оплаті послуг арбітражного керуючого на кредитора. При цьому:

1) КУзПБ не передбачає можливості стягнення з кредиторів коштів для сплати арбітражному керуючому винагороди та/або відшкодування понесених ним витрат.

2) саме на заявника-боржника справи про банкрутство (неплатоспроможності) законодавець поклав обов`язок по відшкодуванню судових витрат, до яких, як зазначено, відноситься і витрати на оплату арбітражному керуючому.

Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним, (рішення Європейського суду з прав людини у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 р.).

Тому перекладення обов`язку по оплаті грошової винагороди арбітражного керуючого на кредиторів ставить в край невигідне становище останніх, оскільки після списання боргу на них ще і буде покладено додатковий тягар оплати судових витрат, які можуть перевищувати сам борг фізичної особи, що нівелює весь принцип інституту про неплатоспроможність фізичної особи.

З матеріалів справи вбачається про те, що ОСОБА_1 отримує пенсію. При цьому, отримання пенсії не забороняє їй працевлаштуватися. Таким чином, боржник у даній справі і після визнання банкрутом може накопичувати свої статки шляхом влаштування на роботу та інше.

А отже, майновий стан боржника-фізичної особи, на відміну від юридичної, після її визнання банкрутом може змінюватися.

Таким чином, оскільки КУзПБ поклав саме на боржника-ініціатора справи про неплатоспроможність обов`язок мати достатньо майна для покриття судових витрат (які включають витрати і на оплату арбітражного керуючого), банк вважає, що грошова винагорода арбітражного керуючого Самчука А.М. за період виконання ним повноважень керуючого реалізацією з 25.05.2021 по 26.04.2024 має бути стягнута з боржника - ОСОБА_1 .

На підставі викладеного представник АТ «Укресімбанк» просить суд відмовити керуючому реалізацією майна боржника арбітражному керуючому Самчуку А.М, в задоволенні заяви про затвердження звіту про нарахування та виплату грошової винагороди та стягнення грошової винагороди з кредитора від 29.04.2024р. №02-10/948.

Арбітражний керуючий Самчук А. М. просив суд звіт про нарахування заробітної плати та стягнення такої з кредитора задоволити повністю.

У звіті та в судовому засіданні зазначив, що 26.04.2024 під час проведення зборів кредиторів боржника ОСОБА_1 кредитор АТ «Укрексімбанк» відмовив у схваленні звіту керуючого реалізацією про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення відшкодування витрат арбітражного керуючого у процедурі реалізації майна боржника. Так грошова винагорода арбітражного керуючого становить 141 261,26 грн. за період здійснення повноважень керуючого реалізацією майна (за період з 19 листопада 2022 року по 26 квітня 2024 року).

При цьому, Кодекс з процедур банкрутства не містить заборони винесення на затвердження господарського суду звіту про нарахування грошової винагороди та відшкодування витрат у разі його не схвалення комітетом кредиторів.

Неприйняття зборами кредиторів (комітетом кредиторів) рішення щодо схвалення або погодження звітів арбітражного керуючого не позбавляє господарський суд права розглянути їх самостійно. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 24.07.2018 у справі №5019/2862/11, від 04.06.2019 у справі №Б-24/172-09, постанові Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.08.2021 у справі №11/5025/46/12.

Крім цього, рішення зборів кредиторів не є нормативними актами (п.57 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №15 «Про судову практику в справах про банкрутство»), вони є доказами факту волевиявлення, які оцінюються судом нарівні з іншими доказами по справі при вирішенні певних питань у процедурах банкрутства.

Разом з тим, відповідні схвалення та погодження комітетом кредиторів звітів про нарахування грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за своїм змістом є додатковими гарантіями дотримання прав учасників провадження у справі про банкрутство та в силу Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд не зв`язаний такими погодженнями (або ж їх відсутністю) у своїх правових позиціях та процесуальних діях під час провадження у справі про банкрутство; наявність чи відсутність відповідних погоджень підлягає дослідженню судом та обґрунтованому врахуванню або відхиленню.

Одночасно, джерела виплати залишку основної винагороди арбітражного керуючого Самчука А.М. за виконання повноважень керуючого реалізацією майна відсутні, фонду оплати праці арбітражного керуючого зборами кредиторів не створено.

