ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
21 травня 2024 року Справа № 903/6/21 (903/307/23)
за позовом: АТ «Державний експортно-імпортний банк України», м.Київ
до відповідача 1: ОСОБА_1 , с.Липини, Волинська область
до відповідача 2: ОСОБА_2 , м.Луцьк
до відповідача 3: Товариства з обмеженою відповідальністю «Старий Замок», м.Луцьк
до відповідача 4: ОСОБА_3 , с.Липини, Волинська область
до відповідача 5: ОСОБА_4 , с.Липини, Волинська область
про визначення розміру часток в статутному капіталі товариства
в межах справи №903/6/21
за заявою фізичної особи ОСОБА_1
про неплатоспроможність
Суддя Шум М.С.
Секретар с/з Сосновська Ю.П.
Учасники справи:
від позивача: Мірчук В., адвокат
від відповідачів: н/з
встановив: Рішенням Господарського суду Волинської області від 25.07.2023 у справі №903/6/21 (№903/307/23) в задоволенні позову відмовлено. Повний текст рішення виготовлено 04.08.2023.
31.07.2023 до суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Старий Замок» надійшла заява від 27.07.2023 про стягнення з позивача на користь товариства витрат на правову допомогу в сумі 21 500 грн. 00 коп.
До відзиву на позовну заяву додано письмові докази, що підтверджують витрати на правову допомогу адвоката, а саме: копію договору про надання правової допомоги від 25.04.2023, платіжної інструкції №104 від 27.04.2023 у відповідності до якої зазначено про сплату за адвокатські послуги ТзОВ «Старий замок» на користь адвоката Ульчака Богдана Івановича, ордер на представництво інтересів у суді та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.
Додатково надано суду акт виконаних робіт від 25.07.2023, укладений між сторонам Договору про надання правової допомоги та Додаток №1 до Акту виконаних робіт від 25.07.2023 у відповідності до якого зазначено вартість і години витраченого часу адвокатом в розмірі затраченого часу на конкретний вид надання правової допомоги (послуги).
Ухвалою суду від 29.08.2023 розгляд заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Старий Замок" від 27.07.2023 про стягнення з позивача на користь товариства витрат на правову допомогу в сумі 21 500 грн. 00 коп. відкладено на 12.09.2023.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.09.2023 витребувано у Господарського суду Волинської області матеріали справи №903/6/21 (903/307/23) за позовом Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Старий Замок", ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визначення розміру часток в статутному капіталі товариства. Відкладено розгляд питання про поновлення чи відмову у поновленні пропущеного строку на апеляційне оскарження, відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду або залишення без руху апеляційної скарги Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на рішення Господарського суду Волинської області у справі №903/6/21 (903/307/23) від 25.07.23.
Ухвалою суду від 06.09.2023 провадження у справі №903/6/21 (903/307/23) зупинено до розгляду Північно-західним апеляційним господарським судом апеляційної скарги Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на рішення Господарського суду Волинської області у справі №903/6/21 (903/307/23) від 25.07.2023 та повернення матеріалів справи до Господарського суду Волинської області.
Постановою ВС у складі КГС від 13.03.2024 касаційну скаргу Акціонерного товариства «Державний експортно імпортний банк України» залишено без задоволення, рішення Господарського суду Волинської області від 25.07.2023 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.11.2023 у справі №903/6/21 (903/307/23) залишено без змін.
15.04.2024 матеріали справи №903/6/21 (903/307/23) із суду касаційної інстанції повернуто на адресу Господарського суду Волинської області.
Ухвалою суду від 24.04.2024 поновлено провадження у справі №903/6/21 (903/307/23), розгляд заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Старий Замок» від 27.07.2023 про стягнення з позивача на користь товариства витрат на правничу допомогу в сумі 21 500 грн. 00 коп. призначено на 21.05.2024.
29.08.2024 до суду надійшли заперечення АТ «Укрексімбанк» на заяву про компенсацію судових витрат у справі.
В запереченнях представник банку звертає увагу суду, що ТзОВ «Старий Замок» подано до суду процесуальний документ, що не відповідає формі та вимогам ГПК України, оскільки ч. 2 ст. 244 ГПК України надає право учасникам справи подати до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, натомість Відповідачем-3 подано до суду заяву про компенсацію судових витрат, що суперечить вищезазначеній нормі ГПК України.
АТ «Укрексімбанк» у позовній заяві заявлено до ТзОВ «Старий Замок» лише одну вимогу зобов`язати зареєструвати в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань розміри часток в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Старий Замок».
У відзиві ТзОВ «Старий Замок» взагалі не наведено заперечень щодо цієї вимоги Позивача. По суті, відзив ТзОВ «Старий Замок» спрямований на захист інших відповідачів, однак, не його самого. Це саме стосується і заяви про застосування строків позовної давності.
