ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"16" травня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/303/24

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Д.О.

секретар судового засідання Христенко А.О.

розглянувши справу за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Тайм Еко» (вул. Генерала Наумова, 1, м. Київ, 03164)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Авангард-Опт» (вул. Велика Арнаутська, 19, офіс 807, м. Одеса, 65482)

про стягнення 831093,59 грн,

за участю представників учасників справи:

від позивача: Скрипаль О.В.;

від відповідача: не з`явився.

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Тайм Еко звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Авангард-Опт, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача грошових коштів у розмірі 831093,59 грн, з яких: 395535,00 грн основного боргу; 115749,22 грн інфляційних втрат; 319809,37 грн штрафних санкцій.

Позиції учасників справи

В обґрунтування підстав позову позивач посилається на обставину порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки від 14.06.2021 № 539 в частині здійснення повної та своєчасної оплати вартості поставленого позивачем товару.

Відповідач відзив на позов і жодних доказів суду не надав, про розгляд справи повідомлений належним чином, а отже справа згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України вирішується судом за наявними матеріалами. При цьому суд зауважує, що відповідач не повідомляв суду про наявність обставин, що перешкоджають йому прийняти участь у розгляді справи в умовах воєнного стану, запровадженого на території України або з інших підстав.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.01.2024 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Тайм Еко» було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/303/24; постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з викликом учасників справи; призначено у справі підготовче засідання на 23 лютого 2024 року о 12:30.

Ухвалою суду від 05.02.2024 судом було задоволено клопотання позивача про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції.

Підготовче засідання 23.02.2024 не відбулось, у зв`язку з перебуванням судді Бездолі Д.О. на лікарняному. Ухвалою суду від 04.03.2024 підготовче засідання у справі було призначено на 25 березня 2024 року о 14:00.

25.03.2024 суд протокольною ухвалою відклав підготовче засідання у справі на 08.04.2024 о 16:10.

08.04.2024 суд протокольною ухвалою продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів, закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 16.05.2024 о 14:00.

У судовому засіданні 16.05.2024 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обставини справи

14.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Тайм Еко» (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авангард-Опт» (далі - покупець) був укладений договір поставки № 539 (а.с. 78-79, т.1; далі - договір) з урахуванням узгоджених сторонами умов відповідно до протоколу розбіжностей (а.с. 80-81, т.1).

Відповідно до п. 1.1., 1.2. договору постачальник зобов`язався передавати у власність покупця, а покупець прийняти і оплатити товар на умовах, визначених цим договором. Найменування (асортимент) товару, його кількість, ціна та загальна вартість товару, строки поставки узгоджуються сторонами окремо. Підставою для бухгалтерського обліку господарської операції з поставки товару є первинний документ, а саме видаткова накладна. Сторони домовились, що первинний документ підтверджує здійснення господарської операції.

Пунктом 2.5. договору передбачено, що базис поставки за цим договором визначається сторонами у відповідності до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів Інкотермс (в редакції 2010 року), які застосовуються із урахуванням особливостей, пов`язаних із внутрішньодержавним характером цього договору поставки. Поставка здійснюється на умовах DDP склад покупця, за рахунок та транспортом постачальника.

За змістом п. 3.1. договору прийняття товару за асортиментом, кількістю і якістю відбувається покупцем згідно з супроводжувальними документами (видаткові накладні, а також документи, що засвідчують якість товару) на момент одержання товару від постачальника. Оригінали супроводжувальних документів постачальник передає покупцю разом із товаром.

Згідно з п. 3.6. договору повернення нереалізованого товару та товару невідповідної якості відбувається силами та за рахунок постачальника.

Відповідно до п. 3.7. договору (в редакції протоколу розбіжностей) у випадку, коли частина товару не була реалізованою протягом 90 днів з моменту отримання товару, покупець має право повернути його. Постачальник зобов`язаний протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з моменту пред`явлення покупцем письмової вимоги прийняти цей товар та/або замінити його. Постачальник зобов`язаний прийняти такий товар з одночасним оформленням відповідних товарно-супровідних документів. Товар, що повертається постачальнику, повинен бути в належному товарному вигляді та комплектації і придатним для подальшої його реалізації. При невідповідності товару якісним показникам покупець зобов`язаний сплатити постачальнику його вартість.