У випадку, коли оплата послуг арбітражного керуючого здійснюється не за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника, то така оплата повинна здійснюватися за рахунок коштів кредиторів, виходячи із принципу пропорційності їх грошовим вимогам (висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного суду від 01.08.2018 у справі №912/1783/16 та постанові Верховного суду від 16.04.2019 у справі №914/2458/16, №05/5026/1809/2012 від 16.01.2018).

Згідно з абзацом 7 статті 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Таким чином, надання послуг арбітражного керуючого відбувається виключно на платній основі. Законодавством не передбачено випадків здійснення своїх повноважень арбітражним керуючим безоплатно (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16 липня 2020 року справа № 918/454/18).

З огляду на викладене вище, відмінність боржників, яка виражається у різному статусі юридичних та фізичних осіб і застосування до них різних процедур, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства, жодним чином не може нівелювати право арбітражного керуючого на отримання передбаченої законом винагороди та на відшкодування його витрат, а тому суд враховує правові висновки Верховного Суду викладені в постановах від 24.04.2018 у справі № 910/2923115-г, від 01.08.2018 у справі № 912/1783/16, від 16.04.2019 у справі № 914/2458/16, від 30.01.2019 у справі № 910/32824/15.

Відповідно до ч.ч. 3, 4, 7 ст. 43 Конституції України, використання примусової праці забороняється; кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікованої Законом №475/97-ВР від 17.07.1997), ніхто не може бути присилуваний виконувати примусову чи обов`язкову працю.

При цьому, відмова від авансування, відсутність майна у боржника або ж відсутність інших джерел для покриття витрат на виплату винагороди арбітражному керуючому можна розцінювати як примушування до безоплатної праці, що забороняється та прирівнюється до рабства в контексті ст. 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та інших міжнародних актів (зокрема, Конвенції 1926 року про заборону рабства, Конвенції Міжнародної організації праці про примусову чи обов`язкову працю 1930 року ратифіковану Україною 10.08.1956 року, Конвенції Міжнародної організації праці №105 про скасування примусової праці 1957 року ратифіковану Україною 05.10.2000 року), резолюції Економічної і Соціальної Ради ООН (ЕКОСОС) 1996 року тощо) та суперечить ст. 43 Конституції України.

Таким чином, надання послуг арбітражного керуючого відбувається виключно на платній основі. Законодавством не передбачено випадків здійснення своїх повноважень арбітражним керуючим безоплатно.

Надання послуг арбітражного керуючого, як суб`єкта незалежної професійної діяльності, повинно відбуватися на платній основі.

При цьому у випадку, коли оплата послуг арбітражного керуючого здійснюється не за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника, то така оплата повинна здійснюватися за рахунок коштів кредиторів, виходячи із принципу пропорційності їх грошовим вимогам (аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 01.08.2018 у справі №912/1783/16).

Крім того, законодавець не ставить порядок розподілу витрат на оплату послуг арбітражного керуючого в залежність від майнового стану кожного кредитора у справі про банкрутство, правового статусу кредитора (особа, заснована на приватній чи державній формі власності, державний орган, громадська організація тощо), від джерел фінансування того чи іншого кредитора, а також від майнових результатів арбітражного керуючого у справі про банкрутство.

За період виконання повноважень арбітражним керуючим Самчуком А.М. не встановлено невиконання чи неналежного виконання повноважень керуючого реалізацією, у задоволенні скарги банку було відмовлено.

З огляду на викладене вище, керуючись ст.ст. 2, 30 Кодексу УКраїни з процедур банкрутства, арбітражний керуючий просить заяву про затвердження звіту про нарахування та виплату грошової винагороди та стягнення грошової винагороди станом на 26 квітня 2024 року задовольнити; затвердити звіт арбітражного керуючого Самчука Антона Миколайовича про нарахування та виплату грошової винагороди за виконання повноважень керуючого реалізації майна боржника; стягнути з АТ Державний експортно-імпортний банк України на користь арбітражного керуючого Самчука Антона Миколайовича 141 261,26 грн. за період здійснення повноважень керуючого реалізацією майна (з 19 листопада 2022 року по 26 квітня 2024 року) у справі № 903/6/21.

