СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року м. Харків Справа № 922/1139/24

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Слободін М.М., суддя Шутенко І.А.,

за участю представників сторін:

від позвача (апелянта): не з`явилися;

від відповідача: не з`явилися;

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства "Компанія Агротрейд", м. Черкаси (вх. №1044 Х/1),

на ухвалу Господарського суду Харківської області від 10.04.2024 (повний текст складено 10.04.2024) постановлену за результатом розгляду заяви (вх.№397 від 09.04.2024) Приватного підприємства "Компанія Агротрейд" Солнцева М.О. про забезпечення позову у справі №922/1139/24 (суддя Пономаренко Т.О.),

за позовом Приватного підприємства "Компанія Агротрейд", м. Черкаси,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Харків", м. Харків,

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року Приватне підприємство "Компанія Агротрейд" (надалі ПП "Компанія Агротрейд") звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрозахист-Харків" (надалі ТОВ "Агрозахист Харків") про стягнення основної заборгованості в розмірі 6988599,74грн, 3% річних у розмірі 111041,17грн, інфляційні збитки за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань у розмірі 197610,42грн.

Також позивач просив відшкодувати за рахунок відповідача судові витрати, а саме: судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 110972,77грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2189175,40грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки, укладеним у спрощений спосіб, щодо повної та своєчасної оплати за поставлений товар.

09.04.2024 до Господарського суду Харківської області надійшла заява позивача - ПП "Компанія Агротрейд" про забезпечення позову, в якій заявник просить суд:

1) накласти арешт на майно ТОВ "Агрозахист Харків", зокрема на його транспортні засоби зазначені в переліку, що додається до цієї заяви;

2) накласти арешт на грошові кошти ТОВ "Агрозахист Харків" в межах суми 7297251,33грн, що знаходяться на його рахунках:

- НОМЕР_1 у АТ "ОТП Банк", м. Київ;

- НОМЕР_2 у АТ "Кредi Агрiколь Банк", м. Київ;

- інших рахунках відповідача, які відкриті в будь-яких банках та/або фінансових установах.

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову позивач посилається на ухилення відповідача від сплати заборгованості за товар. Зокрема, зазначає про те, що 03.10.2023 ПП "Компанія Агротрейд" надіслало ТОВ "Агрозахист Харків" письмову вимогу №03/23-10, якою постачальник просив покупця сплатити існуючу заборгованість протягом 3 (трьох) банківських днів з дати отримання вказаної вимоги (18.10.2023), однак, відповідач ухиляється від її виконання, відповіді не надав і не сплатив заборгованість.

Як зазначає позивач, загальна сума заборгованості ТОВ "Агрозахист Харків" перед ПП "Компанія Агротрейд" з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних за весь час прострочення становить 7297251,33грн.

На думку позивача, наразі існує загроза вчинення відповідачем заходів щодо подальшого ухилення від виконання зобов`язань по оплаті поставленого товару, таких як розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на його рахунках, відчуження (продаж, дарування) майна ТОВ "Агрозахист Харків". У такому випадку неможливо буде виконати майбутнє рішення суду про стягнення з відповідача значної заборгованості за поставлений позивачем товар та відновити порушені права останнього без нових звернень до суду.

Отже, незастосування заходів по забезпеченню позову може ускладнити або унеможливити виконання майбутнього рішення суду, ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів ПП "Компанія Агротрейд", за захистом яких воно звернулося, оскільки у разі, якщо до закінчення розгляду даної справи відповідач здійснить розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на його рахунках, відчуження майна ТОВ "Агрозахист Харків", то позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів ПП "Компанія Агротрейд".

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.04.2024 у справі №922/1139/24 у задоволенні заяви ПП "Компанія Агротрейд" про забезпечення позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів та не наведено обґрунтованих мотивів, які б могли свідчити, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також з огляду на відсутність належних доказів співмірності прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту.