За умовами п. 4.1., 4.2. договору обов`язок постачальника по передачі товару вважається виконаним в момент передачі товару покупцю, який визначається датою накладної. Право власності на товар, а також ризик випадкової загибелі або пошкодження товару переходить до покупця з моменту одержання товару, що підтверджується підписами на видатковій накладній.

Згідно з п. 5.2. договору постачальник передає покупцю разом з товаром необхідну технічну документацію, а також документи, що підтверджують встановлення гарантійного терміну.

Пунктом 7.1. договору передбачено, що ціна товару визначається згідно специфікації (видаткової накладної) постачальника. Загальна вартість кожної партії товару вказується у видаткових накладних постачальником.

Відповідно до п. 7.3. договору покупець зобов`язаний оплачувати реалізований ним товар щотижня.

Згідно з п. 7.7. договору покупець за необхідністю надає постачальнику звіт із зазначенням кількості реалізованого товару та вказує товарні залишки на дату формування звіту. Такий звіт надається покупцем у електронному вигляді засобами електронної пошти, по факту та у інший спосіб.

За змістом п. 8.1. договору у випадку невиконання або невідповідного виконання покупцем зобов`язань по оплаті поставленого товару постачальник має право стягнути з покупця штрафну неустойку у розмірі 0,2% від вартості неоплаченого товару, але не більше подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

Згідно з п. 10.1., 10.2., 10.3. договору сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань по даному договору, якщо це невиконання виявилось наслідком обставин непереборної сили, які сторона не може передбачити або запобігти (пожежа, затоплення, бастування, терористичний акт та інші обставини, які знаходяться поза контролем сторін, що перешкоджають виконанню зобов`язань по даному договору), які з`явились після укладення цього договору. У випадку настання обставин, передбачених п. 10.1. договору, строк виконання стороною своїх зобов`язань по даному договору переноситься відповідно часу, протягом якого діють ці обставини та їх наслідки. У випадку, якщо форс-мажорні обставини настали і діють більш ніж 6 (шість) місяців, будь-яка зі сторін має право у односторонньому порядку розірвати даний договір. Достатнім підтвердженням настання форс-мажорних обставин є довідка Торгово-промислової палати регіону фактичного місцезнаходження відповідної сторони.

Відповідно до п. 11.5. договору він набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2022 року. Договір підлягає автоматичній пролонгації на кожний наступний календарний рік у випадку, якщо жодна із сторін не відмовиться письмово від пролонгації не менше ніж за 14 (чотирнадцять) днів до дати закінчення договору.

На виконання умов договору у період з 06.08.2021 по 25.01.2022 позивачем був поставлений відповідачу товар на загальну суму 725771,86 грн, на підтвердження чого позивачем були долучені до матеріалів справи відповідні видаткові накладні (а.с. 11-16, т.1), які містять підписи позивача та відповідача, а також відбитки печаток підприємств. Також, на підтвердження обставини здійснення поставки товару та проведення між сторонами відповідних господарських операцій позивач до матеріалів справи долучив товарно-транспортні та податкові накладні (а.с. 17-19, 57-77, т.1).

Відповідачем було сплачено позивачу кошти у загальному розмірі 315619,30 грн, а також повернуто товар на суму 14617,56 грн, що підтверджується наявними у справі виписками по рахунку позивача (а.с. 20-45, т.1), накладними на повернення товару (а.с. 56, т.1) та поясненнями позивача. Інших доказів щодо оплати / повернення / залишків товару матеріали справи не містять.

Отже, станом на цей час відповідачем не оплачений / не повернений товар, отриманий за договором, на суму 395535,00 грн, що останнім не спростовано. При цьому відповідачем не спростовані пояснення позивача щодо неподання відповідачем звітів про фактичний залишок товару.