За наслідками дослідження матеріалів справи, поданого керуючим реалізацією майна боржника звіту з додатками, відзиву кредитора, заслуховування пояснень учасників справи, господарським судом прийнято рішення про відмову у задоволенні заяви арбітражного керуючого Самчука А. М. від 29.04.2024 №02-10/948 про затвердження звіту про нарахування та виплату грошової винагороди та стягнення грошової винагороди з кредитора у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

При цьому господарським судом взято до уваги такі обставини:

Постановою Господарського суду Волинської області від 25.05.2021 в клопотанні Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» від 25.05.2021 про закриття провадження у справі відмовлено. Фізичну особу ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) визнано банкрутом і введено процедуру погашення боргів боржника. Керуючим реалізацією майна у справі призначено арбітражного керуючого Самчука Антона Миколайовича.

Постановою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 09.11.2021 постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.07.2021 та постанову Господарського суду Волинської області від 25.05.2021 у справі № 903/6/21 залишено без змін.

Ухвалою суду від 31.05.2024 заяву про затвердження звіту арбітражного керуючого про нарахування та виплату грошової винагороди задоволено, звіт арбітражного керуючого Самчука Антона Миколайовича про нарахування та виплату грошової винагороди за виконання повноважень керуючого реструктуризацією боргів у справі №903/6/21 про банкрутство фізичної особи ОСОБА_1 від 25.05.2021 за період 21 січня 2021 року по 25 травня 2021 року затверджено та постановлено перерахувати на рахунок арбітражного керуючого Самчука Антона Миколайовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №1863 від 07.02.2018) основну грошову винагороду під час проведення процедури реструктуризацією боргів боржника у справі №903/6/21 про банкрутство фізичної особи ОСОБА_1 (за період 21 січня 2021 року по 25 травня 2021 року) у розмірі 31 530 грн. 00 коп. за рахунок коштів, внесених фізичною особою ОСОБА_1 на депозитний рахунок Господарського суду Волинської області у відповідності до квитанції №109Т002YX1 від 29.12.2020.

Ухвалою суду від 29.08.2023 заяву арбітражного керуючого Самчука Антона Миколайовича про затвердження звіту про нарахування та виплату грошової винагороди та стягнення грошової винагороди станом на 18 листопада 2022 року задоволено частково, затверджено уточнений звіт арбітражного керуючого Самчука Антона Миколайовича від 18.11.2022 №02-10/665 про нарахування та виплату грошової винагороди за виконання повноважень керуючого реалізації майна боржника за період з 25.05.2021 по 18.11.2022 в сумі 131 950 грн. 74 коп., стягнуто з Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на користь арбітражного керуючого Самчука Антона Миколайовича 131 950 грн. 74 коп. основної грошової винагороди за виконання повноважень керуючого реалізацією майна боржника у справі №903/6/21 за період з 25.05.2021 по 18.11.2022.

Відтак, арбітражний керуючий просить суд затвердити та стягнути з кредитора у справі АТ «Укрексімбанк» кошти в сумі 141 261 грн. 26 коп. в якості оплати послуг за виконання повноважень керуючого реалізацією у справі про банкрутство ОСОБА_1 за період з 19.11.2022 по 26.04.2024.

Щодо тривалості процедури реалізації боргів боржника судом встановлено, що:

1. Кредитор боржниці Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» 18.08.2022 на адресу Господарського суду Волинської області подав позовну заяву до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів дарування від 13.08.2010.

При обґрунтуванні позовних вимог банк вказує, що договори дарування укладені між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , посвідчені 13.08.2010 приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Четверговою А. Д., зареєстровані в реєстрі за № 1730, № 1733 укладалися з метою унеможливлення звернення стягнення на об`єкти нерухомості (земельну ділянку, житловий будинок), у зв`язку з існуванням на момент їх укладення невиконаного грошового зобов`язання.

Ухвалою суду від 12.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 17.01.2023 у справі №903/6/21 (903/610/22), залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.04.2023, в задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду від 06.07.2023 рішення Господарського суду Волинської області від 17.01.2023 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.04.2023 у справі №903/6/21 (903/610/22) скасовано, справу №903/6/21 (903/610/22) передано на новий розгляд до Господарського суду Волинської області.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 11.10.2023 в позові відмовлено з підстав застосування строків позовної давності.

При цьому, судом встановлено, що відступлення ОСОБА_1 безоплатно своєму сину 13 серпня 2010 року житлового будинку (договір зареєстровано в реєстрі за № 1730), земельної ділянки загальною площею 0,28 га, що знаходяться на території села Липини Луцького району Волинської області (договір зареєстровано в реєстрі за № 1733) та наступне припинення сплати кредитних зобов`язань банку є фраудаторним правочином, а позовні вимоги є підставними.