Не погодившись з вищевказаною ухвалою суду першої інстанції, позивач - ПП "Компанія Агротрейд" звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 10.04.2024 у справі №922/1139/24 та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву позивача про забезпечення позову та вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать ТОВ "Агрозахист-Харків" (), які знаходяться на всіх рахунках відповідача в усіх банках або інших фінансових установах, та на майно, яке належить ТОВ "Агрозахист-Харків", у межах суми позову 7297251,33грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала поставлена з порушенням норм процесуального права та без врахування висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах.

Зокрема, в обґрунтування своєї позиції позивач посилається на наступне:

- судом першої інстанції не враховано висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 03.03.2023 у справі №905/448/22, відповідно до яких: "У випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін ";

- за вказаних обставин, позивач вважає, що у даному випадку саме відповідач має доводити недоцільність чи неспівмірність заходів забезпечення, вжиття яких просить в суду позивач, зокрема і ту обставину, що застосовані заходи забезпечення позову створять перешкоди його господарській діяльності (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.10.2022 у справі №905/446/22);

- у заяві про забезпечення позову позивач посилався на те, що предметом позову у цій справі є стягнення грошових коштів у сумі 7297251,33грн, тобто вимоги майнового характеру, виконання в майбутньому судового рішення у цій справі у разі задоволення позовних вимог безпосередньо залежить від тієї обставини, чи матиме відповідач необхідну суму грошових коштів, а тому, розуміючи можливість стягнення з нього боргу, відповідач у будь-який час може розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, а також може вдатись до відчуження належних йому активів (майна), що унеможливить виконання рішення суду.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.04.2024 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Слободін М.М., суддя Шутенко І.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.04.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПП "Компанія Агротрейд" на ухвалу Господарського суду Харківської області від 10.04.2024 у справі №922/1139/24; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу; призначено розгляд апеляційної скарги у справі №922/1139/24 на 21.05.2024 о 15:45 год у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, м.Харків, просп. Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №132.

02.05.2024 до Східного апеляційного господарського суду від ПП "Компанія Агротрейд" надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов до апеляційного суду 02.05.2024 від ТОВ "Агрозахист Харків" заперечує проти доводів та вимог апеляційної скарги, просить залишити оскаржувану ухвалу без змін. Мотивуючи свою позицію, відповідач посилається на наступне:

- суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у вжитті заходів забезпечення позову, оскільки не існує жодних підстав вважати, що ТОВ "Агрозахист Харків" має намір, або може вчиняти в майбутньому будь-які дії направлені на унеможливлення, або утруднення виконання рішення суду першої інстанції;

- позивач безпідставно пов`язує можливість накладення арешту на грошові кошти ТОВ "Агрозахист Харків" із самим лише фактом звернення ПП "Компанія Агротрейд" з такою позовною заявою до суду;

- судом першої інстанції повно та всебічно досліджено всі обставини справи, враховані надані позивачем докази та прийнято законне і обґрунтоване рішення, яке не обмежує і не порушує прав жодної із сторін спору, а також не призводить до необґрунтованого та надмірного втручання в господарську діяльність відповідача;

- посилання позивача щодо неналежного виконання відповідачем умов договору поставки не можуть бути підставою для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки це питання має вирішуватись судом за результатами розгляду справи по суті;

- в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що відповідач вчиняє будь-які дії з відчуження належного йому майна, виведення грошових коштів з рахунків, тощо; у даному випадку також не вбачається конкретного зв`язку між заявленими позовними вимогами та запропонованим позивачем заходу вжиття забезпечення позову;

- заява позивача ґрунтується виключно на припущеннях щодо можливого ухилення відповідача від виконання рішення суду у даній справі у випадку задоволення позову, а відтак і щодо неможливості чи істотного ускладнення в майбутньому виконання такого рішення.

16.05.2024 до Східного апеляційного господарського суд від ПП "Компанія Агротрейд" надійшли додаткові пояснення по справі, в яких позивач навів заперечення щодо доводів відповідача, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Уповноважені представники позивача (апелянта) та відповідача у судове засідання 21.05.2024 не з`явилися; про дату, час та місце судового засідання всі сторони повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників сторін, у зв`язку з чим переходить до її розгляду по суті.

Згідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 наведеної статті передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, судова колегія Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позов заявлено про стягнення з відповідача коштів в сумі 7 297 251,33грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки, укладеним у спрощений спосіб, щодо повної та своєчасної оплати за поставлений товар.

На підтвердження здійснення господарської операції позивач склав податкові накладні №265 від 22.09.2023, №266 від 22.09.2023, №267 від 23.09.2023, №268 від 23.09.2023, №269 від 23.09.2023, №270 від 26.09.2023, №271 від 26.09.2023, №277 від 25.09.2023, №279 від 25.09.2023, №281 від 28.09.2023, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, а відповідач відобразив податковий кредит за вказаними господарськими операціями у своїй податковій звітності та вчинив юридично значимі дії по оформленню податкового кредиту за ними.

Будь-яких претензій щодо кількості та якості поставленого товару покупцем (відповідачем) постачальнику (позивачу) не пред`являло.

З огляду на викладене позивач стверджує, що ПП "Компанія Агротрейд" здійснило поставку вищезазначеного товару в повному обсязі та належної якості. Натомість, ТОВ "Агрозахист Харків" до цього часу не підписало і не повернуло підписані зі своєї сторони видаткові накладені та не здійснило оплату поставленого товару.

Постачальником було виставлено рахунки на оплату №2271 від 20.09.2023 та №2277 від 21.09.2023, які покупець оплатив лише частково на суму 1000000,00грн, що підтверджується випискою за рахунком від 05.04.2024 за 24.10.2023.

Таким чином позивач вважає, що у відповідача існує заборгованість за поставлений товар в сумі 6988599,74грн, а також у зв`язку з несвоєчасним здійсненням розрахунків останній має обов`язок сплатити на користь позивача 197610,42грн інфляційних втрат та 111041,17грн 3% річних.

09.04.2024 до Господарського суду Харківської області надійшла заява позивача про забезпечення позову, в якій заявник просить суд:

1) накласти арешт на майно ТОВ "Агрозахист Харків", зокрема на його транспортні засоби зазначені в переліку, що додається до цієї заяви;

2) накласти арешт на грошові кошти ТОВ "Агрозахист Харків" в межах суми 7297251,33грн, що знаходяться на його рахунках:

- НОМЕР_1 у АТ "ОТП Банк", м. Київ;

- НОМЕР_2 у АТ "Кредi Агрiколь Банк", м. Київ;

- інших рахунках відповідача, які відкриті в будь-яких банках та/або фінансових установах.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, позивач посилається на наступне:

- з метою врегулювання спору позивач направив відповідачеві претензію щодо погашення заборгованості, однак, відповідач ухиляється від її виконання, відповіді не надав і заборгованість не сплатив;

- предметом спору у цій справі є стягнення грошових коштів, тобто вимоги майнового характеру, а відтак, з метою забезпечення можливості виконання судового рішення, слід накласти арешт на належне відповідачу майно та грошові кошти на рахунках відповідача в межах суми позовних вимог;

- умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення;

- у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача; за таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін;

- відповідач може розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, а також може вдатись до відчуження належного йому майна, що унеможливить виконання рішення суду.

Як вже зазначалося, за результатами розгляду вказаної заяви Господарським судом Харківської області 10.04.2024 постановлено оскаржувану ухвалу у справі №922/1139/24, якою у задоволенні заяви ПП "Компанія Агротрейд" про забезпечення позову відмовлено.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 ГПК України встановлено, що позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №543/730/14-ц.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України). Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Аналогічний висновок викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.10.2019 у справі №916/1572/19, від 28.10.2019 у справі №916/1845/19.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Також, колегія суддів вважає за необхідне наголосити на тому, що не існує універсального алгоритму застосування заходів забезпечення позову, оскільки їх вжиття (або відмова у такому) знаходиться у прямій залежності від фактичних обставин кожного конкретного господарського спору.