Між цим, за поясненнями позивача, які не спростовані відповідачем, між сторонами велось листування електронною поштою (а.с. 48-49, т.1), з якого вбачається, що позивач просив відповідача надати інформацію щодо залишків нереалізованого товару, а відповідач, у свою чергу, повідомив, що звіти по продажу не можуть бути надані через те, що головний офіс підприємства знаходиться у м. Херсоні, який перебував у тимчасовій окупації, при цьому, як наголосив відповідач, деяке майно було зіпсоване чи розграбоване, у зв`язку з чим керівництвом було прийнято рішення видалити деякі дані для забезпечення можливості подальшої роботи співробітників.

Також позивачем долучено до матеріалів справи листи (а.с. 50-51, т.1), проте останні не містять реквізитів відповідача та складені від будівельно-господарського супермаркету « 33 кв.м.», а також не містять підписів уповноваженої особи.

09.10.2023 позивач направив відповідачу вимогу про погашення заборгованості за договором в сумі 395535,00 грн (а.с. 52-53, т.1), а 16.11.2023 позивачем було направлено відповідачу адвокатський запит (а.с. 54, т.1), в якому позивач просив надати інформацію, зокрема, щодо товарних залишків нереалізованого товару та доказів неможливості надання відповідних відомостей, а також щодо знищеного товару внаслідок збройної агресії РФ проти України з документальним підтвердженням цієї обставини. Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутня відповідна інформація від відповідача.

Як наголосив позивач, оскільки відповідач не задовольнив вимоги позивача, останній звернувся до суду за захистом своїх прав, нарахувавши та заявивши до стягнення з відповідача основний борг в сумі 395535,00 грн, інфляційні втрати в сумі 115749,22 грн та штрафні санкції (пеню) в сумі 319809,37 грн. Розрахунок пені позивачем здійснено за період з 01.03.2022 по 24.01.2024, інфляційних втрат за період березень 2022 року грудень 2023 року.

Відповідач контррозрахунок суду не подав.

Щодо наявності у спірних відносинах сторін форс-мажорних обставин відповідачем не заявлялось і доказів суду не подано.

Законодавство, застосоване судом до спірних відносин

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності зі статтею 265 ГК України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Вказане цілком кореспондується з положеннями статті 193 ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 4 ст. 254 ЦК України строк, що визначений тижнями, спливає у відповідний день останнього тижня строку.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено можливість настання правових наслідків, встановлених договором або законом, зокрема, у вигляді сплати неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 статті 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з п.7 Прикінцевих положень ГК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" було установлено з 12 березня 2020 на всій території України карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону Про торгово-промислові палати в Україні ТПП засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Згідно з частини першої статті 14-1 вказаного Закону Про торгово-промислові палати в Україні ТПП та уповноважені нею регіональні ТПП засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

Відповідно до п. 6.2. Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням президії ТПП України від 15.07.2014 № 40(3), форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за заявою зацікавленої особи по кожному окремому договору, контракту, угоді тощо, а також по податкових та інших зобов`язаннях/обов`язках, виконання яких настало згідно з законодавчим чи іншим нормативним актом або може настати найближчим часом і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Частиною 3 статті 13 ГПК України визначено, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Позиція суду

Як встановлено судом, між сторонами у справі на підставі договору поставки від 14.06.2021 № 539 виникли договірні відносини, за якими позивач зобов`язався поставляти відповідачу товар, а відповідач, у свою чергу, приймати поставлений товар та сплатити його вартість у строки, визначені договором.

Так, матеріалами справи та поясненнями позивача підтверджується, що станом на цей час відповідачем не оплачений / не повернений товар, отриманий за договором, на суму 395535,00 грн, що останнім не спростовано. При цьому в матеріалах справи відсутні звіти відповідача щодо залишків товару або письмові вимоги відповідача щодо повернення товару на спірну суму. Оскільки умовами договору сторони погодили здійснення відповідачем оплати вартості товару щотижня, а в матеріалах справи відсутні відомості щодо залишку товару на кінець відповідного тижня поставки, суд, враховуючи, що остання поставка була здійснена 25.01.2022, вважає, що визначений позивачем період прострочення виконання зобов`язання відповідачем на загальну суму боргу з 01.03.2022 відповідає умовам договору та застосованим судом до спірних відносин сторін вимог законодавства.