З наведеного випливає, що правова допомога адвокатом Ульчаком Б.І. не стосувалася захисту прав та інтересів ТзОВ «Старий Замок».
Крім цього, слід також враховувати, що судом відмовлено Позивачу у задоволенні позову не через його безпідставність та необґрунтованість, а виключно у зв`язку із пропуском строків позовної давності.
АТ «Укрексімбанк» вважає завищеною заявлену вартість 1 години витраченого часу в сумі 4000,00 грн. При такій вартості 1 години розмір гонорару за 1 місяць становитиме 704 000,00 грн. (враховуючи восьмигодинний робочий день та середню кількість робочих днів у місяці 22). Згідно даних, оприлюднених Державною службою статистики України, середня заробітна плата за відпрацьовану годину за видами економічної діяльності у 4 кварталі 2021 року, а саме сфері професійної діяльності становила 143,54 грн. (через повномасштабне вторгнення російської федерації Державна служба статистики України не оприлюднювала дані за 2022 та 2023 роки) Тобто, заявлена ТзОВ «Старий Замок» вартість 1 години у 27,87 разів вища за середній розмір оплати вартості 1 години роботи у сфері професійної діяльності.
На переконання АТ «Укрексімбанк», заявлені суми витрат є завищеними, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час та неспіврозмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Банк також зазначає, що ВС КГС в постанові від 15.06.2021 у справі №912/1025/20 зазначив, що для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат і вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.
Враховуючи вищенаведені обставини та виходячи із правових висновків Верховного Суду, АТ «Укрексімбанк» надавши оцінку доказам наданим Відповідачем-3 на підтвердження відшкодування витрат на надання правової допомоги, вважає, що Відповідачем-3 документально не підтверджені витрати на правову допомогу, не дотримано вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт, тому АТ «Укрексімбанк» заперечує проти заяви про стягнення судових витрат та просить суд відмовити в задоволені заяви про компенсацію судових витрат, а у разі, якщо суд прийде до висновку про повне чи часткове задоволення заяви зменшити суму судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, у відповідності до частин п`ятої, шостої статті 126 ГПК України.
В судовому засіданні представник банку підтримав свої заперечення щодо заяви представника Відповідача-3 про компенсацію судових витрат.
Оцінюючи подану представником відповідача-3 заяву про компенсацію судових витрат за своїм переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, заслухавши позицію та доводи позивача, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов таких висновків:
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно із ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Водночас п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).
За змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Разом з тим у ч. 5 ст. 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, також визначені положеннями ч. ч. 6, 7 та 9 ст. 129 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України).
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7 та 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись ч. ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначає гонорар як форму винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Частинами 1, 2 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Отже, гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати.
Вказані форми відрізняються порядком обчислення: при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених договором умов платежу конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку (подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (аналогічні висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 30.07.2019 у справі № 911/1394/18).
Судом встановлено, що рішенням Господарського суду Волинської області від 25.07.2023 у справі №903/6/21 (№903/307/23), яке залишено в силі постановою ВС КГС від 13.03.2024, в задоволенні позову відмовлено. Повний текс рішення виготовлено 04.08.2024.
У відзиві від 03.05.2023 на позовну заяву представник відповідача-3 повідомив про понесені стороною витрати на правничу допомогу адвоката у даній справі в сумі 21 500 грн. 00 коп. До відзиву долучено договір про надання правової допомоги від 25.04.2023, платіжна інструкція про сплату ТОВ «Старий Замок» Ульчаку Б. І. коштів в сумі 21 500 грн. 00 коп. за адвокатські послуги., Ордер про надання правничої допомоги від 09.05.2023 №1059848.
Представник ТОВ «Старий Замок» 31.07.2024 (понеділок) звернувся до суду першої інстанції із заявою від 27.07.2024 про компенсацію судових витрат у справі. До заяви долучено докази її надіслання 27.07.2023 позивачеві у справі. В заяві адвокат ТОВ «Старий Замок» просить суд стягнути з АТ «Укрексімбанк» 21 500 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу адвоката. До заяви долучено Акт виконаних робіт від 25.07.2023. з додатком №1 та рахунок вартості послуг адвоката на суму 21 500 грн. 00 коп.
Як встановлено судом, між ТОВ «Старий Замок» та адвокатом Ульчаком Богданом Івановичем укладено договір від 25.04.2023 про надання правової допомоги.
Відповідно до п.1.1 договору Виконавець адвокат Ульчак Б.І. прийняв на себе зобов`язання виконувати від імені Замовника ТОВ «Старий Замок» юридичні послуги, а саме: представництво інтересів Товариства у Господарському суді Волинської області у справі №903/6/21, справа № 903/307/23 з усім обсягом процесуальних прав, передбачених законом..
Відповідно до п. 3.1 договору сторонами обумовлено, що оплата послуг Виконавця (гонорар) за даним Договором становить 21 500 гривень без ПДВ. Гонорар повинен бути сплачений протягом трьох днів з моменту підписання вказаного договору.
