ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
"29" травня 2024 р. Cправа № 902/265/24
Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Маслія І.В., розглянувши без виклику сторін
заяву представника відповідача №б/н від 28.05.2024 року про компенсацію судових витрат у справі:
про визнання договору оренди недійсним
В С Т А Н О В И В :
До Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГО ЛТД" до Приватного підприємства "Глорія-ВЛ" про визнання недійсним договору оренди №2 від 01.09.2017 щодо оренди асфальто-змішувальної установки КМД 2013 М230.
Ухвалою суду від 11.03.2024 відкрито провадження у справі №902/265/24 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 08.04.2024.
25.03.2024 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому останній проти задоволення позову заперечив.
28.03.2024 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив.
05.04.2024 до суду від позивача надійшло клопотання про призначення судової технічної експертизи документів.
На визначену судом дату в судове засідання 08.04.2024 з`явились представники сторін.
За наслідками судового засідання суд протокольною ухвалою відклав розгляд клопотання про призначення судової експертизи до наступного судового засідання та оголосив перерву в судовому засіданні до 22.04.2024.
10.04.2024 до суду від представника відповідача надійшли заперечення на клопотання про призначення судової експертизи.
На визначену судом дату в судове засідання 22.04.2024 з`явились представники сторін.
За наслідками судового засідання суд протокольними ухвалами відмовив у задоволенні клопотання про призначення судової технічної експертизи документів та оголосив перерву в судовому засіданні до 29.04.2024.
29.04.2024 до суду від позивача надійшло клопотання про призначення судової технічної експертизи документів та клопотання про витребування господарської справи №902/381/21.
На визначену судом дату в судове засідання 29.04.2024 з`явились представники сторін.
За наслідками судового засідання суд протокольними ухвалами відмовив у задоволенні клопотань про призначення судової технічної експертизи документів та витребування господарської справи №902/381/21, однак задовольнив усне клопотання представника позивача про відкладення підготовчого засідання та продовжив строк підготовчого провадження у справі на 30 днів і відклав підготовче засідання на 27.05.2024.
27.05.2024 до суду від представника позивача надійшла заява про залишення позову без розгляду, в якій поміж іншого просить суд здійснити розгляд даної заяви за відсутності представника позивача.
Ухвалою суду від 27.05.2024 залишено без розгляду позов Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГО ЛТД" до Приватного підприємства "Глорія-ВЛ" про визнання недійсним договору оренди №2 від 01.09.2017 щодо оренди асфальто-змішувальної установки КМД 2013 М230 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України.
28.05.2024 до суду надійшла заява представника відповідача №б/н від 28.05.2024 про компенсацію судових витрат, в зв`язку з не вирішенням судом питання щодо розподілу понесених відповідачем витрат на правничу допомогу.
Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 232 ГПК України судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази. Процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.
Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, судом не вирішено питання про судові витрати.
Частиною 3 ст. 244 ГПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви.
Розглянувши заяву представника відповідача щодо компенсації судових витрат, суд зазначає наступне.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Зі змісту ч. 3 ст. 123 ГПК України вбачається, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема але не виключно витрати: на професійну правничу допомогу та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно ч. 1 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 2 цієї ж статті).
Разом з тим, у ст. 130 ГПК України встановлені спеціальні правила, які стосуються окремих випадків розподілу судових витрат.
Відповідно до ч. 5 ст.130 ГПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Сукупний аналіз норм процесуального кодексу, якими врегульовано питання розподілу судових витрат, статей 129 -130 ГПК України дає підстави для висновку, що у разі залишення позову без розгляду суд зобов`язаний виходити з положень ч. 5 ст. 130 ГПК України, оскільки вказана норма є спеціальною.
У разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Отже, відповідач повинен обґрунтовано заявити про наявність витрат, які виникли у зв`язку із поданням позову до нього і залишенням його у подальшому без розгляду.
При цьому, відповідною нормою не вимагається наявність у позивача протиправної мети при вчиненні таких дій, або наявність умислу на вчинення протиправних дій. Зазначена норма наділяє відповідача відповідним правом за умови, якщо закриття провадження або залишення позову без розгляду стало наслідком необґрунтованих дій позивача, тобто таких дій, які призвели до відповідного результату - залишення позову без розгляду.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 2 ст. 126 ГПК України).
З матеріалів справи слідує, що відповідачем у відзиві на позовну заяву зазначено орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн, а в заяві про компенсацію судових витрат заявляє 5450,00 грн витрат понесених відповідачем на оплату правничої допомоги, які просив стягнути з позивача.
Як вбачається з договору №112 про надання правничої допомоги від 17.06.2020 його предметом є захист прав і охоронюваних законом інтересів Замовника в органах державної виконавчої влади, місцевого самоврядування на підприємствах, установах організаціях, незалежно від форм власності та в судах усіх рівнів стороною в яких являються «Замовник».
В п. 3 даного договору визначено, що розмір гонорару визначається за угодою сторін у розмірі співмірному складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часу, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи шляхом підписання акту виконаних робіт з розрахунку 40% прожиткового мінімуму для працездатних осіб за одну годину роботи адвоката на час складання акту.
Позов у даній справі було залишено без розгляду судом за заявою позивача, тобто на підставі п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України.
Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.
У відповідності до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Отже, суд вважає, що в даному випадку відповідач наділений процесуальним правом на компенсацію судових витрат на підставі ч. 5 ст. 130 ГПК України.
Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15 вересня 2021 року у справі 902/136/21.
Розглядаючи заяву відповідача про компенсацію судових витрат на професійну правничу допомогу у системному зв`язку із наведеним заявником розрахунком витрат на правову допомогу, наявними у матеріалах справи документами, з огляду на фактичні обсяги наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів у суді під час розгляду даної справи, враховуючи принцип диспозитивності та змагальності, суд з урахуванням критерію розумності розміру таких витрат вважає, що заявлена сума цих витрат у розмірі 5450,00 грн є такою, що підтверджена наданими доказами, загальна сума витрат на адвокатські послуги, не виходить за розумні межі визначення гонорару, є співмірною зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами, часом, витраченим на їх виконання та обсягом наданих адвокатом послуг, значенням справи для сторони у зв`язку із чим ця сума підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 13, 126, 129, 130, 232-235, 240, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -
1. Заяву адвоката Путіліна Є.В. від 28.05.2024 (вх №01-34/5551/24 від 28.05.2024) задовольнити.
3. Видати наказ після набрання ухвалою законної сили.
4. Примірник ухвали надіслати сторонам в зареєстровані електронні кабінети в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд ".
Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена відповідно до приписів ст. 255, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала підписана 30.05.2024.

Суддя Ігор МАСЛІЙ

віддрук. прим.:

1 - до справи