Водночас, при перевірці розрахунку позивача судом було встановлено, що розрахунок пені позивач здійснив з порушенням строків, визначених ст. 232 ГК України, з урахуванням п.7 Прикінцевих положень ГК України та строку дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України. З урахуванням вказаного судом було здійснено власний розрахунок пені в межах періоду з 01.03.2022 по 30.06.2023 включно, за результатом якого встановлено, що вірною сумою пені є 233311,47 грн. В цей же час, здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат судом визнається вірним та обґрунтованим.

Між цим, вирішуючи питання щодо можливості зменшення розміру штрафних санкцій у виді пені за власною ініціативою, суд, виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, зазначає про таке.

Так, при зменшенні розміру штрафних санкцій суд бере до уваги інтереси сторін, що заслуговують на увагу, і оцінює співвідношення розміру заявлених до стягнення пені та штрафу, зокрема, із розміром збитків позивача. Якщо порушення зобов`язання відповідачем не потягло за собою значні збитки для інших господарюючих суб`єктів, то суд може з урахуванням інтересів сторін зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. При цьому як необхідність використання права на зменшення розміру штрафних санкцій, так і розмір, до якого вони підлягають зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Суд відзначає, що за своєю правовою природою штрафні санкції виконують стимулюючу функцію, спонукаючи боржника до належного виконання своїх зобов`язань під загрозою застосування до нього цього виду відповідальності та стягується в разі порушення такого зобов`язання. Отже, питання про зменшення розміру неустойки вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.

При цьому, наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення, оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Вирішуючи питання щодо доцільності зменшення розміру штрафних санкцій у цій справі суд враховує: відсутність в матеріалах справи доказів понесення позивачем збитків, у зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язання; те, що загальна сума штрафних санкцій разом з нарахованими інфляційними втратами майже дорівнює сумі основного боргу; те, що період прострочення виконання зобов`язання відповідачем частково співпадає з періодом тимчасової окупації м. Херсона, в який здійснювалась поставка товару відповідачу. З іншого боку суд враховує, що підприємницька діяльність відповідачем здійснюється на власний ризик, в цей же час в матеріалах справи відсутні докази щодо настання для відповідача форс-мажорних обставин у спірних відносинах сторін.

Отже, врахувавши зазначені вище обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність у спірних відносинах сторін підстав для зменшення розміру штрафних санкцій, у зв`язку з чим вважає необхідним та справедливим зменшити розмір заявленої позивачем до стягнення з відповідача пені до 116655,73 грн, тобто на 50%. При цьому таке зменшення суд вважає оптимальним балансом інтересів обох сторін у спорі, що запобігатиме настанню негативних наслідків як для боржника, так і для кредитора.

За вищевикладених обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Тайм Еко» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авангард-Опт» слід задовольнити частково, а саме стягнути з відповідача на користь позивача борг в сумі 395535,00 грн, пеню в сумі 116655,73 грн та інфляційні втрати в сумі 115749,22 грн.

Розподіл судових витрат

Згідно з ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.9 ст.129 ГПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

У п. 4.3. постанови від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI господарського процесуального кодексу України" пленум Вищого господарського суду України роз`яснив, що у разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Приймаючи до уваги вищезазначене, судовий збір слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 8935,15 грн, при цьому зменшення судом за власною ініціативою розміру пені на розмір судового бору не вплинуло.

Керуючись ст. 129, 231, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авангард-Опт» (вул. Велика Арнаутська, 19, офіс 807, м. Одеса, 65482, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тайм Еко» (вул. Генерала Наумова, 1, м. Київ, 03164, ) борг в сумі 395535 грн 00 коп, пеню в сумі 116655 грн 73 коп, інфляційні втрати в сумі 115749 грн 22 коп та судовий збір в сумі 8935 грн 15 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повний текст рішення складено 27 травня 2024 р.

Суддя Д.О. Бездоля