Постановою Верховного Суду від 14.04.2024 постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.12.2023 та рішення Господарського суду Волинської області від 11.10.2023 у справі № 903/6/21 (903/610/22) залишено без змін.

2. 27.03.2023 до суду надійшла позовна заява АТ «Укрексімбанк» від 20.03.2023 №0000606/8811-23 до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Старий Замок», ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , в якій банк просить суд визначити наступні розміри часток в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Старий Замок» ():

- ОСОБА_7 4 281 540 грн. 98 коп., що становить 50% статутного капіталу;

- ОСОБА_4 2 140 770 грн. 49 коп., що становить 25% статутного капіталу;

- ОСОБА_6 1 959 229 грн. 51 коп., що становить 22,8 % статутного капіталу;

- ОСОБА_1 181 540 грн. 98 коп., що становить 2,12 % статутного капіталу.

Крім того, банк просить суд стягнути з відповідачів судовий збір у розмірі 2 684 грн. 00 коп.

Позовна заява подана в межах справи про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 та обґрунтована тим, що боржниця відчужила корпоративні права з метою уникнути звернення стягнення на відповідні корпоративні права в рахунок погашення кредитної заборгованості.

Ухвалою суду від 12.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 09.05.2023, запропоновано відповідачам не пізніше ніж у 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати суду обґрунтований письмовий відзив на позовну заяву, запропоновано позивачу у п`ятиденний строк з дня отримання відзиву подати до суду відповідь на відзив.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 25.07.2023 в позові відмовлено з підстав спливу строків позовної давності.

При цьому, судом встановлено, що відступлення ОСОБА_1 безоплатно своїй дочці частки у статутному капіталі Товариства та наступне припинення сплати кредитних зобов`язань банку є фраудаторним правочином, а вимоги банку про перерозподіл часток ТОВ «Старий Замок» таким чином, щоб частка ОСОБА_8 (дочки боржниці) зменшилася на 181 540 грн. 98 коп. або 2,12 % статутного капіталу товариства (оскільки фраудаторним правочином ОСОБА_1 відступила у 2010 році статутний капітал саме в розмірі 181 540 грн. 98 коп., що на той час становило 50%) є підставними.

Постановою Верховного Суду від 13.03.2024 рішення Господарського суду Волинської області від 25.07.2023 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.11.2023 у справі №903/6/21 (903/307/23) залишено без змін.

За таких обставин, процедура реалізації боргів у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 з жовтня 2022 року тривала у зв`язку із оскарженням кредитором правочинів боржниці та переглядом судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанції через відповідні скарги банку, що є беззаперечним правом сторони у спорі та основоположним принципом господарського судочинства.

Функції арбітражного керуючого керуючого реалізацією боргів після листопада 2022 року зводилися до очікування повернення матеріалів справи та формування підсумкового звіту у справі про неплатоспроможність.

Ліквідаційної маси боржника, за рахунок якого можна було б погасити вимоги кредитора чи оплатити послуги керуючого реалізацією боргів, не виявлено.

Грошова винагорода керуючого реалізацією майна за період з 25.05.2021 по 18.11.2022 в сумі 131 950 грн. 74 коп. оплачена АТ «Укрексімбанк» як єдиним кредитором у справі.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 115 та ч. 3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи або фізичної особи - підприємця може бути відкрито лише за заявою боржника. При цьому обов`язково умовою є те, що до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.

Тобто, на етапі реструктуризації боргів законодавець поклав саме на боржника весь тягар оплати послуг арбітражного керуючого.

Після переходу до наступної стадії "погашення боргів" в Кодексі України з процедури банкрутства не визначено, що у разі закінчення внесених заявником/боржником авансованих коштів або відсутності коштів та майна у боржника, суд може стягнути з кредиторів кошти для сплати арбітражному керуючому винагороди та/або відшкодування понесених ним витрат.

Так, згідно з ч. 1 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду. Сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відкриття провадження у справі (абзац 6 ч. 2 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства).