Отже, у спірному випадку саме на заявника (позивача) покладений обов`язок належними та допустимими доказами довести, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як свідчать досліджені судом матеріали справи, звертаючись з відповідною заявою про забезпечення позову, позивач фактично посилається на те, що відповідач не задовольнив його вимогу від 03.10.2023 №03/23-10 щодо сплати заборгованості та на те, що на рахунках відповідача наявні грошові кошти, якими останній може розпорядитися, а також може вдатись до відчуження належних йому активів (майна), що унеможливить виконання рішення суду.

В обґрунтування своєї позиції позивач просить врахувати висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 06.10.2022 у справі №905/446/22, відповідно до якого: при звернення із позовом про стягнення грошових коштів саме відповідач має доводити недоцільність чи неспівмірність заходів забезпечення, вжиття яких просить у суду позивач, зокрема, й ту обставину, що застосовані заходи забезпечення позову створять перешкоди його господарській діяльності.

Водночас позивач посилається на правову позицію, яка викладена в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.03.2023 у справі №905/448/22, згідно з якою у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Разом з цим, щодо вказаної правової позиції колегія суддів також враховує висновки, які викладені в ухвалі Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 01.03.2024 у справі №917/1610/23.

Так, ухвалою від 29.01.2024 справу №917/1610/23 передано на розгляд Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду. Ухвала мотивована необхідністю відступу від висновків, викладених у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.03.2023 у справі №905/448/22 та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.10.2022 у справі №905/446/22, чи для уточнення цих висновків.

Зокрема, у справі №917/1610/23 колегія суддів не погодилась із висновком, викладеним у цих постановах, стосовно того, що: "У випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін".

Водночас ухвалою Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 01.03.2024 у справі №917/1610/23 справу №917/1610/23 за касаційною скаргою ТОВ "Полтаваенергозбут" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 15.11.2023 повернуто відповідній колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду.

При постановленні вказаної ухвали Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду виходив з того, що наведений зміст постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду засвідчує, що у ній взагалі відсутні правові висновки, про які стверджує колегія суддів (про те, що у питанні застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та/або грошові кошти, що знаходяться на рахунках відповідача/зацікавленої особи, позивач (заявник) звільняється від доказування наявності обґрунтованої необхідності у застосуванні заходів забезпечення позову шляхом подання доказів до суду щодо наявності фактичних обставин, з якими закон пов`язує застосування такого заходу забезпечення позову).

Колегія суддів також враховує, що у справах №905/446/22 та №905/448/22, які розглядалися Верховним Судом, та на які посилається апелянт в обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову, було встановлено відмінні від цієї справи фактичні обставини, зокрема те, що:

- у відповідача існувала підтверджена (неоспорювана) заборгованість за договором перед позивачем і позивач звертався про стягнення такої заборгованості;

- позивач по справі посилався також на наявність у відповідача заборгованості перед бюджетом 38207410грн;

- посилання позивача на місцезнаходження відповідача в зоні активних бойових дій, може мати наслідком зупинення господарської діяльності відповідача та зменшення чи знищення його майна.

Таким чином, у справах №905/466/22, №905/448/22 розглядалися спори про стягнення простроченої заборгованості за поставлений товар, яка не оспорювалася відповідачами, і сам факт ухилення від її сплати вже є обставинами, що можуть свідчити про їх намір уникати виконання судових рішень, у разі задоволення позовів.

У даній же справі №922/1139/24 позивач посилається на укладення договору поставки у спрощений спосіб та на підтвердження факту поставки продукції надає до матеріалів справи документи (видаткові накладні та товарно-транспортні накладні, які не підписані відповідачем), стверджуючи, що відповідач підтвердив (акцептував) укладення такого правочину своїми діями - виконанням (частковою оплатою та реєстрацію податкових накладних).

Тобто, у даному випадку до вирішення спору по суті судом не може бути встановлено ані факт укладення та виконання між сторонами договору поставки, ані факт наявності чи відсутності грошових зобов`язань відповідача перед позивачем.

Крім того, у справах №905/466/22, №905/448/22 відповідачі мали податковий борг, що підтверджувало їх важке фінансове становище та складнощі у господарській діяльності, що у майбутньому могло ускладнити виконання судових рішень, у разі задоволення позовів.