Згідно з платіжною інструкцією №104 від 27.04.2023 ТОВ «Старий Замок» сплатило Ульчаку Б. І. кошти в розмірі 21 500 грн. 00 коп. за адвокатські послуги.
В матеріалах справи також міститься Ордер про надання адвокатом Ульчаком Б. І. правничої допомоги у Господарському суді волинської області по справі №903/307/23 ТОВ «Старий Замок» з посиланням на договір від 25.04.2023.
Факт надання послуг з надання правничої допомоги щодо супроводу спору в суді першої інстанції на суму 21 500 грн. 00 коп. підтверджується актом виконаних робіт від 25.07.2023.
В додатку до Акту сторони підтвердили характер правової допомоги, кількість витраченого часу та розрахунок вартості за послуги.
Відповідно до Акту адвокат Ульчак Б. І. надав ТОВ «Старий Замок» юридичні послуги:
- попередня консультація по справі 1 година, вартість 4 000 грн. 00 коп.
- підготовка відзиву на позовну заяву 2 години, вартість 8 000 грн. 00 коп.
- підготовка заяви про застосування строків позовної давності 1 година, вартість 4 000 грн. 00 коп.
- підготовка копій документів до відзиву на позовну заяву 0,5 години, вартість 2 000 грн. 00 коп.
- участь у судових засіданнях у справі 0,875 години, вартість 3 500 грн. 00 коп.
Усього витрачено 5,375 год., загальна вартість 21 500 грн. 00 коп.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
На переконання суду вказані в Акті послуги про підготовку відзиву на позовну заяву та підготовка копій документів до відзиву на позовну заяву, які зазначені адвокатом окремо є одним і тим же видом послуг та проводились адвокатом у зв`язку із необхідністю надати відзив на позовну заяву по справі.
Перелік видів правової допомоги хоча і є невичерпним, однак виокремлення різних видів робіт, які поглинають або виключають чи дублюють одну і ту саму роботу і мають як наслідок аналогічні результати і при цьому має місце зазначення адвокатом надміру затраченого часу на такі роботи, суд вважає протиправними та вчиненими на шкоду іншій стороні.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір».
Колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 07.11.2019 по справі № 905/1795/18 вказала, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи».
Судом враховано, що принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частині 6 ст. 126 ГПК України, відповідно до якої обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
За конкретних обставин справи, суд частково погоджується із запереченнями банку про неспіврозмірність та завищеність заявлених до стягнення витратна на правничу допомогу адвоката ТОВ «Старий Замок». Більше того, рішенням суду встановлено порушення майнових прав та інтересів позивача у справі. Проте, у позові відмовлено у зв`язку із застосуванням строків позовної давності.
Щодо розрахунків, суд звертає увагу, що у п. 3.1 договору зазначено фіксований розмір вартості послуг адвоката, натомість у додатку до акту виконаних робіт адвокатом визначено вартість робіт за годину в сумі 4 000 грн. 00 коп.
Беручи до уваги викладене, заперечення позивача щодо заявленої до стягнення суми на правничу допомогу адвоката, оцінюючи витрати відповідача-3 із урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також час, який міг би витратити адвокат, враховуючи обґрунтованість та пропорційність розміру судових витрат, суд дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування витрат відповідача на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 15 000 грн. 00 коп. за рахунок позивача.
Зазначена сума витрат на професійну правничу допомогу є співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи зважаючи на складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг з урахуванням часу здійснення представництва у суді.
Щодо тверджень позивача про те, що ТзОВ «Старий Замок» подано до суду процесуальний документ, що не відповідає формі та вимогам ГПК України, оскільки ч. 2 ст. 244 ГПК України надає право учасникам справи подати до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, натомість Відповідачем-3 подано до суду заяву про компенсацію судових витрат, що суперечить вищезазначеній нормі ГПК України, суд такі обґрунтування вважає безпідставними та такими, які не можуть обґрунтовувати відмову у покладенні на позивача витрат на правничу допомогу адвоката відповідача -3 повністю.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).
У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.
Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (постанова Конституційного суду України №3-рп/2003 від 30.01.2003 року).
З огляду на викладене, дослідивши подану заяву про компенсацію судових витрат у справі та додані до неї докази, суд, виходячи із вищенаведених критеріїв та обставин даної справи, керуючись статтями 126, 129 ГПК України, дійшов висновку про її часткове задоволення.
Керуючись статтями 123, 126, 129, 244, 281-284 ГПК України, суд
1. Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Старий Замок» про компенсацію судових витрат у справі задоволити частково.
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
З врахуванням положень ст.ст. 253, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня проголошення останнього. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини додаткового рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту додаткового рішення.
Повний текст додаткового
рішення складений 27.05.2024

Суддя Шум М.С.