Суд бере до уваги, що Кодекс України з процедур банкрутства містить застереження щодо боржника, який ініціює своє банкрутство, а саме: звертаючись до господарського суду з заявою про неплатоспроможність фізичної особи заявник зобов`язаний мати достатньо майна для покриття витрат, пов`язаних з провадженням у справі (ч. 5 ст. 34 та ч. 1 ст. 113 Кодексу України з процедур банкрутства).

Отже, нормами Кодексу України з процедур банкрутства передбачено додаткову вимогу щодо заяви боржника, у разі ініціювання ним провадження у справі про власне банкрутство (неплатоспроможність) - обов`язкову наявність у такого заявника майна, достатнього для покриття судових витрат, пов`язаних із здійсненням провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи. У визначенні таких витрат слід враховувати, зокрема, оплату винагороди арбітражному керуючому у мінімальному розмірі не менше ніж за 120 днів в процедурі реструктуризації боргів боржника; в процедурі погашення боргів боржника; відшкодування судового збору, сплаченого кредиторами за подачу грошових вимог, згідно переліку кредиторів, який визнає боржник та їх правової допомоги, тощо.

Таким чином, враховуючи викладене, законодавець звільнив фізичну особу лише від обов`язку сплати судового збору за подання заяви про неплатоспроможність, проте інших пільг щодо оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, КУзПБ не містить.

На відміну від інституту про неплатоспроможність фізичної особи інститут про банкрутство юридичної особи має свої особливості.

Так, абзацом 7 ч. 2 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що у разі якщо процедура триває після закінчення авансованих заявником коштів, основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі.

Частиною 5 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що кредитори можуть створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Порядок формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду.

Тобто, Кодекс України з процедур банкрутства розширює можливості за рахунок чого може бути оплачено послуги арбітражного керуючого у справах про банкрутство юридичної особи, які ініційовані кредиторами.

Крім того, активи боржника-юридичної особи, можуть збільшуватися за наслідком застосування субсидіарної відповідальності до третіх осіб, засновників, керівників боржника, та інших осіб, за доведення боржника до банкрутства або з вини цих осіб (ч. 2 ст. 65 Кодексу України з процедур банкрутства).

Важливою відмінністю двох інститутів є і те, що у справах про банкрутство юридична особа ліквідується, проте, за фізичною особою зберігається ряд обов`язків та остання не втрачає право на працю та інші можливості для набуття статків.

В даному контексті суд враховує, що ініціатором цієї процедури про неплатоспроможність є сам боржник ОСОБА_1 , а не кредитор, який за наслідками процедури отримав звільнення від боргів, натомість кредитор з даної процедури отримав лише додаткове фінансове навантаження з оплати послуг арбітражного керуючого, що не відповідає загальноправовим принципам розумності та справедливості.

Як зазначено вище, за рахунок кредитора АТ «Укрексімбанк» арбітражний керуючий Самчук А. М. отримав грошову винагороду за виконання функцій керуючого реалізацією боргів у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 в сумі 131 950 грн. 74 коп.

На думку суду, перекладення обов`язку по оплаті грошової винагороди арбітражного керуючого за весь період тривалості процедури реалізації боргів на кредитора ставить в край невигідне становище останнього, оскільки після списання боргу на нього ще і буде покладено додатковий тягар оплати судових витрат, що нівелює весь принцип інституту про неплатоспроможність фізичної особи.

В основу нарахування заробітної плати за конкретних обставин справи не може бути покладено лише сам часовий фактор тривалості процедури для нарахування розміру грошової вико нагороди за виконання повноважень керуючого реалізацією боргів, оскільки таке суперечило принципам добросовісності, справедливості та розумності.

Враховуючи встановлені вище обставини у їх сукупності, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання арбітражного керуючого Самчука а. М. про виплату гршової винагороди за рахунок її стягнення з АТ «Укрексімбанк».

Керуючись, ст.ст. 1, 2, 30, 65, 90, 113, 114, 130-135 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 233-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви арбітражного керуючого Самчука А. М. від 29.04.2024 №02-10/948 про затвердження звіту про нарахування та виплату грошової винагороди та стягнення грошової винагороди з кредитора у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) відмовити.

У відповідності до ч. 4 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства, ухвали, прийняті господарським судом у справі про банкрутство, набирають законної сили з моменту їх прийняття, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

З врахуванням положень ст.ст. 253, 256, 257 ГПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Повний текст ухвали складено 31.05.2024

Суддя М. С. Шум