Натомість, у цій справі №922/1139/24 відсутні відомості про податкові борги у ТОВ "Агрозахист-Харків", заборгованість перед третіми особами чи інші обставини, які могли ускладнити виконання рішення у випадку задоволення позову.

До того ж, у справах №905/466/22, №905/448/22 розглядалися вимоги позивачів про вжиття заходів забезпечення позовів - в межах суми позовних вимог, з метою дотримання вимог співмірності.

У даній справі №922/1139/24 позивач просить накласти арешт на всі рахунки та майно (транспортні) незалежно від його вартості, що не буде співмірним запропонованим заходам забезпечення позову, оскільки позбавить відповідача можливості не лише розпоряджатись таким майном, але й також призведе до неможливості повністю його використання за цільовим призначенням, у тому числі для здійснення господарської діяльності та отримання прибутку для погашення заборгованості, у випадку її наявності.

Судом апеляційної інстанції також не може бути залишено поза увагою й те, що у іншій господарській справі №922/4898/23 за позовом ТОВ "Компанія Агротрейд Плюс" (якому ПП "Компанія Агротрейд" відступило право вимоги) до ТОВ "Агрозахист Харків" про стягнення заборгованості за цим же договором поставки, Господарським судом Харківської області 06.02.2024 було прийнято рішення про відмову у задоволенні позову.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходив з того, що надані позивачем документи підписані лише зі сторони постачальника та не містять підписів покупця (відповідача). При цьому позивачем не надано жодних доказів як на підтвердження зазначених ним обставин про відмову покупця від підписання договору та відповідних накладних, так й на здійснення відповідачем часткової оплати за поставлений товар. Зокрема, у матеріалах справи відсутнє листування сторін з приводу не підписання покупцем договору поставки та відповідних накладних, а також відсутні документи, які свідчать про здійснення відповідачем часткових платежів за товар на суму 1000000,00грн (платіжні доручення, виписки по рахунку постачальника тощо).

Наведені обставини додатково підтверджують наявність спору між ПП "Компанія Агротрейд" та ТОВ "Агрозахист Харків" як щодо наявності заборгованості за договором поставки, так і щодо самого факту укладення та виконання сторонами цього договору, і зазначені факти підлягають встановленню судом саме в ході розгляду справи по суті.

Як вже зазначалося, предметом спору у цій справі №922/1139/24 є матеріально-правові вимоги позивача до відповідача про стягнення заборгованості, яка виникла на підставі договору поставки. Позовні вимоги обґрунтовано виключно посиланням на положеннями Цивільного та Господарського кодексів України, які регулюють правовідносини поставки, а також на докази, якими позивач підтверджує наявність заборгованості, укладання між сторонами договору поставки та акцептування відповідачем договору вчиненням дій, які свідчать про його виконання (часткової оплати товару, реєстрацією податкових накладних).

У свою чергу, питання обґрунтованості заявлених позовних вимог, у тому числі щодо укладення та виконання сторонами договору поставки є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті. Оцінка такій правовій позиції заявника може бути надана судом виключно за наслідками вирішення даної справи по суті вимог та підстав позову, і не може бути покладена в підґрунтя необхідності забезпечення позову.

Тобто, обставини, встановлені судами у вищезазначених справах №905/446/22, №905/448/22, є відмінними від обставин, які склались у цій справі №922/1139/24, оскільки у відповідача є достатня кількість активів (майна) для виконання судового рішення, якщо воно буде ухвалене на користь позивача (що позивачем не заперечується); відсутні будь-які обставини, які б вказували на невиконання відповідачем своїх зобов`язань перед позивачем (у тому числі в минулі періоди) чи вказували б на невиконання відповідачем своїх зобов`язань перед іншими особами; сам факт укладання договору поставки (наявність між сторонами правовідносин) і заборгованості у даному випадку є спірним та підлягає встановленню судом під час розгляду справи по суті.

Колегія суддів зазначає, що саме лише те, що позовні вимоги у цій справі №922/1139/24 є вимогами про стягнення грошових коштів та те, що відповідач має можливість розпоряджатися власними грошовим коштами, не звільняє позивача від необхідності належними та допустимими доказами довести, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Однак, у спірному випадку позивач фактично посилається лише на те, що відповідачем не було задоволено його вимогу про погашення заборгованості, що таким доказом бути не може, оскільки вказане свідчить лише про незгоду відповідача із заявленими позивачем позовними вимогами та наявність між сторонами спору з приводу укладення та виконання договору.

З урахуванням наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що сам лише факт можливості розпорядження відповідачем коштами, які перебувають на його рахунках, не може свідчити про неможливість виконання рішення суду у цій справі у випадку задоволення позовних вимог, оскільки матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б давали можливість встановити наявність чи відсутність у відповідача іншого майна та, відповідно, встановити що відповідач не має достатньо коштів для виконання своїх зобов`язань. Тобто, надані позивачем докази не свідчать про те, що відповідач, у випадку задоволенні цього позову, не буде мати можливості виконати рішення суду.

До того ж, наявність у відповідача достатньої кількості коштів і матеріальних активів (транспортних засобів) для виконання зобов`язань визнаються всіма учасниками справи, а тому відповідно до приписів ч. 1 ст. 75 ГПК України не підлягають доказуванню.

У свою чергу, наявність у відповідача грошових коштів на рахунках та інших активів (майна), на яке позивач просить накласти арешт, власне і свідчить про те, що відповідач має можливість виконати рішення у цій справі у випадку задоволення позовних вимог.

Судова колегія також зауважує, що позивачем до своєї заяви на надано та матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що відповідач має намір вчинити або вчиняє дії щодо зменшення як наявних у нього грошових коштів, так і належного йому майна (транспортних засобів).

Заява позивача мотивована лише припущенням про потенційну можливість невиконання судового рішення відповідачем в майбутньому.

Проте, колегія суддів зазначає, що саме лише припущення заявника про те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів у майбутньому, без посилання на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення позову не може бути підставою для постановлення ухвали про забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти чи майно відповідача суд повинен дотриматися розумного балансу між необхідністю забезпечити можливе майбутнє виконання судового рішення та неприпустимістю блокування господарської діяльності відповідача.

Таким чином, дослідивши заяву про забезпечення позову, судова колегія зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст. 76, 77 ГПК України, із якими діюче законодавство пов`язує доцільність застосування заходів про забезпечення позову, та які б свідчили про неможливість або істотне ускладнення виконання рішення господарського суду у разі невжиття таких заходів.

По суті, всі доводи заявника ґрунтуються виключно на його припущеннях та сумнівах щодо можливої недобросовісної поведінки відповідача та не доведені доказами на підтвердження реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду з боку відповідача у разі задоволення позовних вимог, відтак заявником не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може будь-яким чином ускладнити чи унеможливити захист його прав чи законних інтересів.

За наведеного колегія суддів вважає, що позивачем не доведено обґрунтованість його доводів, що невжиття заявлених ним у заяві заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду у випадку задоволення заявлених у цій справі позовних вимог, а відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що саме лише посилання позивача на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без обґрунтування підстав для вжиття таких заходів з посиланням на відповідні докази та без обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову не може бути підставою для постановлення ухвали про забезпечення позову.

З огляду на викладені обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволенні заяви ПП "Компанія Агротрейд" про забезпечення позову.

Таким чином, доводи заявника апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права під час прийняття оскаржуваної ухвали не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оскаржуваній ухвалі висновки відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга ПП "Компанія Агротрейд" задоволенню не підлягає, а ухвала Господарського суду Харківської області від 10.04.2024 у справі №922/1139/24 підлягає залишенню без змін.

З огляду на те, що апеляційна скарга залишається без задоволення, відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за її подання покладається судом на скаржника.

Керуючись ст. 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Компанія Агротрейд" на ухвалу Господарського суду Харківської області від 10.04.2024 у справі №922/1139/24 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 10.04.2024 у справі №922/1139/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені ст. 286 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 31.05.2024.

Головуючий суддя Н.О. Мартюхіна

Суддя М.М. Слободін

Суддя І.А. Шутенко